Ухвала

іменем україни

28 січня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Амеліна В.І., Карпенко С.О.,

Остапчука Д.О., Савченко В.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_3 про зміну порядку і способу виконання рішення суду у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - орган опіки та піклування Павлоградської міської ради Дніпропетровської області, про визначення місця проживання дітей; за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визначення місця проживання дітей, визначення способу участі батька у вихованні дітей, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 3 червня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2013 року ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про зміну способу та порядку виконання рішення Павлограського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 травня 2013 року.

Ухвалою Павлограського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 березня 2014 року у задоволенні заяви ОСОБА_3 відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 3 червня 2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 знято з апеляційного розгляду та закрито апеляційне провадження.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати ухвалу апеляційного суду та направити справу на новий апеляційний розгляд, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Закриваючи апеляційне провадження у справі, апеляційний суд виходив із того, що ухвала суду першої інстанції про відмову в задоволенні заяви про зміну способу і порядку виконання рішення не підлягає апеляційному оскарженню відповідно до ст. 293 ЦПК України.

З такими висновками апеляційного суду погодитись не можна, оскільки суд дійшов їх з порушенням вимог процесуального закону.

За положеннями ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом, і таким чином закріплені гарантії перевірки в апеляційному порядку судових рішень, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Згідно зі ст. 292 ЦПК України ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених ст. 293 цього Кодексу.

Відповідно до приписів п. 20 ч. 1 ст. 293 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо відстрочки і розстрочки, зміни чи встановлення способу і порядку виконання рішення.

При постановленні оскаржуваної ухвали поза увагою суду апеляційної інстанції залишилися рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2010 року № 3-рп/2010, від 28 квітня 2010 року № 12-рп/2010 та від 8 липня 2010 року № 18-рп/2010, якими дано офіційне тлумачення п. п. 2, 12, 18 ч. 1 ст. 293 ЦПК України.

Так, відповідно до роз'яснень, наданих Конституційним Судом України, положення вказаних пунктів ЦПК України необхідно розуміти як такі, що передбачають право оскаржувати окремо від рішення суду в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції: як про забезпечення позову і щодо скасування забезпечення позову, так і про відмову в забезпеченні позову та скасування забезпечення позову; як про роз'яснення рішення, так і про відмову в роз'ясненні рішення; як про видачу дубліката виконавчого листа, так і про відмову в його видачі.

Отже, ураховуючи тлумачення Конституційним Судом України п. п. 2, 12, 18 ч. 1 ст. 293 ЦПК України, при вирішенні питання про прийняття до розгляду апеляційних скарг і щодо інших пунктів ч. 1 ст. 293 ЦПК України необхідно застосовувати аналогічний підхід.

Закриваючи апеляційне провадження, апеляційний суд на зазначене уваги не звернув й помилково вважав, що ухвала про відмову у задоволенні заяви про зміну способу та порядку виконання рішення не підлягає апеляційному оскарженню.

Таким чином, ухвала апеляційного суду постановлена з порушенням норм процесуального права, що в силу п. 2 ч. 1 ст. 342 ЦПК України є підставою для її скасування з передачею питання про відкриття апеляційного провадження на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 342, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 3 червня 2014 року скасувати, питання про відкриття апеляційного провадження передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. КасьянГоловуючий
Судді:В.І. Амелін С.О. Карпенко Д.О. Остапчук В.О. СавченкоСудді:В.І. Амелін