Справа пр. №2/756/1474/15
У Х В А Л А

19 січня 2015 року м. Київ

Суддя Оболонського районного суду міста Києва Андрейчук Т.В., розглянувши матеріали позовної заяви та доданих до неї документів ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в:

У грудні 2014 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Оболонського районного суду м. Києва в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.

26 грудня 2014 року дана справа була передана на розгляд судді Андрейчуку Т.В.

У цей же день відповідно до вимог ч. 3 ст. 122 ЦПК України суддею було зроблено запити до адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС України в м. Києві щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) сторін справи.

15 січня 2015 року до суду надійшла відповідь з адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС України в м. Києві на запити судді щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) сторін справи.

Суддя, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява ОСОБА_1 підлягає поверненню позивачеві з наступних підстав.

Ч. 1 ст. 109 ЦПК України визначено загальні правила підсудності цивільних справ за участю фізичних осіб. Так, згідно з цією нормою позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Позивач вказувала, що місце проживання відповідача зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно з відповіддю з адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС України в м. Києві місцепроживання відповідача не зареєстроване в Оболонському районному м. Києва, а тому дана справа відповідно до положень ч. 1 ст. 109 ЦПК України не підсудна Оболонському районному суду м. Києва.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 ЦПК України позови про стягнення аліментів можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Ч. 2 ст. 110 ЦПК України передбачено, що позови про розірвання шлюбу можуть пред'являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров'я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

Пред'являючи позов до суду, ОСОБА_1 керувалася правилами підсудності цивільних справ за вибором позивача, визначених ч. 1, ч. 2 ст. 110 ЦПК України.

Процедура реєстрації місця проживання та місця перебування осіб в Україні, визначається Порядком реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ України від 22 листопада 2012 року №1077 (далі - Порядок).

Згідно з п. 1.2. Порядку реєстрація місця проживання або місця перебування особи - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції. Відомості про місце проживання та місце перебування особи вносяться до паспорта громадянина України, тимчасового посвідчення громадянина України, посвідки на постійне проживання, посвідки на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист, довідки про звернення за захистом в Україні.

Реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється управліннями, відділами (секторами) Державної міграційної служби України (далі - ДМС України) в районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення у день подання особою документів. Реєстрація місця проживання особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання (п. 1.3. Порядку).

Процедура реєстрація місця перебування особи врегульована розділом IV Порядку.

З наведеного вбачається, що реєстрація місця перебування особи здійснюється територіальними органами ДМС України з внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та паспорта громадянина України.

У наданій позивачем копії її паспорта відсутні відомості про те, що її місце перебування зареєстроване в Оболонському районі м. Києва. Натомість з додані до позовної заяви документи свідчать про те, що місце проживання ОСОБА_1 зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2. У позовній заяві ОСОБА_1 вказала адресу для листування: АДРЕСА_3, що не відноситься до Оболонського району м. Києва.

Таким чином, у судді відсутні правові підстави для застосування при визначенні підсудності справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів положень ч. 1 або ч. 2 ст. 110 ЦПК України.

Крім того, суддя вважає за необхідне роз'яснити позивачеві, що Ворошиловський та Куйбишевські районні суди м. Донецька знаходитяся в районі проведення антитерористичної операції.

На виконання Закону України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції" та відповідно до наданих Державною судовою адміністрацією України подань Головою ВССУ видано розпорядження від 02 вересня 2014 року №2710/38-14, яким визначено територіальну підсудність для забезпечення розгляду справ та кримінальних проваджень, підсудних місцевим судам Донецької і Луганської областей, які знаходяться в районі проведення антитерористичної операції і в яких неможливо здійснювати правосуддя. Так, територіальна підсудність цивільних справ, підсудних Ворошиловському районному суду м. Донецька, визначена Селідівському міському суду Донецької області, а справ, підсудних Куйбишевському районному суду м. Донецька, - Павлоградському міськрайонному суду Дніпропетровської області. Отже, ОСОБА_1 вправі звернутися з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів до одного з цих місцевих загальних судів за її вибором, керуючись правилами підсудності передбаченими ч. 1 ст. 109 ЦПК України або ч. 1, ч. 2 ст. 110 ЦПК України.

За приписами ст. 115 ЦПК України, якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, заява повертається позивачеві для подання до належного суду, про що постановляється ухвала. Ухвала суду разом із заявою та всіма додатками до неї надсилаються позивачеві.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 121 ЦПК України заява повертається суддею заявникові у випадку, коли справа не підсудна цьому суду.

Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст. ст. 109, 110 ЦПК України, та, керуючись п. 4 ч. 3 ст. 121 ЦПК України, суддя, -

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів - повернути позивачеві у зв'язку із тим, що вказана справа не підсудна Оболонському районному суду міста Києва.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду міста Києва через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Т.В. Андрейчук