АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22ц-791/542/2015р. Головуючий в І інстанції Миргород В.С.
Категорія: 37 Доповідач - Радченко С.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року лютого місяця 11 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого: Радченка С.В.

Суддів: Капітан І.А., Колісниченка А.Г.

при секретарі: Сікорі О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бериславського районного суду Херсонської області від 26 грудня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Новобериславської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И Л А:

В жовтні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою в якій зазначила, що 07.07.2010 року помер її батько ОСОБА_2, після його смерті відкрилася спадщина на належні йому земельну ділянку площею 0,15 га та житловий будинок, які знаходяться за адресою АДРЕСА_1. Посилаючись на те, що вона звернулася із заявою до нотаріальної контори та 22.10.2014 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок їй було відмовлено в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на житловий будинок, оскільки батько за життя даний будинок не зареєстрував в органах БТІ,враховуючи, що її батько правомірно володів житловим будинком, а вона є єдиною спадкоємицею за законом, просила суд визнати за нею право власності на домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Бериславського районного суду Херсонської області від 26 грудня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Письмові заперечення на апеляційну скаргу не надходили.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову про визнання права власності на спадкове майно, суд першої інстанції виходив із того, що спадкодавець не був власником спірного жилого будинку, оскільки за життя не оформив право власності на нього у встановленому законом порядку, а тому зазначений будинок з господарськими будівлями та спорудами не є об'єктом спадкування, як об'єкт нерухомого майна.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з наступних підстав.

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (чч.1, 2 ст. 1220 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту право на спадкування здійснюється за законом, зокрема, у першу чергу дітьми спадкодавця (ч.1 ст.1261 ЦК).

Частиною 1 ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно положень ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини

З матеріалів справи вбачається, що рішенням виконавчого комітету Новобериславської сільської ради народних депутатів Бериславського району Херсонської області №13 від 26.03.1992 року ОСОБА_3 виділено земельну ділянку площею 0.15 га по вул.Дніпровській і дозволено будівництво житлового будинку з господарськими будівлями (а.с.30). Рішенням виконкому Новобериславської сільської ради народних депутатів Бериславського району Херсонської області №28 від 26.05.1998 року вилучено у ОСОБА_3 земельну ділянку по площею 0,15 га розташовану по АДРЕСА_1, виділену її під індивідуальне будівництво і передано її до земель запасу Новобериславської сільської ради, згідно її заяви. Передано у приватну власність земельну ділянку площею 0.15 га по АДРЕСА_1 і дозволено на ній будівництво індивідуального житлового будинку ОСОБА_2. Зобов'язано забудовника отримати «Будівельний паспорт» і провести будівництво будинку і господарських будівель згідно паспорту. Пред'явити збудований житловий будинок комісії сільської ради для прийняття в експлуатацію (а.с.31). ОСОБА_2 отримав акт на право власності на земельну ділянку розташовану за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.10). Згідно технічного паспорту, виданого КП «ХБТІ» ХОР 30.09.2014 року домоволодіння розташоване на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_2складається з житлового будинку літ. «А», сараю літ. «Б», входу у підвал літ. «В», літнього душу літ. «Г»; туалету літ. «Є», огорожі №1-2, водопроводу №3 (а.с.15-17).

Згідно свідоцтва про смерть, виданого 09.07.2010 року Новобериславською сільською радою Бериславського району Херсонської області, ОСОБА_2 помер 07.07.2010 року (а.с.9). Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому домоволодіння.

Позивачка є донькою померлого, що підтверджується свідоцтвом про народження від 14.05.1975 року (а.с.7,8) та є спадкоємицею після смерті батька.

Позивачка фактично прийняла спадщину, користується будинком по теперішній час (а.с.29).

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, позивачка 22.10.2014 року отримала свідоцтво на право власності на спадщину на земельну ділянку, на якій знаходиться спірний будинок (а.с.10).

З листа завідувача Бериславської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 вбачається, що у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на будинок, видати свідоцтво про право на спадщину неможливо і спадкоємцю рекомендовано вернутися до суду (а.с.12).

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Згідно зі ст. 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого прав, а не підставою його виникнення (постанова Верховного Суду України від 13 червня 2012 року № 6-54цс12).

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з частиною першою та частиною другою статті 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 5 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів державного замовлення» (втратила чинність) вперше на законодавчому рівні було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об'єктів будівництва. Тобто до 5 серпня 1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності.

З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 5 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об'єкти (лист Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 1 вересня 2011 року № 40-12-2409 «Щодо прийняття в експлуатацію об'єктів, закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року»).

Оскільки будівництво спірного будинку здійснювалося спадкодавцем згідно із законом, будівництво завершене в 1998-1999 роках, однак будинок в експлуатацію не зданий, спадкодавець не одержав у встановленому законом порядку правовстановлюючий документ на добудований житловий будинок та не зареєстрував право власності, тому до спадкоємців переходить право забудовників на оформлення зазначеного будинку у встановленому законом порядку, так як будинок до здачі його в експлуатацію вважається незавершеним будівництвом.

Згідно з роз'ясненнями даними в п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки як забудовника входять до складу спадщини.

За таких обставин визнання за ОСОБА_1 права власності на житловий будинок в порядку спадкування не можливе.

Враховуючи, що законом не передбачено визнання права власності на житлові будинки, які не здані в експлуатацію, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на належних доказах, і як такі, що висновки суду не спростовують, підлягають відхиленню.

Оскільки порушень норм матеріального і процесуального права, що можуть слугувати підставою для скасування чи зміни судового рішення, колегією суддів не встановлено, то підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається, рішення законне та обґрунтоване, а тому скасуванню не підлягає.

Керуючись 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Бериславського районного суду Херсонської області від 26 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності після проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ у касаційному порядку.

Головуючий:

Судді: