АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/702/15 Справа № 208/178/13- ц Головуючий у 1 й інстанції - Дячков С. В. Доповідач - Рудь В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2015 року м. Дніпропетровськ

колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді: Рудь В.В.

суддів: Григорченка Е.І.,Повєткіна В.В.

при секретарі: Левцунову І.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 14 листопада 2014 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення від права на спадкування спадкового нерухомого майна, -

В с т а н о в и л а :

У грудні 2013 року ОСОБА_2 звернулася з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення від права на спадкування спадкового нерухомого майна(а.с.1-4).

Позивачка зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_5 року помер її брат ОСОБА_5, причиною смерті було: хронічне порушення кровообігу, кардіосклероз атеросклеротичний, ішемічна хвороба серця при гіпертонічній хворобі ІІ стадії.

Після смерті спадкодавця відкрилась спадщина, яка складається із належної спадкодавцю квартири АДРЕСА_1.

Згідно з п.1, підпунктами 1.1,1.2 договору про зміну черговості одержання спадкоємцями за законом права на спадкування від 12 червня 2012 року, укладеного між нею, ОСОБА_2, та сином спадкодавця ОСОБА_6, посвідченого державним нотаріусом Першої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Полянським Ю.М. (зареєстровано у реєстрі за № 4-789) встановлюється: «…Даним договором спадкоємці визначили черговість одержання ними права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 року, який проживав/був зареєстрований в АДРЕСА_1

За домовленістю спадкоємців одержання ними права на спадкування буде відбуватись в наступній черговості:

1.1 Спадкоємець-2, яка є рідною сестрою померлого ОСОБА_5 і за законом відноситься до спадкоємців другої черги, отримує право на спадкування, як спадкоємець першої черги.

1.2. Спадкоємець-1, який є сином померлого ОСОБА_5 відмовляється від спадщини на користь спадкоємця другої черги - ОСОБА_2».

Як спадкоємець ОСОБА_5 звернулась з заявою про прийняття спадщини до Першої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, де їй повідомили, що з заявою про прийняття спадщини також звернулись інші спадкоємці: син спадкодавця ОСОБА_3 та дружина спадкодавця ОСОБА_4.

ОСОБА_2 зазначала, що спадкодавець важко хворів, був непрацездатним, у зв'язку з важкістю захворювання та неможливістю працювати йому була встановлена ІІІ група інвалідності, повністю знаходився на її утриманні за місцем її проживання. Відповідачі залишали без уваги її та спадкодаця звернення з приводу його забезпечення, утримання та надання відповідної допомоги.

Посилаючись на викладені обставини, ОСОБА_2 просила встановити обставину ухилення від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця ОСОБА_5 з боку сина ОСОБА_3 та дружини ОСОБА_4, на підставі ст.1224 ЦК України усунути останніх від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 року, на спадщину у вигляді спадкового нерухомого майна, що складається з належної спадкодавцю квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 14 листопада 2014 року в задоволенні позову відмовлено(а.с.221-222, т.1).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, неналежну оцінку доказів(а.с.231-233, т.1).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ст.ст.3,4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушних, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України.

Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 60 ЦПК України передбачено обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За положеннями ч.3 ст.1224 ЦК України не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом.

Відповідно до ч.5 ст.1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

В п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що правило абзацу другого ч.3 ст.1224 ЦК України стосується особи, яка зобов'язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами СК України. Факт ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов'язку.

Правило ч.5 ст.1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов'язані утримувати спадкодавця.

Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред'явлена особою, для якої таке усунення породжує пов'язані зі спадкуванням права та обов'язки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у ч.2 ст.1259 ЦК України.

Із письмової довідки державного нотаріуса Першої дніпродзержинської державної нотаріальної контори Трощій Н.Г. на усне звернення ОСОБА_2 від 14 вересня 2012 року вбачається, що останній повідомлено, що після смерті брата ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 року, відкрита спадкова справа №49/2012, з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори крім неї, ОСОБА_2, звернулись інші спадкоємці(а.с.17).

За змістом свідоцтва про право на спадщину за законом від 06 лютого 2013 року, державним нотаріусом Першої дніпродзержинської державної нотаріальної контори Трощій Н.Г. посвідчено, що на підставі ст.1261 ЦК України спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 року, є його син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, - 2/3 частки, у тому числі з урахуванням 1/3 частки, від якої відмовилась дружина померлого ОСОБА_4. Спадщина складається з: квартири номер 29, житловою площею 15,8 кв.м, загальною площею 33,5 кв.м, яка знаходиться в АДРЕСА_1, яка належала померлому на праві приватної власності. Свідоцтво зареєстровано в реєстрі за №1-105(а.с.129, т.1).

Розглядаючи заявлені ОСОБА_2 вимоги, суд встановив, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_5 року ОСОБА_5 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4, від цього шлюбу є син ОСОБА_3(а.с.45,46, т.1), та зазначив в рішенні, що обов'язок піклуватися та утримувати непрацездатного чоловіка та батька передбачено положеннями СК України з підстав, зазначених в ст.ст.75, 202 СК України.

Перевіряючи доводи ОСОБА_2 щодо усунення від права на спадкування ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на спадкове майно після смерті ОСОБА_5, суд встановив, що спадкоємець ОСОБА_4 є пенсіонером з 02 грудня 2002 року та відповідно до чинного законодавства є непрацездатною, що підтверджується посвідченням ветерана праці, пенсійним посвідченням, довідкою про стан здоров'я (а.с.47,48,50, т.1). Відповідач ОСОБА_3, як видно із справи, заперечував факт ухилення від виконання обов'язків по догляду за батьком та зазначав, що він завжди добре спілкувався з батьком, приїздив до нього, мав ключі від квартири, батько завжди проживав в своїй квартирі. Такі твердження ОСОБА_3 в ході розгляду справи не спростовані.

Як видно із справи, спадкодавець ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, був інвалідом ІІІ групи, мав статус «дитина війни» та користувався відповідними пільгами(а.с.216, т.1), отримував пенсію та мав заощадження, що підтверджується договором про розміщення вкладу від 25.07.2011 року та договором банківського рахунку для фізичних осіб від 25.07.2011 року(а.с.208-211, т.1), постійно проживав в АДРЕСА_1, яка належала йому на праві власності(а.с.132-133, т.1).

Судом також встановлено, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_5 року ОСОБА_5 хворів, причиною смерті зазначено: хронічне порушення кровообігу, кардіосклероз атеросклеротичний, ішемічна хвороба серця при гіпертонічній хворобі ІІ стадії.

Разом з тим, доказів в розумінні ст.57,58 ЦПК України, які б свідчили про те, що за станом здоров'я спадкодавець ОСОБА_5 знаходився у безпорадному стані, не міг самостійно забезпечити умови свого життя та потребував стороннього догляду, та доказів, які б свідчили про факт свідомого та навмисного ухилення відповідачів від свого обов'язку щодо догляду та утримання спадкодавця, ОСОБА_2 у порядку, передбаченому ст.ст.10,60 ЦПК України, не надала, такі докази в ході розгляду справи не встановлено.

Таким чином, перевіривши доводи та заперечення сторін щодо заявлених вимог, дослідивши докази у справі, суд прийшов до правильного висновку про відсутність підстав, визначених ч.5 ст.1224 ЦК України, для усунення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від права на спадкування за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_5 і обгрунтовано відмовив ОСОБА_2 в задоволенні заявлених вимог.

Доводи ОСОБА_2 про неповне з'ясування обставин справи, неналежну оцінку доказів, безпідставні, оскільки суд повно та всебічно з'ясував обставини справи, права та обов'язки сторін, з дотриманням вимог ст.10 ЦПК України перевірив доводи та заперечення сторін, дослідженим доказам, у тому числі даним медичної картки щодо історії хвороби ОСОБА_5, дав оцінку відповідно до положень ст.212 ЦПК України. Доводи скарги не спростовують висновки суду про відсутність підстав для задоволення позову.

Отже, рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи та вимогам діючого законодавства, що регулює зазначені правовідносини, підстав для його скасування не встановлено.

Керуючись ст.ст.303,307,308,315 ЦПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апелляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 14 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий-

Судді-