УХВАЛА

іменем україни

13 травня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Хопти С.Ф.,

суддів: Журавель В.І., Закропивного О.В.,

Черненко В.А., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором за касаційною скаргою ОСОБА_3, поданою представником - ОСОБА_6, на ухвалу апеляційного суду Київської області від 17 січня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2013 року публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» (далі - ПАТ «Родовід Банк») звернулося до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 27 серпня 2008 року між банком та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір, за умовами якого банк надав останній кредит у розмірі 537 тис. грн на строк до 27 серпня 2038 року зі сплатою 15 % річних. На забезпечення виконання зобов'язань за цим договором цього ж дня між банком та ОСОБА_4 було укладено договір іпотеки, предметом якої є квартири АДРЕСА_1, яка належить йому на праві власності, а з ОСОБА_5 - договір поруки, за яким поручитель поручився за виконання позичальником зобов'язань за указаним кредитним договором. Позичальник належним чином умови договору не виконувала, унаслідок чого станом на 4 вересня 2013 року має заборгованість у розмірі 1 108 232 грн 97 коп. ОСОБА_3, іпотекодавець та поручитель на вимоги про погашення заборгованості не реагували.

Ураховуючи зазначене, позивач просив стягнути солідарно з ОСОБА_3 і ОСОБА_5 указану суму заборгованості та у рахунок погашення заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки.

Заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 вересня 2013 року позов ПАТ «Родовід Банк» задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_5 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованість за кредитним договором від 27 серпня 2008 року у розмірі 1 108 232 грн 97 коп. У рахунок погашення заборгованості звернуто стягнення на підставі договору іпотеки від 27 серпня 2008 року, передане ОСОБА_4, шляхом продажу предмету іпотеки - квартири АДРЕСА_1, на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною встановленої на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності, незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 29 травня 2014 року заочне рішення суду за апеляційною скаргою ОСОБА_4 скасовано та ухвалено нове рішення. Позов ПАТ «Родовід Банк» задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 1 016 696 грн 95 коп. У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 27 серпня 2008 року у розмірі 1 016 696 грн 95 коп. звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 27 серпня 2008 року - квартиру АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_4, шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на це вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності, незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У грудні 2013 року ОСОБА_3 звернулась до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 вересня 2013 року.

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 17 січня 2015 року у прийнятті апеляційної скарги ОСОБА_3 на заочне рішення суду від 17 вересня 2013 року відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 в особі представника - ОСОБА_6, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати судове рішення апеляційного суду від 17 січня 2015 року та направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Апеляційний суд, відмовляючи у прийнятті апеляційної скарги ОСОБА_3 на заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 вересня 2013 року, виходив із того, що указане рішення скасовано рішенням апеляційного суду Київської області від 29 травня 2014 року, тому вважав, що апеляційний суд позбавлений процесуальної можливості перевірити його в апеляційному порядку за відсутності предмета апеляційного оскарження.

Проте такого висновку апеляційний суд дійшов із порушенням вимог процесуального закону.

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до ч. 1 ст. 292 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційний суд порушив порядок розгляду апеляційної скарги ОСОБА_3, що надійшла до апеляційного суду після закінчення апеляційного розгляду справи.

Статтею 318 ЦПК України передбачено, якщо апеляційні скарги на рішення або ухвалу суду першої інстанції були подані в установлені цим Кодексом строки, але надійшли до суду після закінчення апеляційного розгляду справи або коли строки на подання апеляційної скарги у зв'язку з пропущенням їх з поважних причин були поновлені або продовжені і особа, яка подала апеляційну скаргу, не була присутня під час розгляду справи, апеляційний суд розглядає цю скаргу за правилами цієї глави.

Залежно від обґрунтованості скарги, зазначеної в ч. 1 цієї статті, суд ухвалює рішення або постановляє ухвалу відповідно до ст. 307 цього Кодексу. При цьому за наявності підстав може бути скасовано рішення або ухвалу апеляційного суду.

Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_3 на заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 вересня 2013 року, подана до суду після закінчення апеляційного розгляду справи за апеляційною скаргою ОСОБА_4 з ухваленням судового рішення від 29 травня 2014 року, якщо дотримані всі вимоги, що пред'являються до апеляційної скарги, підлягає розгляду по суті з ухваленням судового рішення відповідно до ст. 307 ЦПК України.

За таких обставин у апеляційного суду не було законних підстав для відмови у прийнятті апеляційної скарги ОСОБА_3 на заочне Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 вересня 2013 року лише з тих підстав, що оскаржене рішення суду вже переглядалось в апеляційному порядку.

Ураховуючи викладене та положення п. 2 ч. 1 ст. 342 ЦПК України, оскаржувана ухвала апеляційного суду про відмову ОСОБА_3 у прийнятті апеляційної скарги не може вважатись законною та підлягає скасуванню, а справа - передачі до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3, подану представником - ОСОБА_6, задовольнити.

Ухвалу апеляційного суду Київської області від 17 січня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий С.Ф. Хопта

Судді: В.І. Журавель

О.В. Закропивний

В.А. Черненко

С.П. Штелик