Справа № 450/1653/13 Головуючий у 1 інстанції: Кукса Д.А.
Провадження № 22-ц/783/2152/15 Доповідач в 2-й інстанції: Богонюк М. Я.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого судді: Богонюка М.Я.

Суддів: Ванівського О.М., Гриновця Б.М.

При секретарі: Жукровській Х.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 24 листопада 2014 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням частково задоволено позов ПАТ "Родовід Банк" до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Стягнуто з ОСОБА_2 ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь Публічного акціонерного товариства „Родовід Банк" (04136, м. Київ вул. Північно Сиренька, б, 1-3 , МФО 321712, к/р № 1 в Головному управлінні Національного Банку України по м. Києву та Київської області) заборгованість за кредитним договором № 41.4/АА-00015.08.2 від 05.06.2008 року, що становить у розмірі 16 193,90 Дол. США ( шістнадцять тисяч сто дев'яносто три Долари США 90 центів), що згідно офіційного курсу НБ України станом на 24.11.2014 року у гривневому еквіваленті становить 244527,89 грн. (двісті сорок чотири тисячі п'ятсот двадцять сім гривень 89 коп.) - заборгованість за кредитом; 1331,95 Дол. США ( одна тисяча триста тридцять один долар США 95 центів), що згідно офіційного курсу НБ України станом на 24.11.2014 року у гривневому еквіваленті становить 20112, 45 грн. (двадцять тисяч сто дванадцять гривень 45 коп.) - проценти за користування кредитом в тому числі прострочені; 8096,95 Дол. США (вісім тисяч дев'яносто шість доларів США 95 центів, що згідно офіційного курсу НБ України станом на 24.11.2014 року у гривневому еквіваленті становить 122263, 95 грн. ( сто двадцять дві тисячі двісті шістдесят три гривні 95 коп.) - пеня за кредитом; 4581,20 грн. ( чотири тисячі вісімдесят одна гривня 20 коп.) - плата за обслуговування кредиту в тому числі прострочена; 2290,60 грн. (дві тисячі двісті дев'яносто гривень 60 коп.) - пеня за обслуговування кредиту.

Вирішено питання судових витрат.

В задоволенні решти позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Родовід Банк" - відмовлено.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства „Родовід Банк" про визнання недійсним п. 3.6 кредитного договору № 41.4/АА-00015.08.2 від 05.06.2008 року - відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову банку та задовольнити позов ОСОБА_2

Апелянт вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. Стверджує, що позивачем по справі пропущено строк позовної давності, оскільки право кредитора на стягнення всієї суми кредиту було порушене ОСОБА_2 з 26.06.2009 року (строк дострокового повернення суми кредиту), тому перебіг строку позовної давності почався з 27.06.2009 року. Строк позовної давності переривався 25.12.2009 року частковою оплатою позичальника. Так як позовна заява позивача подана 16.05.2013 року, а строк позовної давності за основним зобов'язанням закінчився 26.12.2012 року, то позовна давність щодо стягнення кредиту, відсотків та пені закінчилась.

Також стверджує, що п. 3.6. кредитного договору щодо встановлення сторонами договору пені у розмірі 1,6 % за кожен день прострочення виконання зобов'язання за споживчим кредитом, що в 15 разів перевищує суму заборгованості по кредиту, є несправедливим та суперечить принципам розумності та добросовісності. А відтак даний пункт кредитного договору слід визнати недійсним, оскільки він порушує приписи ст. 18 ЗУ "Про захист прав споживачів".

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення сторін на підтримання та заперечення скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає.

Частиною 1 ст. 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 05 червня 2008 року між ПАТ "Родовід Банк" та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого банк надав ОСОБА_2 кредит в сумі 21 000 доларів США строком до 05 червня 2015 року зі сплатою 7,7 % річних. Додатковою угодою від 11.11.2008 року відсоткову ставку встановлено на рівні 9,7 % річних.

В якості забезпечення грошового зобов'язання ОСОБА_2 за кредитним договором, 05 червня 2008 року між банком та ОСОБА_4 було укладено договір поруки.

В зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_2 умов кредитного договору за заявою банку 06 жовтня 2010 року здійснено виконавчий напис нотаріуса про звернення стягнення на заставне майно (транспортний засіб). В подальшому рішенням суду даний виконавчий напис визнано таким, що не підлягає виконанню.

В травні 2013 року ПАТ "Родовід Банк" звернулися в суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості по кредитному договору від 05 червня 2008 року.

Відмовляючи в задоволенні позову заявленого банком до ОСОБА_4 як поручителя по кредитному договору, суд першої інстанції вірно виходив з положень ч. 4 ст. 559 ЦК України, встановивши при цьому, що вищезгаданий договір поруки є припиненим.

Рішення суду в цій частині сторонами не оскаржується.

Що ж стосується заявлених вимог до ОСОБА_2, то судом беззаперечно встановлено, що останній в порушення вимог ст. ст. 526, 612 ЦК України належним чином не виконував зобов'язання за кредитним договором та допустив заборгованість по такому. Сума нарахованої позивачем заборгованості судом вірно взята за основу. При цьому у відповідності до положень ст. 551 ЦК України, судом враховано ту обставину, що розмір нарахованої пені в кільканадцять разів перевищує розмір збитків, та зменшено нарахований розмір неустойки.

Перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припиненням дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи.

За умовами кредитного договору погашення кредиту та відсотків повинно здійснюватися позичальником частинами кожного місяця, у рахунок чого вносяться кошти, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань.

Виходячи з вищенаведеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивачем не пропущено строк позовної давності для стягнення платежів за оспорюваним кредитним договором.

ОСОБА_2 не представлено суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження його вимог за зустрічним позовом щодо визнання недійсними положень кредитного договору від 05 червня 2008 року. При укладенні оспорюваного договору сторонами було досягнено згоди, щодо всіх істотних умов, ніяких заперечень на час укладення договору у ОСОБА_2 не виникало.

Судом вірно встановлені фактичні обставини справи, правильно застосований матеріальний закон та дотримана процедура розгляду передбачена ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

А тому, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 1, 308, 314 ч. 1 п. 1, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргупредставника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 24 листопада 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з часу набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: