Справа № 372/2023/15-ц
Провадження 4-с-27/15
ухвала

Іменем України

22 травня 2015 року Обухівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді: Проць Т.В.

за участю секретаря: Бенчук О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області скаргу ОСОБА_1 на рішення та дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2,-

ВСТАНОВИВ:

Скаржник 07 травня 2015 року звернувся до суду зі скаргою, в обґрунтування якої зазначив, що 10 квітня 2015 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2 на підставі виконавчого листа Обухівського районного суду від 17.03.2015 року №372/4474/13-ц, яким у рахунок погашення заборгованості ТОВ «КронАгро» перед ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» за кредитним договором № 151110К12 від 18.03.2010 року, яка станом на 14 серпня 2013 року складає 316418893 грн.16 коп. звернуто стягнення на нерухоме майно, що є предметом іпотеки за Іпотечним договором №151110Z63 від 19.03.2010 року - земельну ділянку площею 14,85 га, кадастровий номер :05:028:0101, яка розташована на території Старобезрадичівської сільської ради, цільове призначення для будівництва і обслуговування готельно-ресторанних та торгівельних комплексів, що належить ОСОБА_1, накладено арешт на майно та оголошено заборону на його відчуження. Оскільки п.2 оскаржуваної постанови накладено арешт та заборонено здійснювати відчуження не лише спірної земельної ділянки, а й будь якого майна, яке належить боржнику, скаржник просить його скасувати, як незаконну, оскільки предметом стягнення є конкретна земельна ділянка і наявність заборони відчуження всього іншого майна боржника за таких обставин є незаконною, визнавши дії субєкта оскарження щодо винесення постанови в цій частині неправомірними.

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_3, скаргу підтримав та просив визнати безпідставними та неправомірними дії державного виконавця спрямовані на арешт іншого майна ОСОБА_1, що зазначені в його Постанові від 10.04.20115 року ВП №47245260.

Представник ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» ОСОБА_4 в судовому засіданні щодо задоволення скарги не заперечив.

Інші учасники в судове засідання не зявились, заяв, клопотань суду не подали, про час розгляду скарги повідомлялись належним чином.

Вислухавши представника скаржника, та представника ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України», дослідивши матеріали цивільної справи, суд встановив наступне.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 10.02.2015 року позовні вимоги ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» задоволено та в рахунок погашення заборгованості ТОВ «КронАгро» перед ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» за кредитним договором № 151110К12 від 18.03.2010 року, яка станом на 14 серпня 2013 року складає 316418893 грн. 16 коп. і складається 174829068 грн. 78 коп. простроченої заборгованості за кредитним договором (основним боргом), 127985706 грн. 68 коп. простроченої заборгованості за процентами, 2943895 грн. 85 коп. простроченої комісії за управління кредитом, 2000 грн. простроченої комісії за зміну умов договору, 10658221 грн. 86 коп. 3% річних у звязку із простроченням зобовязань, звернуто стягнення на нерухоме майно, що є предметом іпотеки за Іпотечним договором №151110Z63 від 19.03.2010 року, а саме земельну ділянку площею 14,85 га, кадастровий номер :05:028:0101, яка розташовано ва за адресою: Київська область, Обухівський район, Старобезрадичівська сільська рада, цільове призначення для будівництва і обслуговування готельно-ресторанних та торгівельних комплексів, що належить ОСОБА_1 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №34699 від 09.10.2009 року.

17.03.2015 року на підставі чинного рішення суду стягувачеві видано виконавчий документ, який предявлено до примусового виконання.

Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2 від 10.04.2015 року відкрито виконавче провадження.

Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження того ж таки старшого державного виконавця від 10 квітня 2015 року ВП №47245260 накладено арешт на майно земельну ділянку площею 14,85 га, кадастровий номер :05:028:0101, яка розташована за адресою: Київська область, Обухівський район, Старобезрадичівська сільська рада, цільове призначення для будівництва і обслуговування готельно-ресторанних та торгівельних комплексів, що належить боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення 316418893 грн. 16 коп. Пунктом 2 резолютивної частини вказаної постанови заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику ОСОБА_1 лише в межах суми боргу. Арешт накласти з моменту надходження постанови.

Копію вказаної постанови боржник отримав 28 квітня 2015 року.

Відповідно до ст.383 ЦПК України учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутись до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

На підставі ст.384 ч.2 ЦПК України скаргу може бути подано до суду безпосередньо або після оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби до суду який видав виконавчий документ.

Відповідно до ч.2 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення.

Згідно ч.2 ст.25 Закону України «Про виконавче провадження» за заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника про що виноситься відповідна постанова.

Відповідно до ч.1 ст.57 того ж таки Закону арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення, а ч.2 тієї ж статті передбачено, що арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Згідно ч.3 ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

Скаржник в обґрунтування своєї скарги посилається на протиправність дій старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, щодо винесення ним п.2 резолютивної частини Постанови від 10.04.2015 року про арешт майна боржника та оголошення його відчуження у виконавчому провадженні ВП№47245260, оскільки в цій частині вона виходить за межі іпотечного майна на яке звернуто стягнення, тобто вона є безпідставною.

Суд погоджується з доводами скарги щодо недоцільності накладення арешту на все майно боржника та з тими доводами, що такі обставини порушують права стягувача, а тому п.2 резолютивної частини оскаржуваної постанови слід скасувати, визнавши дії старшого державного виконавця щодо її винесення неправомірними.

Керуючись ст.ст. 383, 384 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2 щодо винесення п.2 резолютивної частини Постанови від 10.04.2015 року про арешт майна боржника та оголошення його відчуження у виконавчому провадженні ВП №47245260, неправомірними і скасувати п.2 резолютивної частини вказаної Постанови.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Обухівський районний суд шляхом подачі в пятиденний строк з дня отримання копії ухвали апеляційної скарги.

Суддя: