РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2015 року Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області у складі:

головуючого судді - Предоляк О.С.

при секретарі - Коваль Т.М.,

з участю позивача ОСОБА_1, її представника - ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про вселення, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про вселення її у спірне приміщення.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що вона на законних підставах має право на проживання у АДРЕСА_1. Дід ОСОБА_4 чинить їй перешкоди у користуванні житлом.

У судовому засіданні позивач та її представник позов підтримують, просять задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не прибув, про дату розгляду справи повідомлявся належним чином - засобами рекомендованого поштового зв"язку.

Суд, вислухавши пояснення позивача та її представника, показання свідка ОСОБА_5, дослідивши наявні у справі письмові докази, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що рішенням Автозаводського районного суду м Кременчука від 23 червня 2014 року, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 24 вересня 2014 року, визнано за ОСОБА_3 право проживати та користуватися житловим будинком АДРЕСА_1 в м. Кременчуці. Усунуто перешкоди ОСОБА_3 у проживанні та користуванні житловим будинком АДРЕСА_1 в м. Кременчуці, шляхом вселення до цього будинку. Вирішено питання про судові витрати.

Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ст. 156 ЖК Української РСР члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно.

Члени сім'ї власника будинку (квартири) зобов'язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім'ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення або оспорювання.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 11 ЦПК України передбачений принцип диспозитивності цивільного судочинства, який полягає у тому, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Частиною 2 ст. 27 ЦПК України передбачено, що особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться - до початку розгляду справи по суті.

Згідно із ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Частиною 3 ст. 61 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Після набрання рішенням Автозаводського районного суду м Кременчука від 23 червня 2014року законної сили, позивач ОСОБА_3 неодноразово намагалася вселитися у спірний будинок за місцем своєї реєстрації, проте відповідач категорично заперечує її право на користування спірним житлом.

Рішення суду не має заходів примусового виконання, тому ОСОБА_3 звернулась до суду з вказаним позовом до ОСОБА_4 про вселення.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що позивач має бути вселена в спірний будинок, оскільки вона на даний час не втратила права користування ним, іншого житлового приміщення для проживання не має.

Таким чином, суд вважає, що відповідач порушує житлові права позивача. У зв'язку з цим позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст. 156 ЖК Української РСР, ст. 405 ЦК України, ст. 3, 10, 11, 27, 60 - 61, 88, 208, 209, 212, 213, 214, 215, 218, 223, 224-228, 233 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В

Позов ОСОБА_3 - задовольнити.

Вселити ОСОБА_3 у будинок АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 у повернення сплаченого судового збору 243,60 грн.

Заочне рішення суду може бути переглянуте судом після подання заяви про перегляд рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного Суду Полтавської області через Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів.

Рішення набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги або розгляду справи Апеляційним судом, якщо рішення не скасовано.

Суддя