Справа № 347/2615/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.01.2015 м. Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області у складі:

Головуючого-судді: Цалин Б.М.

Секретаря: Терлюжак Н.П.

з участю прокурора: Балашової Т.А.

адвоката : Лазоришина І.І., Пузікової І.В.

позивачки: ОСОБА_3

відповідача: ОСОБА_4

представника третьої особи; Книщук Р.М

розглянувши у відкритому, судовому засіданні в залі суду м. Косів цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - служба у справах дітей Косівської РДА про позбавлення батьківських прав,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернулася в суд із вказаним позовом.

Позивачка, ОСОБА_3 в судовому засіданні вимоги позову підтримала, суду пояснила, що вона із 15.06.2006 року перебувала в зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_4, відповідачем по справі. За час перебування в шлюбі в них народилася дочка - ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1. В наслідок сімейних непорозумінь їх шлюб було розірвано 19.09.2008 року а малолітню дитину залишено на проживання із нею. З часу розірвання шлюбу дочка знаходиться на її вихованні та утриманні а відповідач в свою чергу із цього ж часу, а саме із 2008 року не приймає ніякої участі у вихованні дитини а його учать в утриманні їх дочки є мізерною та нерегулярною. Крім цього відповідач ніколи не цікавився ні здоров"ям, ні навчанням дитини. Таким чином відповідач умисно ухилився від своїх батьківських прав і обов"язків. Просить позов задоволити.

Відповідач, ОСОБА_4 в судовому засіданні вимоги позову не визнав, суду пояснив, що шлюб між ним та позивачкою було розірвано внаслідок частих непорозумінь та сварок, окрім того сама позивачка заперечувала його батьківство щодо їх дочки в наслідок чого він і змушений був звернутися в суд із позовом про виключення відомостей про його батьківство із актового запису про народження дитини. В ході судового розгляду було підтверджено висновком судово-медичної (генетичної) експертизи, що він являється батьком дитини, що вже і виключало будь-які сумніви. Заборгованість по аліментах у нього виникала так як він не має стабільного заробітку і при першій можливості він вживав всіх заходів до погашення такої заборгованості. На даний час в нього взагалі відсутня заборгованість по сплаті аліментів. Щодо участі у вихованні дитини то як сама позивачка, так і її родичі не надавали йому такої можливості. Відвідувати дочку в школі він не міг так як не бажав завдання психологічної травми для дитини. Він бажає відновити між ним та дочкою відносини , просить в позові відмовити.

Представник третьої особи - служби у справах дітей Косівської РДА Книщук Р.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав суду пояснив, що комісією з питань захисту прав дітей Косівської РДА розглянуто питання про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача в справі ОСОБА_4 відносно малолітньої доньки ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1. За результатом розгляду комісією прийнято висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача відносно його малолітньої дочки . Позов ОСОБА_3, вважає підставним та просить його задоволити.

Прокурор Косівського району, що приймає участь в розгляді справи Балашова Т.А. вважає за доцільне із врахуванням висновку Комісії з питань захисту прав дітей Косівської РДА позбавити батьківських прав ОСОБА_4 відносно його малолітньої дочки.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи у їх сукупності та взаємозв"язку, суд вважає позовні вимоги підставними, доведеними в судовому засіданні i такими, що підлягають до задоволення за наступних підстав:

У відповідності до вимог ст.ст.10,11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач в справі, ОСОБА_4 являється батьком малолітньої ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 5), що стверджується свідоцтвом про народження дитини.

Як стверджується із свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.6) шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 159 від 19 вересня 2008 року. Після реєстрації розірвання шлюбу позивачці в справі присвоєно прізвище "ОСОБА_3".

Службою у справах дітей Косівської РДА прийнято висновок № 77/11-14 від 11.12.2014 року про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 1982 року народження відносно малолітньої дочки ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стаття 51 Конституції України, а також статті 150 і 180 СК України встановлюють для батьків обов'язок виховувати та утримувати своїх дітей до їх повноліття.

Крім цього, стаття 12 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року №2402-ІІІ зобов'язує батьків виховувати дітей, піклуватись про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дітей, готувати їх до самостійного життя, праці, розвивати їх особистість, повагу до прав, свобод людини та громадянина. Такий же обов'язок щодо виховання та розвитку дитини на батьків покладає і стаття 59 Закону України "Про освіту".

У принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості, при цьому, малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір"ю.

Як встановлено в судовому засіданні відповідач умисно ухилився від виконання своїх батьківських обов"язків по утриманню і вихованню своєї малолітньої дочки.

Одним із способів захисту інтересів неповнолітньої дитини є позбавлення батьківських прав того з батьків, хто неналежно виконує свої батьківські обов'язки.

Так, відповідно до частини 2 статті 164 СК України батько або мати можуть бути позбавлені батьківських прав відносно дитини, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по її вихованню.

Аналізуючи вказану норму суд приходить до висновку про те, що ухилення від виконання обов'язку по вихованню дитини є актом свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій і не бажає цього робити в майбутньому.

Разом із тим суд звертає увагу, що факт ухилення відповідача від виконання свого батьківського обов"язку щодо своєї малолітньої дочки стверджено і долученими до матеріалів справи письмовими доказами, а саме довідкою відділу ДВС Косівського районного УЮ про неотримання позивачкою в період з 01.04.2014 року по 30.09.2014 року аліментів на утримання дитини (а.с.7), актами обстеження матеріально-побутових умов від 19.08.2012 року (а.с.8), від 19.08.2013 року (а.с.9) якими стверджено, що позивачка сама виховує та утримує свою дочку а ОСОБА_4 участі у вихованні та утриманні дитини не приймає ніякої. Відповідно до довідки Косівської ЗОШ №11/2-10/01 від 28.10.2014 року (а.с.10) за період навчання ОСОБА_6 в Косівській ЗОШ І-ІІІ ступенів ОСОБА_4 батьківські збори не відвідував, не приймав участі у навчально-виховному процесі.

Відповідач в заперечення вимог позивачки подав суду довідку відділу ДВС Косівського районного УЮ від 24.11.2014 року (а.с.25) про відсутність заборгованості про сплаті ним аліментів на утримання дитини , довідку Старокутської с-ради від 24.11.2014 року (а.с.24) про те, що він ніде не працює із 27.11.2002 року по даний час а також акт обстеження матеріально-побутових умов. Разом із тим останній визнав факт періодичної несплати ним аліментів а також те, що він не приймав участі у вихованні дитини, мотивуючи тим, що позивачка та її мати не давали йому такої можливості. Суд звертає увагу, що відповідачем не надано жодного доказу в підтвердження факту перешкоджання позивачкою чи її родичами в спілкуванні, та вихованні їх дочки.

В п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. В п.16 цієї ж постанови зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Зазначені факти як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Таким чином, в ході судового розгляду справи отримані достовірні відомості, які свідчать про навмисне невиконання відповідачем своїх обов'язків по вихованню та утриманню малолітньої дочки ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки протягом тривалого часу він не проявляв відносно дитини належної турботи та уваги, не приймає участі у її вихованні та утриманні, не піклуються про стан її здоров'я та розвитку, хоча зобов'язаний це робити та має таку можливість.

На підставі наведеного ст.ст. 164, 165, 166, 182, 184 Сімейного Кодексу України, керуючись ст.ст. 213 - 215, 218 ЦПК України, суд , -

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити. Позбавити ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3, жителя АДРЕСА_1 батьківських прав щодо неповнолітньої ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського Апеляційного суду через Косівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення -протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: Цалин Б.М.