У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Закропивного О.В.,

Лесько А.О., Хопти С.Ф.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 13 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 24 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит») звернулося до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що ОСОБА_3 у порушення умов укладеного з нею 21 травня 2007 року кредитного договору та додаткових угод до нього у встановлені строки не погашає суму основного кредиту та проценти, а тому банк має право вимагати від неї дострокового повернення кредитних коштів з урахуванням пені за рахунок звернення стягнення на майно, що їй належить як іпотекодавцю.

Посилаючись на те, що примусове виконання попередніх судових рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом проведення публічних торгів неможливе, у зв'язку із перебудовою відповідачем предмета іпотеки та надання йому нової адреси, банк просив суд у рахунок погашення заборгованості у загальній сумі 29 576 822 грн. 32 коп. звернути стягнення на предмет іпотеки: нежиле приміщення підвалу загальною площею 510 кв.м, яке розташоване у АДРЕСА_1, шляхом визнання за банком права власності на зазначене нерухоме майно.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 13 жовтня 2014 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 24 листопада 2014 року, провадження у даній справі закрито.

У касаційній скарзі ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить вказані судові рішення скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив з того, що у даній справі є рішення суду, яке набрало законної сили, між тими самими сторонами про той самий предмет і з тих самих підстав.

З цими висновками суду погодитись не можна, оскільки такі не ґрунтуються на матеріалах справи та нормах процесуального права.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд за своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Суди, закриваючи провадження у справі, посилались на заочне рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 31 жовтня 2011 року, яке змінене рішенням апеляційного суду від 09 квітня 2012 року, та згідно якого задоволено позов ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернуто стягнення на користь банку в межах кредитної заборгованості ОСОБА_3, у загальній сумі 12 305 531 грн. 43 коп. на предмет іпотеки - нежитлові приміщення кафе, які розташовані у АДРЕСА_2 та складаються з нежитлових приміщень підвалу, першого поверху, антресолі в літ.А-4 (прим з 99-1 по 99-35), загальною площею 510,60 кв.м і належать на праві власності ОСОБА_3, та передані нею в іпотеку на підставі іпотечного договору з відповідними змінами від 14 травня 2007 року та 30 листопада 2007 року - шляхом продажу з прилюдних торгів з встановленням початкової ціни (а. с. 45-51).

При цьому суди не звернули уваги, що неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 223 ЦПК після набрання рішенням законної сили сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ті ж позовні вимоги, з тих же підстав, або оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини.

Закриття провадження у справі у цьому разі можливе лише за умови, що рішення, яке набрало законної сили, є тотожним до позову, який розглядається, тобто збігаються сторони, предмет і підстави позовів. Нетотожність хоча б одного елементу не перешкоджає заінтересованим особам звернутися до суду з позовом і не дає суду підстав закривати провадження у справі.

Як вбачається з позовної заяви, ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 та просив суд у рахунок погашення кредитної заборгованості у розмірі 29 576 822 грн. 32 коп. звернути стягнення на предмет іпотеки: нежиле приміщення загальною площею 510.60 кв.м у підвалі та на першому поверсі житлового будинку за літерою А4, які розташовані по АДРЕСА_1 та належать на праві власності ОСОБА_3 шляхом визнання права власності на вказане нерухоме майно за банком.

При цьому також зазначав, що державний виконавець позбавлений можливості виконати заочне рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 31 жовтня 2011 року, оскільки відповідачка у порушення 8.1.4 та 8.1.8 договору іпотеки змінила адресу знаходження спірного нерухомого майна (АДРЕСА_1) та згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно на підставі рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 28 вересня 2012 року № 1023 площа майна збільшилася до 616,9 кв.м, відомості у реєстрі про нерухоме майно по АДРЕСА_2 площею 510,60 кв.м відсутні (а. с. 6-9).

Тобто ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» повторно звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, проте підстави вказаного позову є інші, ніж підстави зазначені у заочному рішенні Центрального районного суду м. Миколаєва від 31 жовтня 2011 року, яке змінене рішенням апеляційного суду від 09 квітня 2012 року, та набрало законної сили.

У порушення зазначених норм процесуального права суди на наведені обставини уваги не звернули, не надали їм оцінку в сукупності з іншими доказами та помилково закрили провадження у даній справі.

Таким чином судова колегія приходить до висновку, що судові рішення ухвалені з порушенням норм процесуального права підлягають скасуванню із направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 333, 342, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» задовольнити.

Ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 13 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 24 листопада 2014 року скасувати, справу на правити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

О.В. Закропивний

А.О. Лесько

С.Ф. Хопта