Справа № 372/1387/13 Головуючий у І інстанції Тиханський О. Б.
Провадження № 22-ц/780/259/15 Доповідач у 2 інстанції Суханова Є. М.
Категорія 46 20.05.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

20 травня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Суханової Є.М.,

суддів: Мережко М.В., Данілова О.М.,

при секретарі: Франюк Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 31 жовтня 2014 року за позовом заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Обухівської районної державної адміністрації Київської області, Київської обласної державної адміністрації, Державної інспекції сільського господарства у Київській області до Козинської селищної ради Обухівського району Київської області, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_2 про визнання незаконними та скасування рішення, недійсним договорів купівлі-продажу і скасуванню державних актів на право приватної власності на земельні ділянки і поверненню земельних ділянок,-

ВСТАНОВИЛА:

Прокурор в інтересах держави звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів в якому просить визнати незаконними і скасувати рішення виконкому щодо надання у власність відповідачам земельних ділянок, які в подальшому продали їх ОСОБА_2, визнати недійсним дані договору купівлі-продажу, державні акти на право приватної власності на землю та повернути спірні земельні ділянки до державної власності. Обґрунтовуючи позов прокурор посилається на порушення законодавства при виділенні земельної ділянки, прийняття рішень неуповноваженим органом, та спірні земельні ділянки знаходяться на землях водного фонду.

В судовому засіданні прокурор Козленко А.С. позов підтримала в повному обсязі, посилаючись на те, що рішення про надання у власність земельних ділянок повинна була приймати селищна рада, а не виконком, оскільки делегування відповідних повноважень суперечило чинному на той час законодавству. Крім того дані земельні ділянки є землями водного фонду. Таким чином, було порушено інтереси держави в частині дотримання законності в сфері земельних відносин, про порушення інтересів держави прокурору стало відомо під час прокурорської перевірки в 2012 році.

Представник відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_9 проти позову заперечила в повному обсязі, вказала, що доказ на який прокуратура посилається, що спірні земельні ділянки розташовані на землях водного фонду, а саме акт інспекції, скасовано в судовому порядку, інших доказів порушення норм чинного законодавства суду не було надано, крім того просить застосувати строки позовної давності.

Представник Державної інспекції сільського господарства в Київській області в судове засідання не з'явився, подав до суду клопотання про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги просили задовольнити.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 31 жовтня 2014 року позов було задоволено.

Визнано незаконними та скасувати рішення виконавчого комітету Козинської селищної ради Обухівського району Київської області № 25/11 від 06.02.2003 року про передачу у приватну власність ОСОБА_8 земельної ділянки площею 0,101 га для будівництва та обслуговування житлового будинку на території смт. Козин Обухівського району Київської області.

Визнано недійсним виданий ОСОБА_8 державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за №9631 від 20.05.2003 року, кадастровий номер НОМЕР_1 та скасувати його державну реєстрацію.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки № 4649 від 11.11.2009 року, кадастровий номер НОМЕР_1 на території смт. Козин Обухівського району Київської області, укладений між ОСОБА_8 та ОСОБА_2

Визнано недійсним виданий ОСОБА_2 державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_3, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за №84, кадастровий номер НОМЕР_1 та скасувати його державну реєстрацію.

Витребувано на користь держави з незаконного володіння ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,1014 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що розташована на території смт. Козин Обухівського району Київської області.

Визнано за державою право власності на земельну ділянку площею 0,1014 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що розташована на території смт. Козин Обухівського району Київської області.

Визнано незаконними та скасувати рішення виконавчого комітету Козинської селищної ради Обухівського району Київської області № 25/9 від 06.02.2003 року про передачу у приватну власність ОСОБА_10 земельної ділянки площею 0,101 га для будівництва та обслуговування житлового будинку на території смт. Козин Обухівського району Київської області.

Визнано недійсним виданий ОСОБА_10 державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_5, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 9629 від 20.05.2003 року, кадастровий номер НОМЕР_4 та скасувати його державну реєстрацію.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки № 518 від 13.03.2010 року, кадастровий номер НОМЕР_4 на території смт. Козин Обухівського району Київської області, укладений між ОСОБА_10 та ОСОБА_2

Визнано недійсним виданий ОСОБА_2 державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_6, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 86, кадастровий номер НОМЕР_4.

Витребувано на користь держави з незаконного володіння ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,1014 га, кадастровий номер НОМЕР_4, що розташована на території смт. Козин Обухівського району Київської області.

Визнано за державою право власності на земельну ділянку площею 0,1014 га, кадастровий номер НОМЕР_4, що розташована на території смт. Козин Обухівського району Київської області.

Визнано незаконними та скасувати рішення виконавчого комітету Козинської селищної ради Обухівського району Київської області № 25/10 від 06.02.2003 року про передачу у приватну власність ОСОБА_4 земельної ділянки площею 0,1 га для будівництва та обслуговування житлового будинку на території смт. Козин Обухівського району Київської області.

Визнано недійсним виданий ОСОБА_4 державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_8, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 9630 від 20.05.2003 року, кадастровий номер НОМЕР_7 та скасувати його державну реєстрацію.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки № 4623 від 09.11.2009 року, кадастровий номер НОМЕР_7 на території смт. Козин Обухівського району Київської області, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_2

Визнано недійсним виданий ОСОБА_2 державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_9, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за №85, кадастровий номер НОМЕР_7.

Витребувано на користь держави з незаконного володіння ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,1 га, кадастровий номер НОМЕР_7, що розташована на території смт. Козин Обухівського району Київської області.

Визнано за державою право власності на земельну ділянку площею 0,1 га, кадастровий номер НОМЕР_7, що розташована на території смт. Козин Обухівського району Київської області.

Визнано незаконними та скасувати рішення виконавчого комітету Козинської селищної ради Обухівського району Київської області № 25/1 від 06.02.2003 року про передачу у приватну власність ОСОБА_5 земельної ділянки площею 0,107 га для будівництва та обслуговування житлового будинку на території смт. Козин Обухівського району Київської області.

Визнано недійсним виданий ОСОБА_5 державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_11, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за №9621 від 20.05.2003 року, кадастровий номер НОМЕР_10 та скасувати його державну реєстрацію.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки № 4616 від 10.11.2009 року, кадастровий номер НОМЕР_10 на території смт. Козин Обухівського району Київської області, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_2

Визнано недійсним виданий ОСОБА_2 державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_12, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за №82, кадастровий номер НОМЕР_10.

Витребувано на користь держави з незаконного володіння ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,1074 га, кадастровий номер НОМЕР_10, що розташована на території смт. Козин Обухівського району Київської області.

Визнано за державою право власності на земельну ділянку площею 0,1074 га, кадастровий номер НОМЕР_10, що розташована на території смт. Козин Обухівського району Київської області.

Визнано незаконними та скасувати рішення виконавчого комітету Козинської селищної ради Обухівського району Київської області № 25/6 від 06.02.2003 року про передачу у приватну власність ОСОБА_6 земельної ділянки площею 0,107 га для будівництва та обслуговування житлового будинку на території смт. Козин Обухівського району Київської області.

Визнано недійсним виданий ОСОБА_6 державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_14, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за №9626 від 20.05.2003 року, кадастровий номер НОМЕР_13 та скасувати його державну реєстрацію.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки № 4642 від 11.11.2009 року, кадастровий номер НОМЕР_13 на території смт. Козин Обухівського району Київської області, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_2

Визнано недійсним виданий ОСОБА_2 державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_15, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за №81, кадастровий номер НОМЕР_13.

Витребувано на користь держави з незаконного володіння ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,1074 га, кадастровий номер НОМЕР_13, що розташована на території смт. Козин Обухівського району Київської області.

Визнано за державою право власності на земельну ділянку площею 0,1074 га, кадастровий номер НОМЕР_13, що розташована на території смт. Козин Обухівського району Київської області.

Визнано незаконними та скасувати рішення виконавчого комітету Козинської селищної ради Обухівського району Київської області № 25/7 від 06.02.2003 року про передачу у приватну власність ОСОБА_7 земельної ділянки площею 0,101 га для будівництва та обслуговування житлового будинку на території смт. Козин Обухівського району Київської області.

Визнано недійсним виданий ОСОБА_7 державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_17, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за №9627 від 20.05.2003 року, кадастровий номер НОМЕР_16 та скасувати його державну реєстрацію.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки № 4635 від 11.11.2009 року, кадастровий номер НОМЕР_16 на території смт. Козин Обухівського району Київської області, укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_2

Визнано недійсним виданий ОСОБА_2 державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_18, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за №87, кадастровий номер НОМЕР_16.

Витребувано на користь держави з незаконного володіння ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,1014 га, кадастровий номер НОМЕР_16, що розташована на території смт. Козин Обухівського району Київської області.

Визнано за державою право власності на земельну ділянку площею 0,1014 га, кадастровий номер НОМЕР_16, що розташована на території смт. Козин Обухівського району Київської області.

Стягнуто з Козинської селищної ради Обухівського району Київської області, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_11, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_2 на користь держави в рівних частинах судовий збір у розмірі 3654 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення Обухівського районного суду Київської області від 31 жовтня 2014 року та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Колегія суддів вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги вважає, що вона обґрунтована та підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повного і всебічно з'ясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу свої вимог і заперечень.

Як встановлено судом першої інстанції, що підтверджується копіями державних актів на право власності на землю, що рішенням виконавчого комітету Козинської селищної ради Обухівського району Київської області № 25 від 06.02.03 ОСОБА_5 ОСОБА_8 ОСОБА_10 ОСОБА_6 ОСОБА_7 передано у приватну власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку на території смт. Козин Обухівського району Київської області.

На підставі вказаного рішення Ради ОСОБА_5 отримав державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_11, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 9621 від 20.05.03, земельній ділянці присвоєно кадастровий номер НОМЕР_10.

На підставі вказаного рішення Ради ОСОБА_8 отримав державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 9631 від 20.05.03, земельній ділянці присвоєно кадастровий номер НОМЕР_1.

На підставі вказаного рішення Ради ОСОБА_10 отримав державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_5, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 9629 від 20.05.03, земельній ділянці присвоєно кадастровий номер НОМЕР_4.

На підставі вказаного рішення Ради ОСОБА_6 отримав державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_14, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 9626 від 20.05.03, земельній ділянці присвоєно кадастровий номер НОМЕР_13.

На підставі вказаного рішення Ради ОСОБА_7 отримав державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_17, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 9627 від 20.05.03, земельній ділянці присвоєно кадастровий номер НОМЕР_16.

На підставі вказаного рішення Ради ОСОБА_4 отримав державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_8, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 9630 від 20.05.03, земельній ділянці присвоєно кадастровий номер НОМЕР_7.

У подальшому: - між ОСОБА_5 (продавець) та ОСОБА_2 (покупець) укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки від 10.11.09 № 4616 (далі Договір) з кадастровим номером НОМЕР_10, належної продавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_11, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 9621 від 20.05.03. Ціна вказаного Договору склала 33117 гривень. На підставі цього Договору ОСОБА_2 отримав державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_12, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 82, з кадастровим номером НОМЕР_10.- між ОСОБА_8 (продавець) та ОСОБА_2 (покупець) укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки від 11.11.09 № 4649 (далі Договір) з кадастровим номером НОМЕР_1, належної продавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 9631 від 20.05.03.Ціна вказаного Договору склала 31260 гривень. На підставі цього Договору ОСОБА_2 отримав державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 84, з кадастровим номером НОМЕР_1.- між ОСОБА_10 (продавець) та ОСОБА_2 (покупець) укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки від 13.03.10 № 518 (далі Договір) з кадастровим номером НОМЕР_4, належної продавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_5, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 9629 від 20.05.03.Ціна вказаного Договору склала 31260 гривень. На підставі цього Договору ОСОБА_2 отримав державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_6, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 86, з кадастровим номером НОМЕР_4.- між ОСОБА_7 (продавець) та ОСОБА_2 (покупець) укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки від 11.11.09 № 4635 (далі Договір) з кадастровим номером НОМЕР_16, належної продавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_17, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 9627 від 20.05.03.Ціна вказаного Договору склала 31260 гривень. На підставі цього Договору ОСОБА_2 отримав державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_18, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 87, з кадастровим номером НОМЕР_16.- між ОСОБА_4 (продавець) та ОСОБА_2 (покупець) укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки від 09.11.09 № 4623 (далі Договір) з кадастровим номером НОМЕР_7, належної продавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_8, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 9630 від 20.05.03.Ціна вказаного Договору склала 30950 гривень. На підставі цього Договору ОСОБА_2 отримав державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_9, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 85, з кадастровим номером НОМЕР_7.- між ОСОБА_6 (продавець) та ОСОБА_2 (покупець) укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки від 11.11.09 № 4642 (далі Договір) з кадастровим номером НОМЕР_13, належної продавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_14, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 9626 від 20.05.03.Ціна вказаного Договору склала 33117 гривень. На підставі цього Договору ОСОБА_2 отримав державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_15, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 81, з кадастровим номером НОМЕР_13.

Згідно листа Управління Держземагенства в Обухівському районі від 29.10.2014 року № 11-24/224, на ім'я прокурора Обухівського району, останньому було надано викопіювання з програмного забезпечення ведення чергового кадастрового плану Обухівського району з нанесенням меж земельних ділянок з кадастровими номерами з НОМЕР_10 по НОМЕР_7 та НОМЕР_19. Окрім того, вказано, що згідно орто-фото планів, які були передані до управління у 2010 році, земельні ділянки з кадастровими номерами НОМЕР_21, НОМЕР_16, НОМЕР_20, НОМЕР_13 розташовані в 100 метровій зоні від урізу води.

Статтею 13 Конституції України передбачено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу.

Відповідно до ст. 14 Конституції України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, право власності на землю гарантується, це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Сторонами спірних правовідносин є фізичні особи, органи місцевого самоврядування та органи виконавчої влади на місцях - відповідна державна адміністрація, та їх повноваження щодо земельних відносин встановлена Земельним кодексом України.

Відповідно до п.п. а), б) ч. 1 ст. 58 Земельного кодексу України та ст. 4 Водного кодексу України передбачено, що до земель водного фонду належать земельні ділянки, зайняті водосховищами, прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм.

Відповідно до ч. 4 ст. 59 Земельного кодексу України, ч. 3 ст. 85 Водного кодексу України, громадянам та юридичним особам, органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування із земель водного фонду можуть передавати на умовах оренди земельні ділянки прибережних захисних смуг, смуг відведення і берегових смуг водних шляхів, а також озера, водосховища, інші водойми, болота та острови для сінокосіння, рибогосподарських потреб, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт тощо.

Згідно з п. д) ч. 4 ст. 84 Земельного кодексу України до земель державної власності, які не можуть передаватися у приватну власність, зокрема, належать землі водного фонду.

Судом першої інстанції був зроблений хибний висновок, щодо передачі у власність громадянам земель водного фонду для будівництва та обслуговування житлового будинку прямо суперечить вимогам п. д) ч. 4 ст. 84 Земельного кодексу України.

Суд першої інстанції дійшов до хибного висновку про те, що оскаржувані земельні ділянки відносяться до земель водного фонду лише на підставі листа Управління Держземагенства в Обухівському районі Київської області від 29.10.2014 року № 11-24/224 та посилаючись на постанову Верховного Суду України від 02.09.2014 року.

Оскільки, даний лист був долучений до матеріалів справи з порушенням ст. 34 ЦПК України та не був підставою позову, тому його можна вважати недопустимим доказом.

Статтею 88 Водного кодексу України передбачено, що з метою охорони поверхневих водних об'єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм в межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги.

Як зазначено в Постанові Верховного Суду України від 02.09.2014 року, по справі за позовом Миколаївського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Миколаївської обласної державної адміністрації до Березанської районної адміністрації, виробничого кооперативу «Чорноморська волна» про визнання незаконними розпоряджень, визнання недійсними договорів та державних актів на землю та їх повернення, що, із системного аналізу наведених норм законодавства можна зробити висновок, що при наданні земельної ділянки за відсутності проекту землеустрою зі встановлення прибережної захисної смуги необхідно виходити із нормативних розмірів прибережних захисних смуг, встановлених ст.88 Водного Кодексу України, та орієнтовних розмірів і меж водоохоронних зон, що визначаються відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 08.05.1996 року № 486 «Про затвердження Порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режиму ведення господарської діяльності в них». Тобто сама по собі відсутність землевпорядної документації не змінює правовий режим захисної смуги.

Як зазначено в Постанові Верховного Суду України від 02.09.2014 року, по справі за позовом заступника прокурора Донецької області до ТОВ «Артонікс», Ялтинської селищної ради про визнання незаконним рішення та договору купівлі-продажу, що, наявність підстав для віднесення земельної ділянки до розташованих у межах прибережної захисної смуги може підтверджуватись не тільки відповідною землевпорядною документацією, а й шляхом урахування нормативних розмірів прибережних захисних смуг, встановлених ст.88 Водного Кодексу України.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» місцеве самоврядування в Україні здійснюється на принципах законності.

Статтею 24 цього Закону передбачено, що правовий статус місцевого самоврядування в Україні визначається Конституцією України, цим та іншими законами, які не повинні суперечити положенням цього Закону.

Органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України.

Пунктом 34 ч. 1 ст. 26 Закону визначено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Висновок суду першої інстанції про те, що рішення виконкому Козинської селищної ради Обухівського району Київської області про виділення спірних земельних ділянок прийнято не уповноваженим на те органом селищної ради є помилковим.

Ст.ст. 87, 88 ВК України визначено, що зовнішні межі водоохоронних зон визначаються за спеціально розробленими проектами.

Відповідно до наведених вимог законодавства, водоохоронна зона із прибережною захисною смугою, як об'єкт права, існує з моменту її визначення як такого в порядку, передбаченому законом чи іншими нормативно-правовими актами.

Позивачем не надано належних доказів на підтвердження своїх вимог, а саме доказів розроблення проекту водоохоронної зони та встановлення меж прибережної захисної смуги Канівського водосховища в межах Козинської селищної ради на момент тадання спірних земельних ділянок у власність відповідачам.

Відповідно до ст. 12 Земельного Кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу, вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; викуп земельних ділянок для суспільних потреб відповідних територіальних громад сіл, селищ, міст; організація землеустрою; координація діяльності місцевих органів земельних ресурсів; здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства; обмеження, тимчасова заборона (зупинення) використання земель громадянами і юридичними особами у разі порушення ними вимог земельного законодавства; підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок відповідно до цього Кодексу; встановлення та зміна меж районів у містах з районним поділом; інформування населення щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок; внесення пропозицій до районної ради щодо встановлення і зміни меж сіл, селищ, міст; вирішення земельних спорів; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Виходячи з вищезазначеного, орган місцевого самоврядування - Козинська селищна рада Обухівського району Київської області та місцевий орган виконавчої влади - Обухівська районна державна адміністрація, мають відповідні повноваження, серед яких - розпорядження землями, при цьому орган місцевого самоврядування має право розпоряджатися землями територіальної громади, а місцевий орган виконавчої влади землями державної власності в межах, визначених Земельним Кодексом України.

Як видно з матеріалів справи, спірні земельні ділянки знаходяться на території Козинської селищної ради Обухівського району Київської області.

Конституційний Суд України дійшов висновку, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти; до нормативних належать акти, які встановлюють, змінюють чи припиняють норми права, мають локальний характер, розраховані на широке коло осіб та застосовуються неодноразово, а ненормативні акти передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію.

Отже, можна зробити висновок, що відповідачі ОСОБА_3., ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_2 отримали державні акти на право власності на земельну ділянку у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст. 116 Земельного Кодексу України, громадяни набувають право власності на права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених Земельним кодексом України; набуття права на землю громадянами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність; безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним Кодексом України.

Стаття 153 Земельного кодексу України визначає, що власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно ст. 321 Цивільного кодексу України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні.

Згідно статті 210 Земельного кодексу України, угоди, укладені із порушенням встановленого законом порядку купівлі-продажу, ренти, дарування, застави, обміну земельних ділянок, визнаються недійсними за рішенням суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно із ст. 131 Земельного Кодексу України, громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідачі набули право власності на спірні земельні ділянки на підставі цивільно-правовоих угод, зміст яких відповідає вимогам ст.ст. 82, 132 Земельного Кодексу України та ст.203 ЦК України.

Прокурор обґрунтовує позов неправомірністю вибуття спірних земельних ділянок із державної власності з огляду на перебування ділянок в межах прибережної захисної смуги Канівського водосховища.

Відповідач ОСОБА_2 не був учасником правовідносин з приводу вибуття спірних земельних ділянки із державної власності, придбав нерухоме майно шляхом укладення нотаріально посвідченої угоди, тому за даних умов не повинен нести цивільно-правову відповідальність за наявності обставин, зазначених прокурором в якості обґрунтування позову, підстави для позбавлення цього права власності на нерухоме майно не підпадають під дію ст.ст. 387, 388 ЦК України, оскільки не відносяться до виключного кола обставин, які можуть слугувати підставою для витребування майна від добросовісного набувача, повернення земельної ділянки державі, що вказує на необгрунтованість позовних вимог про зобов'язання повернути земельну ділянку на користь держави, без визначення відповідного суб'єкта власності. Разом з тим, прокурор, в цій частині позовних вимог не послався на норми права, які б передбачали подібний обов'язок землевласника. Чинним законодавством не врегульовано порядок виконання такого зобов'язання.

За таких обставин, рішення виконавчого комітету Козинської селищної ради Обухівського району Київської області № 25 від 06.02.03, яким громадянам передано у приватну власність земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку на території смт. Козин Обухівського району Київської області прийняте відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України, ч. 3 ст. 24, п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», п.п. а), б) ч. 1 ст. 58, ч. 4 ст. 59, ст. 61, п. в) ч. 1 ст. 80, ч. 2, п.п. д) ч. 4 ст. 84 Земельного кодексу України та.

А тому, висновок суду першої інстанції про те, що громадяни отримали державні акти на право приватної власності на земельні ділянки, що зареєстровані у встановленому законом порядку, а у подальшому відчужені ОСОБА_2 на підставі договорів купівлі-продажу, який у свою чергу отримав державні акти на право власності на ці земельні ділянки, що зареєстровані у встановленому законом порядку, відновити становище, яке існувало до порушення, можливо в порядку ст.ст. 16, 393 Цивільного кодексу України, ст. 152 Земельного кодексу України, лише шляхом визнання недійсними таких державних актів на право власності на земельні ділянки, скасуванням їх реєстрації, визнання недійсним зазначеих Договорів, на підставі ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України, ст. 210 Земельного кодексу України, оскільки право власності на спірні земельні ділянки водного фонду були набуті в порушення ч.ч. 2, 3 ст. 4, ст. 85, ст. 88 Водного кодексу України, п.п. а), б) ч. 1 ст. 58, ч.ч. 2, 4 ст. 59, ст. 61, ч. 2 ст. 79, п. д) ч. 4 ст. 84, ст. 89 Земельного кодексу України та п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», і витребуванням цих земельних ділянкок на користь держави є помилковим та не ґрунтується на належних доказах.

Отже, висновок суду першої інстанції про необхідність задоволення позову є безпідставним.

Виходячи із вимог ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також; достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

На підставі наведеного, колегія суддів прийшла до висновку, що оскільки рішення суду є незаконним та необґрунтований, а викладені в ньому висновки не відповідають фактичним обставинам справи, то воно повинно бути скасоване з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Згідно з вимогами ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, а також розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні рішення судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, що викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглядав справу.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 293, 303, 304, 307, 309, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 31 жовтня 2014 року скасувати та ухвалити по справі нове.

У задоволенні позову заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Обухівської районної державної адміністрації Київської області, Київської обласної державної адміністрації, Державної інспекції сільського господарства у Київській області до Козинської селищної ради Обухівського району Київської області, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_2 про визнання незаконними та скасування рішення, недійсним договорів купівлі-продажу і скасуванню державних актів на право приватної власності на земельні ділянки і поверненню земельних ділянок відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: