АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/998/2015 Головуючий у 1-й інстанції: Маринченко М.М.
Доповідач: Українець Л.Д.
У Х В А Л А

19 січня 2015 року суддя Апеляційного суду м. Києва Українець Л.Д., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 03 листопада 2014 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Оболонського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у м. Києві про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, виселення, зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 03 листопада 2014 року позовну заяву ОСОБА_1 та заяву про забезпечення позову повернуто позивачу.

He погоджуючись з ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції в іншому складі суду.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 17.12.2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 03 листопада 2014 року залишено без руху та надано строк для усунення недоліків протягом п'яти днів з дня отримання ухвали шляхом надання суду оригіналу квитанції про сплату судового збору у розмірі 121,80 грн.

17.01.2015 року на адресу суду надійшла заява ОСОБА_1 про те, що він у відповідності до п. 6-1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» є звільненим від сплати судового збору, оскільки він є позивачем у справі пов'язаної з дискримінацією за національною ознакою та ознакою рівності перед законом.

Проте, такі доводи заяви є безпідставними з огляду на наступне.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Креуз» проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У зв'язку з наведеним, вимога сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу суду не є порушенням права на справедливий судовий захист і не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Оскільки, станом на 19.01.2015 року ОСОБА_1 не усунув недолік зазначений в ухвалі, яку він отримав 09.01.2015 року, апеляційна скарга вважається неподаною і повертається апелянту.

Згідно п.2 ст.297 ЦПК України до апеляційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 295 цього Кодексу застосовуються положення статті 121 цього Кодексу.

Статтею 121 ЦПК України, зокрема ч.2, передбачено якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Керуючись ст.ст. 121, 295, 297 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 03 листопада 2014 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Оболонського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у м. Києві про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, виселення, зобов'язання вчинити дії - визнати неподаною та повернути.

Ухвала набирає законної сили, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги до цього суду.

Суддя Л.Д. Українець