Справа №274/6891/14-ц
Провадження № 2/0274/445/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И .

23.03.2015року.Бердичівський міськрайонний суд в складі: головуючого -судді Хавронюк О.Л., з участю секретаря - Лободи В.Л.,позивача, представника третьої особи -ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Бердичеві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою,що втратила право користування житловим приміщенням ,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом з тих підстав,що його син з 1998 року в квартиріАДРЕСА_1 не проживає , не несе витрат по її утриманню, в добровільному порядку з реєстрації не знімається.

В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав повністю. Ствердив,що син не проживає в квартирі з ним стосунків майже не підтримує.Він йому не чинив перешкод в користуванні житлом, син виїхав на заробітки,після повернення в 2005 році придбав квартиру, одружився і проживає з сім"єю .На його прохання знятись з реєстрації не реагує. Позов підтримує саме з підстав не проживання сина в квартирі без поважних причин протягом останніх 10 років.

Відповідач в судове засідання 23.03.2015 року не з'явився. подав заяву про розгляд справи у його відсутність , позов не визнав. При розгляді справи суду пояснив , що проживав в квартирі до 2000 року, потім поїхав на заробітки, повернувся в 2005 році. Він придбав квартиру, але оформив її на свою маму, став в ній проживати з 2007 року, а до цього часу проживав з батьком .До відповідача приходив 3-4 рази, спілкувався з ним, той приблизно рік назад вимагав виписатись. Вважає, що має частку на квартиру , а тому зніметься з реєстрації в ній після її приватизації. Свої стосунки з батьком вважає складними, в квартиру не приходив, оскільки не мав ключа.Не припускав,що дійде до суда з батьком , а тому не звертався щодо вселення в квартиру.Не сплачував комунальні послуги тому,що не думав про це.

Представник третьої особи зазначив,що ст.71 ЖК України передбачено можливість визнання особи такою,що втратила право користування житлом в разі її не проживання в ньому понад 6 місяців без поважних причин.Крім того, така можливість передбачена ст.107 ЖК України, ст.405 ЦК України, а реєстрація місця проживання особи не має вирішального значення при вирішенні спору .

Суд , вислухавщи пояснення сторін, представника третьої особи,свідків, дослідивши письмові докази, прийшов до висновку про задоволення заявлених вимог виходячи з наступного.

Відповідно до довідки ПП "Житлоремекс-2" сторони за реєстровані в квартирі квартирі АДРЕСА_1 (а.с.6), квартира не приватизована (а.с.26), позивач є її наймачем (а.с.7). Згідно приписів ст. 64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Відповідно до акту житлового ремонтно-експлуатаційне підприємство від 19.12.2014 р. відповідач в квартирі АДРЕСА_1,наймачем якої є позивач не проживає з 1998 року (а.с.7)

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_4,ОСОБА_5 , які є сусідами сторін, пояснили, що не бачили відповідача в квартирі протягом останніх 15 років.Їм невідомі факти того,щоб позивач не пускав сина в квартиру,чи іншим чином перешкоджав його проживанню . Покази свідків об"єктивно узгоджуться з актом про непроживання відповідача в квартирі,наймачем якої є позивач , строком понад 6 місяців .

Частина 1 ст. 71 ЖК України передбачає, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. За правилами ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.Позивач саме з цих підстав звернувся з позовом ,в якому вказує на обставини не проживання відповідача без поважних причин в квартирі.

Судом на підставі пояснень свідків , письмових доказів встановлено, що відповідач не проживає в квартирі понад 6 місяців, не несе будь-яких обов'язків, що випливають з договору найму жилого приміщення - не утримує житло та не оплачує комунальні послуги.Доказів того, що позивачем йому чинились перешкоди в користуванні житлом ,суду не надано. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 11 постанови від 12 квітня 1985 року N 2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України", у справах про визнання наймача або членів його сім'ї такими, що втратили право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності суд може продовжити пропущений строк. Відповідач не спростував викладені в позові обставини про те,що він не проживає в квартирі,навпаки визнав,що він дійсно поїхав на заробітки, а з 2007 року проживає в придбаній за зароблені гроші квартирі, до позивача заходив де-кілька разів. Його доводи про відсутність ключів, чинення перешкод жодним доказом не підтверджені, а тому не можуть бути взяті судом до уваги.

У відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.Крім того, відповідно до ст. 10 ЦПК України сторони, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд сприяв сторонам у всебічному і повному з'ясуванню обставин справи; роз'яснював сторонам і відповідачу в тому числі , їх права та обов'язки, попереджав про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій. Суд надавав можливість відповідачу подати докази, для чого в справі оголошувалась перерва, роз"яснював наслідки неподання доказів. Будь-яких поважних причин тривалої відсутності відповідача понад встановлені строки в квартирі відповідачем не наведено,а судом не встановлено. Складність стосунків з батьком, той факт, що відповідач не припускав можливість звернення позивача до суду, не думав про оплату комунальних послуг, а також те,що приходив де-кілька разів в квартиру, не свідчать про поважність таких причин, або про проживання в квартирі. Відповідач фактично визнав викладені в позові обставини та ствердив , що після придбання ним власного житла і проведення ремонту він дійсно з 2007 року не проживає з батьком , вказаний ним строк також перевищує передбачений ст.71 ЖК України 6-місячний строк , протягом якого при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення .Позов є підставним і підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10,11,60, 88,212-215,209,218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою,що втратила право користування житловим приміщенням задоволити повністю.

Визнати ОСОБА_3 таким,що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційний суд Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення.

Суддя :