АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Справа № 22-1831 Головуючий у 1-й інстанції - Волкова С.Я.
Доповідач - Пікуль А.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2015 року. Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Пікуль А.А.

суддів Побірченко Т.І.

ПоливачЛ.Д.

при секретарі Бугаю О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 20 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Міністерства внутрішніх справ України про відшкодування моральної шкоди, завданої протиправною бездіяльністю слідчого Подільського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_7,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 20 листопада 2014 року відмовлено у задоволені позовних вимог ОСОБА_3 до Міністерства внутрішніх справ України про відшкодування моральної шкоди, завданої протиправною бездіяльністю слідчого Подільського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_7.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, що призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. (а.с. 90-92). У апеляційній скарзі ОСОБА_3 просив розглядати справу у його відсутність.

Заслухавши доповідь судді Пікуль А.А., пояснення представника відповідача - Тараненка О.В., який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

При ухваленні рішення про відмову у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з наступного.

Слідчим Подільського РУ ГУ МВС України в м. Києві проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000083 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України. Відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесено 7 лютого 2013 року прокуратурою Подільського району м. Києва за заявою ОСОБА_3 за фактом невиконання рішення суду службовими особами Товариства з обмеженою відповідальністю "Компас-вояж" про стягнення на користь ОСОБА_6 81 891 грн. 51 коп. матеріальної та моральної шкоди.

За результатами досудового розслідування 11 листопада 2013 року слідчим ОСОБА_7 винесено постанову про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч. 1 ст.284 КПК України (встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення).

Під час перевірки, здійсненої працівниками ГУ РУ МВС України в м. Києві за дорученням і під контролем Міністерства, у діях слідчого Подільського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_7 установлено порушення вимог законодавства щодо розгляду звернень громадян, у зв'язку з чим його притягнуто до дисциплінарної відповідальності.

Ухвалою слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 14 квітня 2014 року задоволено скаргу ОСОБА_3, подану в порядку ст.303 КПК України, зобов'язано слідчого Подільського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_7 направити ОСОБА_3 копію постанови про закриття кримінального провадження №0000083.

Ухвалою слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 13 серпня 2014 року задоволено скаргу ОСОБА_3, подану в порядку ст.303 КПК України, скасовано постанову слідчого Подільського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_7 від 11 листопада 2013 року про закриття кримінального провадження.

За встановлених обставин, ураховуючи, що ОСОБА_7 під час вчинення вищенаведених процесуальних слідчих дій проходив службу на посаді слідчого Подільського РУ ГУ МВС України в м. Києві, яке є самостійною юридичною особою, безпосередньо у Міністерстві внутрішніх справ України ОСОБА_7 службу не проходив, районний суд прийшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог, пред'явлених до Міністерства внутрішніх справ України.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що висновки районного суду щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог, пред'явлених до Міністерства внутрішніх справ України, відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Доводи апеляційної скарги щодо невідповідності висновків районного суду обставинам справи, оскільки Подільське РУ ГУ МВС України в м. Києві підпорядковане саме МВС України, не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення враховуючи наступне.

Позивач посилається на те, що МВС України є належним відповідачем у даній справі, оскільки саме Міністерство розглядало подану ним до Верховної Ради України скаргу на бездіяльність слідчого ОСОБА_7

У цих посиланнях позивач вдається до перекручування фактів на свою користь. Адже в рамках даного позову ОСОБА_3 обґрунтовує свої вимоги саме наявністю незаконних дій (бездіяльності) слідчого Подільського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_7, а не наявністю незаконних дій у ході розгляду МВС України його скарги на бездіяльність слідчого ОСОБА_7, поданої до Верховної Ради України.

Посилання апеляційної скарги на порушення районним судом вимог ч.1 ст. 33 ЦПК України також не можуть бути прийняті апеляційним судом у якості підстав для скасування оскаржуваного рішення ураховуючи наступне.

По-перше, процесуальний закон не передбачає можливості залучення до справи нових осіб на стадії апеляційного розгляду, тому суд апеляційної інстанції позбавлений можливості здійснити цю процесуальну дію та ухвалити нове рішення щодо іншої особи.

По-друге, після ухвалення оскаржуваного рішення позивач не позбавлений можливості подати позов до належного відповідача з урахуванням наведених районним судом положень ст. ст. 1172, 1174, 1176 ЦК України та ураховуючи положення ст.1 ЗУ "Про міліцію", відповідно до яких міліція в Україні - державний озброєний орган виконавчої влади.

Посилання апеляційної скарги на те, що пред'явлення позову до неналежного відповідача не може бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог по суті, також не приймаються апеляційним судом, оскільки суперечать цивільному законодавству у сфері відшкодування шкоди, обов'язок по відшкодуванню якої може бути покладений тільки на винну особу чи особу, яка повинна нести таку відповідальність відповідно до вимог закону (Глава 82 ЦК України).

З огляду на викладене доводи апеляційної скарги щодо невідповідності рішення районного суду вимогам ЦПК України є надуманими, такими, що суперечать самому змісту цього рішення, яке містить послідовний перелік норм матеріального права, якими урегульовані спірні правовідносини та встановлені судом обставини щодо особи, до якої пред'явлені позовні вимоги.

Інших доводів щодо неправильності оскаржуваного рішення апеляційна скарга відповідача не містить.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що судом першої інстанції дана належна оцінка доводам сторін у сукупності з наданими сторонами доказами, висновки суду відповідають обставинам справи, доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують їх, тому підставдля скасування оскаржуваного рішення немає.

Керуючись ст.303, 307-308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 20 листопада 2014 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: А.А. Пікуль

Судді: Т. І. Побірченко

Л.Д. Поливач