16.06.2015 Справа № 756/2939/15-ц
Справа пр. №2/756/2527/15
ун. №756/2939/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2015 року Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Великохацької В.В.

при секретарі - Приходько І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства Універсал Банк, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2, про визнання поруки за договором поруки припиненою

в с т а н о в и в:

У березні 2015 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача публічного акціонерного товариства Універсал Банк (далі ПАТ Універсал Банк), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2, про визнання поруки за договором поруки припиненою.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що між відкритим акціонерним товариством Універсал Банк (далі ВАТ Універсал Банк) та ОСОБА_2 укладено кредитний договір від 08.02.2008 року №013-2008-198, відповідно до умов якого банком надано позичальнику кредит для споживчих потреб у сумі 132000,00 швейцарських франків на строк з 08.02.2008 року до 01.02.2024 року. Процентна ставка за користування кредитом становить 11,45% річних. Погашення кредиту здійснюється шляхом сплати щомісячних платежів у розмірі та в порядку, визначеному графіком щомісячних платежів, який є невідємним додатком до кредитного договору.

01.04.2009 року, 23.04.2009 року, 01.06.2010 року, 25.06.2010 року, 01.04.2011 року, 18.04.2011 року та 02.08.2012 року між ОСОБА_2 укладалися додаткові угоди б/н до кредитного договору від 08.02.2008 року №013-2008-198, відповідно до умов яких змінювалася відсоткова ставка за користування кредитом.

З метою забезпечення належного виконання позичальником ОСОБА_2 своїх зобовязань за кредитним договором від 08.02.2008 року №013-2008-198 між ВАТ Універсал Банк та ОСОБА_1 було укладено договір поруки від 02.08.2012 року б/н, за умовами якого позивач зобовязалася відповідати за своєчасне та повне виконання позичальником ОСОБА_2 зобовязань, які виникають з кредитного договору від 08.02.2008 року №013-2008-198.

ОСОБА_1 зазначила, що реалізуючи своє право вимагати дострокову сплату кредиту у звязку з неналежним виконанням позичальником зобовязань, взятих на себе за кредитним договором, ПАТ Універсал Банк 14.03.2013 року надіслало ОСОБА_2 вимогу-попередження щодо сплати всієї суми заборгованості протягом пяти днів з моменту отримання позичальником цієї вимоги.

Позивач зазначила, що строк виконання основного зобовязання настав через пять днів з моменту отримання позичальником вимоги-попередження щодо сплати всієї суми заборгованості, тобто 20.03.2013 року. На думку ОСОБА_1, оскільки банк не предявив до неї вимоги протягом шести місяців з дня настання основного зобовязання за кредитним договором від 08.02.2008 року №013-2008-198, відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України порука за договором поруки б/н від 02.08.2012 року припинилась 20.09.2013 року.

З цих підстав ОСОБА_1 просила суд припинити поруку за договором поруки б/н від 02.08.2012 року.

Представник позивача позов своєї довірительки підтримав, просив суд його задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечувала, мотивуючи це тим, що поручитель ОСОБА_1 несе солідарну відповідальність з позичальником перед банком за виконання позичальником умов грошового зобовязання, виконання якого закінчується 01.02.2024 року. При цьому у договорі поруки зазначено, що порука за договором поруки б/н від 02.08.2012 року припиняється з припиненням всіх зобовязань боржника за основним договором, що забезпечуються такою порукою. Крім того, представник відповідача зазначила, що необґрунтованим є твердження позивача щодо того, що порука припинилась 20.09.2013 року, тобто через шість місяців з дня отримання позичальником та поручителем вимог від 05.03.2015 року та 14.03.2015 року про погашення простроченої заборгованості, оскільки за змістом вказаних вимог право на повернення кредиту достроково згідно з умовами кредитного договору позивач до боржника та поручителя не застосовував. За таких обставин представник відповідача просила суд відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1

Третя особа в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки в судове засідання суд не повідомила.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що між ВАТ Універсал Банк, правонаступником якого є ПАТ Універсал Банк, та ОСОБА_2 укладено кредитний договір від 08.02.2008 року №013-2008-1982, за умовами якого банком надано позичальнику кредит на споживчі потреби у сумі 132000,00 швейцарських франків на строк з 08.02.2008 року до 01.02.2024 року. Процентна ставка за користування кредитом становить 11,45% річних. Погашення кредиту здійснюється шляхом сплати щомісячних платежів у розмірі та в порядку, визначеному графіком щомісячних платежів, який є невідємним додатком до кредитного договору (а.с.50-61).

01.04.2009 року, 23.04.2009 року, 01.06.2010 року, 25.06.2010 року, 01.04.2011 року, 18.04.2011 року та 02.08.2012 року між ОСОБА_2 укладалися додаткові угоди б/н до кредитного договору від 08.02.2008 року №013-2008-198, відповідно до умов яких змінювалася відсоткова ставка за користування кредитом (а.с.62-140).

Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України кредитодавець зобовязується за кредитним договором надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судом встановлено, що кредитні кошти в обсязі, визначеному договором, були надані ВАТ Універсал Банк позичальнику ОСОБА_2, які він використав за цільовим призначенням. У свою чергу, ОСОБА_2 не виконував належним чином зобовязання щодо своєчасної та у повному обсязі сплати усіх платежів за кредитним договором, допустив заборгованість зі сплати кредиту та процентів за його користування.

З метою забезпечення належного виконання позичальником ОСОБА_2 своїх зобовязань за кредитним договором від 08.02.2008 року №013-2008-1982 між ВАТ Універсал Банк та ОСОБА_1 було укладено договір поруки б/н від 02.08.2012 року, за умовами якого позивач зобовязалася відповідати за своєчасне та повне виконання позичальником ОСОБА_2 зобовязань, які виникають з кредитного договору від 08.02.2008 року №013-2008-1982 (а.с.3-5).

П.1.2. договору поруки передбачено, що поручитель засвідчує, що йому відомі усі умови вищезазначеного основного договору і він погоджується з ними, зокрема: сума основного договору 132000,00 швейцарських франків; 7% річних розмір процентної ставки за користування кредитом без порушення термінів сплати платежів; 15% річних розмір підвищення процентної ставки за користування кредитом понад встановлені терміни сплати платежів; термін повного виконання зобовязань боржника не пізніше 01.02.2024 року, якщо згідно з умовами основного договору не буде застосовані інші терміни виконання таких зобовязань.

Відповідно до п.1.3. договору поруки б/н від 02.08.2012 року поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобовязаннями останнього за основним договором, включаючи повернення основної суми боргу (в тому числі суми кредиту, регресу), сплату процентів, комісій, винагороди/плати, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами основного договору.

Згідно з ч.1 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Наслідки для поручителя, які виникають при порушенні боржником зобовязання забезпеченого порукою передбачені у ч.1, ч.2 ст. 554 ЦК України, а саме: 1) у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя; 2) поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Ця норма є логічним продовженням правила, закріпленого у п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, за яким підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є: договори та інші правочини. Законодавець встановлює достатньо чіткі правила щодо умов та підстав виникнення права у кредитора звернутися з вимогою про виконання зобовязання до поручителя, встановлюючи, зокрема у ст.15 ЦК України гарантію того, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Загальне правило припинення зобовязання передбачене ст.599 ЦК України. Так, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Ст.559 ЦК України встановлює підстави припинення відносин поруки, зокрема, ч.4 цієї статті визначено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого у договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Виходячи з аналізу цих норм, можна прийти до висновку, що невнесення боржником за кредитним договором чергового платежу згідно з графіком погашення боргу може бути початком перебігу шестимісячного строку передбаченого ч.4 ст.559 ЦК України тільки за умови, якщо у договорі поруки не встановлено строку на який вона забезпечує виконання зобовязання. Саме по собі право кредитора вимагати виконання зобовязання достроково у випадку порушення його виконання не змінює загального строку, протягом якого зобовязання повинно було бути виконане та відповідно забезпечувалося порукою.

Оскільки у договорі поруки зазначено, що строк його дії повязується з повним виконанням зобовязання за кредитним договором, то відповідно до ч.1 ст.251, ч.1 ст.252 ЦК України строком закінчення договору поруки, як акцесорного зобовязання, є строк закінчення основного зобовязання кредитного договору. Вказаний строк може бути встановлений в договорі (договірний строк) або визначений в законі (законний строк).

За своєю правовою природою строк, передбачений ч.4 ст.559 ЦК України, є преклюзивним (припиняючим) і його закінчення є підставою для припинення поруки. Строк поруки не є строком для захисту порушеного права, а строком існування (дії) самого зобовязання поруки, тому і право кредитора, і обовязок поручителя по його закінченні припиняються.

У п.4.2. договору поруки від 08.02.2008 року №013-2008-1982 визначено термін дії договору поруки: відповідальність поручителя припиняється з вказівкою на подію, а саме припинення всіх зобовязань боржника за основним договором, що забезпечуються такою порукою.

Строк виконання основного зобовязання встановлений кредитним договором до 01.02.2024 року і на момент звернення до суду з позовом не закінчився.

Отже, в силу положень ст.559 ЦК України зобовязання за договором поруки б/н від 02.08.2012 року є чинними та такими, що підлягають виконанню.

Посилання позивача на те, що порука припинилась 20.09.2013 року є необґрунтованими з огляду на наступне.

У відповідності до розяснень, викладених у п.24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобовязання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобовязань за цим договором строк предявлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобовязання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобовязання у повному обсязі або у звязку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким строком не може бути лише несплата чергового платежу. Предявленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і предявлення до нього позову. При цьому в разі предявлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання.

П.5.2.5 кредитного договору від 31.10.2007 року №050-2900/756-0322 передбачено, що відповідно до ст.ст.525, 611 ЦК України сторони погодилися, що у випадку настання будь-якої з обставин, вказаних нижче, та направлення кредитором на адресу позичальника повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту і не усунення позичальником порушень умов за цим договором протягом 30 календарних днів з дати відправлення кредитором вищевказаного повідомлення (вимоги) позичальнику, вважати термін повернення кредиту таким, що настав на 31 календарний день з дати відправлення кредитором позичальнику повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту.

Також п.2.1 договору поруки б/н від 02.08.2012 року передбачено, що у випадку невиконання боржником своїх зобовязань за основним договором кредитор має право предявити свої вимоги безпосередньо до поручителя, які є обовязковими до виконання поручителем з дати відправлення кредитором йому такої вимоги та/або з дати її вручення поручителю.

У звязку з несплатою позичальником ОСОБА_2 чергового платежу за кредитним договором від 08.02.2008 року №013-2008-1982 ПАТ Універсал Банк надіслало йому вимогу від 05.03.2013 року про сплату заборгованості за кредитним договором у розмірі 2702,75 швейцарських франків та вимогу-попередження від 14.03.2013 року про наявність простроченої заборгованості за кредитом та необхідність сплати всієї суми заборгованості. Так, у вимозі від 14.03.2013 року банк зазначив, що сума простроченої заборгованості позичальника зі сплати кредиту складає 130966,17 швейцарських франків. При цьому, як вбачається зі змісту вимоги від 05.03.2013 року та вимоги-попередження від 14.03.2013 року, відповідачем не предявлено вимоги до позичальника ОСОБА_2 та поручителя ОСОБА_1 про дострокове повернення кредиту. Таким чином, направляючи дані вимоги, банк не застосовував до боржника та/або поручителя право на повернення кредиту достроково. Дана обставина встановлена також ухвалою апеляційного суду м. Києва від 03.07.2014 року (а.с.6-9).

Судом встановлено, що 25.10.2015 року позичальнику ОСОБА_2 була направлена вимога від 22.10.2013 року про необхідність погасити заборгованість за кредитним договором від 08.02.2008 року №013-2008-1982 у звязку з порушенням позичальником термінів сплати кредиту, у якій зазначено, що у випадку невиконання цієї вимоги термін повернення кредиту визнається банком таким, що настав достроково на шістдесят перший день з моменту отримання цієї вимоги та банк буде вимушений стягнути всю суму кредиту в примусовому порядку (а.с.41). Дана вимога була особисто отримана позичальником ОСОБА_2 28.10.2014 року (а.с.40). Аналогічна вимога про погашення заборгованості за кредитним договором від 08.02.2008 року №013-2008-1982 у звязку з порушенням позичальником термінів сплати кредиту направлялась і поручителю ОСОБА_1 (а.с.43) та була отримана нею особисто 28.10.2014 року (а.с.42).

З огляду на вищезазначене, шестимісячний строк звернення до суду з позовом до поручителя почав відраховуватись на шістдесят перший день з дня отримання вимоги від 22.10.2013 року про погашення суми заборгованості (день настання строку виконання основного зобовязання), тобто з 29.12.2013 року, і закінчився 28.06.2014 року. ПАТ Універсал Банк звернулося з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості 06.02.2014 року, тобто в межах встановленого шестимісячного строку предявлення вимоги до поручителя (а.с.36-39).

Крім того, рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 26.05.2014 року №753/2473/14-ц року стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором від 08.02.2008 року №013-2008-1982. Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 03.07.2014 року зазначене рішення залишене без змін. Стягуючи заборгованість в солідарному порядку з позичальника та поручителя, суд повинен зясувати, чи є підстави стягувати заборгованість з поручителя в солідарному порядку, зокрема, чи не припинена порука. Таким чином, ухвалюючи згадане рішення, суд виходив з того, що порука за кредитним договором від 08.02.2008 року №013-2008-1982 не припилилась.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність відмовити ОСОБА_1 у задоволенні її позову.

З огляду на вищенаведене, відповідно до ст.ст.15, 16, 251, 252, 526, 553, 554, 559, 1054, 1055 Цивільного кодексу України, та, керуючись ст.ст.4, 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства Універсал Банк, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2, про визнання поруки за договором поруки припиненою відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду міста Києва через Оболонський районний суд міста Києва шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення суду апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні при проголошенні судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.В. Великохацька