З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
12 січня 2015 року Слов'янський міськрайонний суд Донецької області в складі:
головуючого - судді Сидоренко І.О.,
при секретарі - Рудь Т.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі № 8 Слов'янського міськрайонного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
До Слов'янського міськрайонного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Дана позовна заява мотивована тим, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого Слов'янською державною районною електростанцією 22.11.1994 року, позивачам належить у рівних долях на праві спільної сумісної власності квартира АДРЕСА_1. Окрім них в квартира АДРЕСА_1 зареєстрований їх онук ОСОБА_3, який у квартирі не проживає з 2012 року, особистих речей в квартирі не має. Місце знаходження відповідача не відомо, добровільно він не забажав знятися з реєстрації, ніякої участі в утриманні квартири, витратах за оплату житлово-комунальних послуг не несе. Ніяких перешкод у користуванні житловою площею з боку позивачів відповідачу не чинилися, відповідач не проживає за місцем реєстрації у добровільному порядку за власним бажанням. Позивачі позбавлені можливості реалізувати своє право на отримання субсидії. У зв'язку з чим просять суд визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1.
У судове засідання позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не з'явилися, однак до суду надали заяви, в якій просили справу слухати за їх відсутності, просили суд позовні вимоги задовольнити. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності позивачі, що відповідає вимогам ст. 169 ЦПК України.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, зв'язку з чим, суд у відповідності до ст. 224 ЦПК України дійшов до висновку, про можливість ухвалення заочного рішення, на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до Свідоцтва про право власності на житло, виданого Слов'янською державною районною електростанцією 22.11.1994 року, згідно з розпорядженням від 03.11.1994 року № 546 керівника органу приватизації, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 належить у рівних долях на праві спільної сумісної власності квартира АДРЕСА_1, про що органом реєстрації КП «БТІ» м. Слов'янська зроблено запис у реєстрову книгу за № 1046 в книзі № 3.
Як вбачається з дослідженої в судовому засіданні Довідки комунального підприємства Миколаївської міської ради «Сервіскомуненерго» за № 04/1254 від 02.12.2014 року, за адресою АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3
Відповідно до Акту Миколаївської міської ради від 02.12.2014 року, ОСОБА_3, 1984 року народження, в квартирі за адресою АДРЕСА_1 не проживає з 2012 року, особистих речей в квартирі не має.
Відповідно до ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 ст. 319 Цивільного Кодексу України зазначено, що, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно ст. 150 Житлового Кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частку будинку), користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.
Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
В судовому засіданні встановлено, що в будинку, власником якого є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрований відповідач ОСОБА_3 але фактично він за цією адресою не проживає з 2012 року. При цьому суд виходить з вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач в судове засідання не з'явився, не скористався своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надав належних доказів, які спростовують доводи позивача.
Отже, суд, на підставі наявних у справі доказів, прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог.
Керуючись ст.ст.10, 60, 88, 209, 212, 213, 214,215, 224-226 ЦПК України, ст. 150 ЖК України ст.ст. 317, 319, 405 ЦК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 - задовольнити.
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування житлом за адресою: АДРЕСА_1.
Заочне рішення може бути оскаржене відповідачем за його письмовою заявою, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії даного рішення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя Слов'янського
міськрайонного суду І.О.Сидоренко