Справа № 570/3612/15-ц
Номер провадження 2/570/1455/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2015 року

Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді Кушнір Н.В.

при секретарі судового засідання Бардабуш В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Рівненського районного суду Рівненської області ( м.Рівне вул.П.Могили 24 ) в порядку заочного розгляду цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приват Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

покликаючись на непогашення відповідачами заборгованості по кредитному договору позивач у поданій до суду 31 серпня 2015 року заяві просить стягнути з них солідарно 233 298 грн. 43 коп. боргу та сплачений судовий збір у розмірі 2 332 грн. 98 коп.

Всіх учасників судового процесу відповідно до ст.ст.74-76 ЦПК України належним чином повідомлено про час і місце розгляду справи. Відповідачі повідомлялися про розгляд справи через оголошення у пресі. У поданій до суду заяві представник позивача просить справу слухати у його відсутність, позов підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи.. Зважаючи на те, що явку сторін не було визнано обов'язковою, враховуючи достатність матеріалів справи для прийняття рішення та доказів про правовідносини сторін, відсутність необхідності заслуховувати їх особисті пояснення з приводу спору суд, беручи до уваги встановлені строки розгляду цивільних справ, дійшов висновку про можливість розглянути справу за відсутності вказаних осіб і згідно ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, з»ясувавши обставини та дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявленого позову на підставі представлених доказів, прийшов до таких висновків.

Вимоги ст.214 ЦПК Кодексу зобов»язують суд під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Відповідно до ст.16 цього кодексу звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і в силу ст.ст.10, 60 ЦПК України, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Як встановлено судом і даний факт вбачається з матеріалів справи, між позивачем та ОСОБА_1 укладено кредитний договір 27 листопада 2007 року на суму 9 540,00 дол. США. до 27 листопада 2027 року. Тобто кредитними коштами виступила іноземна валюта, а саме долари США.

В цей же день, з метою забезпечення виконання зобов'язань, що випливають з договору, між кредитором та поручителем ОСОБА_2 укладений договір поруки, відповідно до якого поручитель зобов'язався відповідати перед кредитором солідарно з позичальником за виконання забезпечених зобов'язань, зокрема і тих, що виникнуть у майбутньому, що випливають з умов кредитного договору.

Позичальник порушував узгоджений сторонами графік погашення суми кредиту та допустив виникнення заборгованості, про що відповідачі письмово повідомлені позивачем.

У відповідності до розрахунку станом на 04 серпня 2015 року заборгованість за кредитним договором становить 10 746,13 дол.США (233 298 грн. 43 коп.), а саме:

●7 346, 34 дол.США - заборгованість за кредитом;

●246, 01 дол.США - заборгованість по процентам за користування кредитом;

●18, 92 дол.США - заборгованість по комісії за користування кредитом;

●2 612, 17 дол.США пеня за несвоєчасне виконання зобов»язань за договором;

●11, 52 дол.США - штраф ( фіксована частина ),

●511, 17 дол.США штраф ( процентна складова ).

Останє погашення кредиту відбулося 10 липня 2015 року.

Згідно п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав і обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч.1 ст.626 ЦК України). Згідно зі ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

Згідно ст.ст.1054 ЦК України за кредитним договором, зокрема, банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Аналогічні вимоги ставляться ч.1 ст.1049 ЦК України.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір поруки має додатковий (акцесорний) до основного зобов'язання-кредитного договору-характер і укладається саме для забезпечення виконання останнього.

Відповідно до ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно ч.1 ст.543 ЦК України, у разі солідарного обов'язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Отриманню даного кредиту передувало оформлення відповідачами заяв, в яких вони вказали свої анкетні дані, відомості про майновий стан, місце роботи, зазначивши бажану суму грошових коштів. За текстами заяв відповідачі ознайомилася з умовами та правилами надання банківських послуг та були згідні з ними. Їм також було повідомлено про тарифи банку, умови кредитування в банку. Дані факти підтверджуються підписами на заявах та вони ствердили факт отримання вищевказаної інформації у письмовому вигляді.

Укладені між сторонами договори відповідають вимогам Закону, оскільки визначені у ньому умови кредитування були сторонами погоджені та підписані, договір виконувався позичальником, що свідчить про добровільне волевиявлення сторін і про погодження ними усіх його умов. Жодних претензій до банку з приводу його умов або укладення договору з порушеннями вимог закону, відповідачі не пред»являли. Зазначений висновок узгоджується і з положенням ст.204 ЦК України, яка закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права і обовязки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обовязки підлягають виконанню.

У п.29 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 р. №5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" вказано, що якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. Передбачене ст.1050 ЦК право кредитодавця вимагати від позичальника дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, є самостійним. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу.

Навіть відсутність доказів щодо отримання боржником вимоги про дострокове повернення кредиту не звільняє останнього від обов'язку виконати таку вимогу.

Не заперечуючи проти існування факту кредитної заборгованості позичальника перед кредитором, суд не згідний з її розміром.

У відповідності до правової позиції, яка міститься у Постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України у справі № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року, що згідно положень ст. 360-7 ЦПК України є обов»язковою для всіх суддів, цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч.2 ст.549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України).

За положеннями ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Умовами даного договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. У той самий час сторонами передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за інші правопорушення: один із них несвоєчасне повернення кредиту, процентів за користування кредитом та комісій.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст.549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Зважаючи на правову позицію Верховного Суду України, з метою захисту прав, свобод та законних інтересів фізичних осіб під час здійснення завдань цивільного судочинства у відповідності до Конституції України суд вважає, що в задоволенні позовних вимог в частині нарахування штрафу за порушення умов договору слід відмовити.

Відповідач зобов"язання за вказаним договором належним чином не виконав, оскільки належні докази про це відсутні, чим порушив умови договору та норми чинного законодавства, тому кредитор реалізував своє порушее право шляхом пред'явлення до позичальника та поручителя позову про дострокове стягнення боргу за кредитним договором і визначив борг на відповідну дату.

За таких обставин суд дійшов висновку про наявність боргових правовідносин між сторонами, про розмір боргу. Позивач надав до суду копії зазначених договорів, розрахунок заборгованості по кредиту, виданий посадовою особою позивача, який в силу ст.ст.59, 64 ЦПК України являється допустимим доказом у справі, а відповідачі в свою чергу не надали суду жодного належного доказу, що спростовують наявність кредитно-іпотечних відносин та не спростували подані позивачем розрахунки заборгованості за таким кредитним договором. Судом таких доказів також не здобуто, що вказує на обґрунтованість позову.

Задовольняючи позовні вимоги, суд виходить з того, що оскільки зобов"язання за основним договором не виконано, заборгованість за кредитним договором не погашена, то відповідно дана заборгованість має бути стягнута з боржника та поручителя як солідарних боржників, бо така вимога позивача є підставна і ґрунтується на вимогах Закону.

Таким чином, позов підставний і підлягає до задоволення.

У зв»язку із задоволенням позову згідно ст.88 ЦПК України з відповідачів також підлягає стягненню на користь позивача понесені та документально підтверджені судові витрати у виді сплаченого судового збору. Разом з тим, солідарне стягнення суми судових витрат, як про це просить позивач, законом не передбачено, тому вони стягуються з відповідачів на користь позивача порівну.

На підставі наведеного, ст.ст.526, 543, 572, 575, 589, 1054 ЦК України, керуючись ст.10, 11, 60, 88, 213-215, 224-226 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

задоволити цивільний позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приват Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серії СР номер 956762, виданий 13 грудня 2003 року Рівненським РВ УМВС України в Рівненській області, ІНПП НОМЕР_1) та ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серії СР номер 236409, виданий 22 липня 1997 року Рівненським РВ УМВС України в Рівненській області, ІНПП НОМЕР_2) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приват банк" (р/р 3111, , МФО № 308299 вул.Набережна Перемоги, буд. 50, м.Дніпропетровськ, 49049) заборгованість за кредитним договором № RОНIGА00000290 від 27 листопада 2007 року в сумі 10 746, 13 доларів США, а саме (7 346, 34 дол.США - заборгованість за кредитом; 246, 01 дол.США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 18, 92 дол.США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 2 612, 17 дол.США пеня за несвоєчасне виконання зобов»язань за договором), що за курсом 21.71 відповідно до службового розпорядження НБУ від 04 серпня 2015 року складає 221 950 грн. 88 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серії СР номер 956762, виданий 13 грудня 2003 року Рівненським РВ УМВС України в Рівненській області, ІНПП НОМЕР_1) та ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серії СР номер 236409, виданий 22 липня 1997 року Рівненським РВ УМВС України в Рівненській області, ІНПП НОМЕР_2) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приват банк" (р/р 3111, , МФО № 308299 вул.Набережна Перемоги, буд. 50, м.Дніпропетровськ, 49049) судовий збір в розмірі по 1 166 (одна тисяча сто шістдесят шість) грн. 49 коп. з кожного.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серії СР номер 956762, виданий 13 грудня 2003 року Рівненським РВ УМВС України в Рівненській області, ІНПП НОМЕР_1) та ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серії СР номер 236409, виданий 22 липня 1997 року Рівненським РВ УМВС України в Рівненській області, ІНПП НОМЕР_2) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приват банк" (р/р 3111, , МФО № 308299 вул.Набережна Перемоги, буд. 50, м.Дніпропетровськ, 49049) по 36 грн. 00 коп. з кожного за подачу оголошення в пресі.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський районний суд Рівненської області протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Кушнір Н.В.