Справа № 363/5135/13 Головуючий у І інстанції Купрієнко С. І.
Провадження № 22-ц/780/1112/15 Доповідач у 2 інстанції Іванова І. В.
Категорія 42 19.05.2015
УХВАЛА

Іменем України

19 травня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - Іванової І.В.,

суддів - Олійника В.І., Сліпченка О.І.

при секретарі - Микитенко Д.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 05 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю „Управління капітального будівництва", 3-особа ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні квартирою, знесення самочинного будівництва та стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернулась з даним позовом в якому з урахуванням уточнень просила зобов'язати ТОВ «Управління капітального будівництва» не чинити їй перешкод в користування квартирою АДРЕСА_2, шляхом зобов'язання відповідача ТОВ „УКБ" знести за свій рахунок самочинне будівництво за вказаною адресою, зобов'язати ТОВ «Управління капітального будівництва» відновити первісний стан житлового будинку та стягнути з ТОВ „Управління капітального будівництва" на її користь 50 000 грн. моральної шкоди.

Свої вимоги позивачка обґрунтувала тим, що відповідач без її згоди, в порушення норм закону провів реконструкцію квартири №2, що призвело до руйнування її квартири №1 за цією ж адресою.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 05 грудня 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду позивачка подала апеляційну скаргу, просить рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

Посилається на те, що суд не врахував того, що відповідач здійснив не ремонт, зміни або реконструкцію квартири, а самочинно демонтував частину житлового будинку, знищивши при цьому і частину опорних конструкцій будинку, які належать на їм праві спільної сумісної власності, чим порушив її права, як співвласника на володіння та користування цими елементами

Вказує на суперечність і неповність висновку експерта, посилаючись на те, що ТОВ «УКБ» збудувало самочинне будівництво в порушення протипожежних норм про що експерт у висновку не вказав. Крім того зазначила, що спеціальних вимірів експерт не робив, тому не міг достеменно встановити склад стіни, матеріали її утеплення і стан фундаменту.

У запереченнях на апеляційну скаргу, ТОВ «УКБ» зазначив, що з 17 по 26 квітня 2012 року ТОВ в присутності позивачки, комісією до складу якої залучено проектувальну організацію було проведено обстеження частини житлового будинку та складено акт від 26.04.2012 року, відповідно до висновку якого, враховуючи те, що будинок збудовано в 1962 році, всі несучі конструкції та інженерні мережі знаходяться в аварійному стані, було прийнято рішення щодо реконструкції частини будинку шляхом перебудови. Після чого було розроблено проект реконструкції, в Інспекції ДАБК було зареєстровано Декларацію про початок виконання будівельних робіт від 13.08.2012 року.

Далі відповідач послався, що у зв'язку з безпідставним на його думку скасуванням Декларації, вони повторно звернулись до Інспекції ДАБК, яка 02.12.2014 року зареєструвала відповідну Декларацію і вони продовжили перебудову об'єкту, тому вважає безпідставним твердження позивачки, що спірне будівництво є самочинним. Крім того, послався, що доводи позивачки спростовуються висновком експертизи в якій чітко вказано, що перебудована споруда не впливає та не ставить під загрозу руйнування, погіршення технічного стану, квартири позивачки, тому просить скаргу відхилити.

Колегія суддів, заслухавши суддю доповідача, пояснення сторін, пояснення експерта щодо свого висновку, розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку про недоведеність позовних вимог, оскільки позивачкою не було доведено, що в результаті проведення реконструкції квартири АДРЕСА_1 погіршився технічний стан її квартири № 1 цього ж будинку.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, оскільки вони є правильними і такими, що відповідають обставинам справи і вимогам закону.

За положеннями статей 317, 319, 321 ЦК України право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Власник майна володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням майном.

Відповідно до ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Відповідно до ч.7 ст.376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил, суд за позовом відповідного органу влади чи місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим, або особа відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила будівництво.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що

сторони являються співвласниками будинку АДРЕСА_1 , який складається з двох квартир (ас.6-8, 23-24).

В 2012 році відповідачем було розпочато реконструкцію квартири №2 вищезазначеного будинку, декларацію на проведення якої, 13.08.2012 року було зареєстровано в інспекції ДАБК Київської області за № КС 9 ( ас. 11, 33-41,65-66).

Позивачка ОСОБА_2, як власник квартири №1 вказаного будинку, не давала згоди на проведення реконструкції квартири №2.

02.06.2014 року у справі було проведено будівельно - технічну експертизу, відповідно до висновку якої: будівництво (реконструкція) новозбудованої споруди, в основному відповідає вимогам державних будівельних норм і правил та вимогам інших державних стандартів в галузі будівництва; технічної можливості перебудови новозбудованої споруди у попередній стан немає; новозбудована споруда не впливає та не ставить під загрозу руйнування, погіршення технічного стану квартири №1, яка належить ОСОБА_4; ознаки руйнувань квартири №1 в наявності по терміну користування житловим будинком та потраплянням атмосферних опадів під основу фундаменту із-за відсутності зливної системи з покрівлі квартири №1 та відсутності належного вимощення (відмостки) навколо будинку; причинний зв'язок між руйнуванням конструкцій квартири №1 вищезазначеного будинку з проведенням реконструкції (новозбудови) будинку (квартири №2 ) відсутній.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що перебудова квартири № 2 двохквартирного житлового будинку прийнята в експлуатацію (а.с.234).

Отже на думку колегії суддів, твердження позивачки, що перебудована квартира № 2 є самочинним будівництвом є необґрунтованим.

Крім того, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачкою не доведено того, що спірним будівництвом порушено її право на користування своєю власністю, оскільки згідно висновку будівельно - технічної експертизи причинний зв'язок між руйнуванням конструкцій квартири №1 з проведенням реконструкції квартири №2 - відсутній.

Також відсутні докази того, що протиправними діями відповідача позивачці завдано моральної шкоди. Позивачка не довела свого позову, що є її обов'язком відповідно до засад змагальності процесу за ст.10 ЦПК України. При цьому суд створив всі умови для змагального процесу.

Висновок експерта ОСОБА_5 № 14224 від 30.03.2015 року, який наданий позивачкою під час апеляційного розгляду та на який вона посилається, як на підставу задоволення апеляційної скарги не може бути прийнятий до увага, оскільки не відповідає вимогам ст.303 ч.2 ЦПК України щодо поважності причин неподання такого доказу в суді першої інстанції та не є допустимим доказом, в розумінні ст.59 ЦПК України, так як експерт ОСОБА_5 не має відповідної ліцензії на дачу такого висновку.

Інші доводи апеляційної скарги були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального та процесуального права.

За таких обставин доводи апеляційної скарги та зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку про те, що судом при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. 309 ЦПК України є підставами для скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 308,314,315 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 05 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий :