Провадження № 22-ц/780/98/15 Доповідач у 2 інстанції Коцюрба
Категорія 58 12.01.2015
УХВАЛА

Іменем України

12 січня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого - Коцюрби О.П.,

Суддів - Журби С.О., Сержанюка А.С.,

При секретарі - Химинець Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 вересня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Білоцерківвода» про відшкодування моральної шкоди, -

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду, пояснення сторін, вивчивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями, мотивуючи його тим, що він є власником квартири АДРЕСА_1.

19 березня 2014 року ОСОБА_2 було безпідставно подано заяву постачальнику на відключення квартири від мережі водопроводу.

Він вважає дії ОСОБА_2 по відключенню води в квартирі є неправомірними і такими, що спричинили йому моральну шкоду, так як внаслідок вказаних дій відповідачки, він був позбавлений можливості користуватися водою, отримав нервовий стрес і протягом двох місяців лікувався як амбулаторно так і стаціонарно.

Просив суд визнати дії ОСОБА_2 щодо подання заяви до ТОВ "Білоцерківвода" про відключення квартири від водомережі незаконними.

Стягнути з ОСОБА_2 на його користь 2000 грн. за заподіяну моральну шкоду.

При розгляді справи, судом першої інстанції до участі в розгляді справи було залучено ТОВ "Білоцерківвода" в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 вересня 2014 року, ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні позову.

Не погодившись з рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 вересня 2014 року, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просив, рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити по справі нове рішення про задоволення його позовних вимог. Зазначив, що рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 вересня 2014 року є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального права, висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи, судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, не доведено обставини, які суд вважав встановленими.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 вересня 2014 року в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з"ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є власником будинку АДРЕСА_1, що підтверджується договором дарування частини жилого будинку від 16 березня 2012 року, відповідно до якого, ОСОБА_3 прийняла в дар від ОСОБА_4 сорок чотири сотих, або 11/25 частини вище вказаного житлового будинку з частиною господарських та побутових будівель та споруд, та за нею зареєстровано право власності в Білоцерківському МБТІ за реєстровим номером № 1509 від 18 березня 2012 року.

Згідно до договору даруванні частки житлового будинку від 04 травня 2012 року, копії витягу № 34155126 про державну реєстрацію прав від 16 травня 2012 року, ОСОБА_2 прийняла в дар від ОСОБА_1 56/100 частини жилого будинку з частиною господарських та побутових будівель та споруд.

Судом також встановлено, що між сторонами склалися неприязні стосунки, та те, що ОСОБА_2 уклала договір з ТОВ "Білоцерківвода" про надання послуг з водопостачання і водовідведення, згідно якого, підприємство надає їй послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, а споживач взяла зобов'язання своєчасно сплачувати надані послуги.

В ході судового засідання з'ясовано, що ОСОБА_2 зверталась до ТОВ "Білоцерківвода" із заявою, в якій просила припинити водопостачання до будинку для оформлення технічної документації, що підтверджено копіями заяви.

Згідно Акту ТОВ «Білоцерківвода» від 19 березня 2014 року, підприємством було припинено централізовані послуги з водопостачання до вище вказаного будинку, згідно листа ОСОБА_2 від 17 березня 2014 року.

Технічна документація по водозабезпеченню квартир позивача та відповідачки на момент відключення квартири ОСОБА_1 від водопостачання, була відсутня.

Даних про те, що існували договірні відносини між сторонами щодо користування водопроводом через квартиру відповідачки також відсутні

20 березня 2014 року водопостачання до будинку АДРЕСА_1 було відновлено.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Позивачем не наведено, яку саме норму закону було порушено ОСОБА_3 за конкретних обставин, з урахуванням того, що водопостачання його квартири відбувалось не із самостійного водопровідного вводу централізованого водопостачання.

Таким чином, колегія суддів погоджується з думкою суду першої інстанції про те, що позивачем не доведені вимоги, щодо визнання протизаконності дій ОСОБА_3 по залишенню його квартири, без централізованого водопостачання.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди", до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Позивачем не доведено в суді ті обставини, на які він посилався, як на підставу своїх вимог і заперечень, тому, суд першої інстанції на законних підставах відмовив ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог.

Так як Білоцерківський міськрайонний суд Київської області розглядаючи спір повно та всебічно дослідив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначився з законом, який регулює спірні правовідносини, порушень закону при розгляді справи не допусти, тому, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно відхилити, а рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 вересня 2014 року залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: