Справа № 211/1295/15-ц
Провадження № 2/211/1001/15
Р і ш е н н я

і м е н е м У к р а ї н и

19 травня 2015 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Ткаченко С.В.

при секретарі Жуковій А.С.

за участі позивача ОСОБА_1

у відсутність відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за невиконання договору про надання послуг, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення грошових коштів за невиконання договору про надання послуг, вказавши, що 30.09.2014 року між нею та відповідачем було укладено договір № S 07/14, відповідно до якого відповідач зобовязався виконати роботи з проектування, монтажу, наладці та ведення в експлуатацію вузла обліку витрат теплової енергії в будинку за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Косіора, будинок 105.

У виконання вказаного договору вона 30.09.2014 року сплатила відповідачу 4000,00 грн.

Через місяць ( термін за який відповідач обіцяв підготувати проектну документацію) їй зі сторони відповідача було повідомлено, що процес виготовлення документації потребує її участі. Зібравши самостійно проектну документацію вона 28.10.2014 року передала її відповідачу. 12.11.2014 року передала відповідачу 16000,00 грн., на придбання тепло лічильника, який відповідач пообіцяв встановити до 30.12.2014 року, однак з 30.12.2014 року відповідач на телефоні дзвінки не відповідає, зустрічей уникає.

Станом на сьогоднішній день відповідач не виконав взяті на себе зобовязання, грошові кошти не повернув.

За допомогою введеного в експлуатацію вузла обліку витрат теплової енергії, який мав би виконуватися на основі лічильника теплової енергії SКS-3 (п. 1.2 договору) - мешканці будинку № 105 по вул. Косіора, мали б можливість (в цілях економії - власних коштів) значно знизити витрати на енергоспоживання, сплачуючи кошти за фактично спожиті енергоресурси, що і було метою укладання даного договору, але з вини відповідача, що виразилося у невиконанні своїх зобовязань, мешканці будинку № 105 по вул. Косіора, в особі неї, як представника, понесли матеріальні збитки, у вигляді упущеної вигоди, які оцінюються у 6000,00 грн.

Не враховуючи упущену вигоду, станом на сьогоднішній день, виконання робіт з проектування, монтажу, наладці та введення в експлуатацію вузла обліку витрат теплової енергії коштує не 20000 грн., а 40000 грн., що на 20000 грн. дорожче ніж у вересні місяці 2014 року.

Крім того, їй, як уповноваженому представнику від будинку № 105 по вул. Косіора, завдано моральної шкоди, яка полягає в суттєвих емоційних стражданнях, пов'язаних з невиконанням договору, поглиблених відсутністю будь-якої інформації про причини невиконання відповідачем договірних зобовязань. Моральні страждання продовжуються і по цей час, що виражається у недоброзичливому відношенні мешканців будинку до неї .

Моральну шкоду оцінює у 10000,00 грн. Просить розірвати договір S 07/14 від 30.09.2014 року. Стягнути з відповідача на її користь 20000,00 грн., що були сплачені за вказаним договором, матеріальні збитки у розмірі 26000,00 грн., та моральні збитки у розмірі 10000,00 грн.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з"явився, про день слухання справи повідомлений належним чином , у зв"язку з чим суд вважає можливим розглянути справу у його відсутність.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_3, ОСОБА_4 , кожний окремо , підтвердили передачу позивачем відповідачу коштів відповідно до договору від 30 09 2014 року, а також той факт, що досі лічильник теплової енергії на будинок відповідачем ОСОБА_2 не встановлений.

Вислухавши позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом в судовому засіданні встановлено, що 30.09.2014 року між фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 - «Виконавцем» та мешканцями будинку № 105 по вул. Косіора м. Кривого Рогу - «Замовником» в особі ОСОБА_1 був укладений договір № S 07/14, ( л.с. 5 - копія договору ) відповідно до якого позивач доручила, а відповідач (Виконавець) зобов'язався виконати роботи по організації виконання робіт проектування, монтажу, наладці та введення в експлуатацію вузла обліку витрат теплової енергії в будинку за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Косіора, будинок 105. Загальна вартість обладнання та робіт, що виконуються складає 23000,00 грн. Також встановлений порядок сплати:

· 4000,00 грн., за проектну документацію, впродовж 3 (трьох) банківських днів з моменту підписання цього Договору;

· 16000,00 грн., за лічильник, не пізніше 3 (трьох) банківських днів з моменту узгодження Виконавцем проектної документації у відповідних інстанціях. Орієнтовану дату узгодження Виконавець повідомляє Замовнику заздалегідь;

· 3000,00 грн., за монтаж пусконалагоджувальні роботи та введення в експлуатацію, не пізніше, ніж за 2 (два) банківських дня дати введення вузлу обліку в експлуатацію.

·

На виконання даного договору позивачем було сплачено ФОП ОСОБА_2 30 09 2014 року - 4000 грв., а 12 11 2014 року - 16 000 грв. ( л.с. 9 - копії квитанцій).

Законом України «Про захист прав споживачів» передбачено, що даний закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт та послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 4, ч. З ст. 5, ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів", - захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом.

Частиною 1 ст. 10 Закону України "Про захист прав споживачів" № 1023-XII передбачено, що споживач має право відмовитись від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим.

Частиною 3 вказаної статті передбачено, що збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. При цьому, якщо особа, яка порушила право, одержала у зв'язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства,

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно зі ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Згідно зі ст. 906 ЦК України збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом. Збитки, завдані невиконанням або неналежним виконанням договору про безоплатне надання послуг, підлягають відшкодуванню виконавцем у розмірі, що не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, якщо інший розмір відповідальності виконавця не встановлений договором.

У зв'язку з наведеним суд вважає, що з відповідача має бути стягнуто в порядку відшкодування майнової шкоди, заподіяної невиконанням договору на користь позивача грошові кошти на загальну суму 20 000 гривень, що були сплачені відповідно до вищезазначених квитанцій.

Згідно ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу. Згідно ч.4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Заявляючи позов про стягнення упущеної вигоди, позивач посилається на те, щоза допомогою введеного в експлуатацію вузла обліку витрат теплової енергії, який мав би виконуватися на основі лічильника теплової енергії мешканці будинку мали б можливість значно знизити витрати на енергоспоживання, сплачуючи кошти за фактично спожиті енергоресурси, але з вини відповідача, понесли матеріальні збитки, у вигляді упущеної вигоди, які оцінюються у 6000,00 грн.

В той же час, позивачем не надано належних і допустимих доказів на підтвердження того, що дійсно упущена вигода є саме такою яку зазначає позивач.

За таких обставин, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження суми упущеної вигоди, то така вимога не підлягає задоволенню.

Крім того позивач зазначає, щона сьогоднішній день, виконання робіт з проектування, монтажу, наладці та введення в експлуатацію вузла обліку витрат теплової енергії коштує не 20000 грн., а 40000 грн., що на 20000 грн. дорожче ніж у вересні місяці 2014 року і також просить стягнути з відповідача зазначені 20000 грв.

Однак дану суму не підтверджено, відсутні посилання на норми матеріального права відповідно до якої можливе стягнення такої вимоги.

Крім того, не підлягають задоволенню також вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.2 постанови від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в спорах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» спори про відшкодування заподіяної фізичної особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень; у випадках коли встановлена відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов'язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов'язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Правовідносини, що виникли між сторонами в розглянутій справі, є договірними, тому відшкодування моральної шкоди у випадку їх порушення законом не передбачено.

П. 5 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», який також поширюється на спірні правовідносини, передбачає право споживача на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.

Законом України "Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції" N 3390-VI від 19.05.2011, яким внесено зміни в положення пункту 5 статті 4 Закону України "Про захист прав споживачів", що передбачають право споживача на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), визначено термін такої шкоди - це завдані внаслідок дефекту в продукції каліцтво, інше ушкодження здоров'я або смерть особи, пошкодження або знищення будь-якого об'єкта права власності, за винятком самої продукції, що має дефект.

Отже , п. 5 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», передбачає право споживача на відшкодування моральної шкоди лише у випадках, коли така шкода заподіяна небезпечною для життя, здоров»я продукцією. Судом не встановлено, що невиконання відповідачем умов договору могло призвести до ситуації, яка могла стати небезпечною для життя і здоров'я позивача, а тому підстави для відшкодування відповідачем моральної шкоди у відповідності до вимог передбачених Законом України «Про захист прав споживачів» в даних спірних правовідносинах відсутні.

У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 243,60 грв.

Керуючись ст.ст.10, 60, 88, 212, 215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовільнити частково .

Розірвати договір S 07/14 від 30.09.2014 року , що укладений між фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 та колективом - мешканцями будинку № 105 по вул. Косіора м. Кривого Рогу в особі ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_1, місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_1, фактична адреса м. Кривий Ріг, вул. Мелешкіна , буд 14а, оф. 105 на користь ОСОБА_1 20 000 ( двадцять тисяч ) грв.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 243 ( двісті сорок три ) грв. 60 коп.

В іншій частині позову відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу, протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_5