У х в а л а

ІМенем УКраїни

28 січня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Ізмайлової Т.Л., Мостової Г.І.,

Наумчука М.І., Олійник А.С.,

розглянувши цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Лисянського районного суду Черкаської області від 21 травня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 14 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2011 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з указаним позовом. Зазначало, що між сторонами було укладено договір від 11 березня 2008 року № CSLWGA, відповідно до умов якого ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 25 000 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 11 березня 2028 року. Позивач свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме видав відповідачу кредит у розмірі 25 000 грн. У свою чергу відповідач свої зобов'язання за вказаним договором не виконав, кошти не повернув. Посилаючись на наведене, просило задовольнити позов.

Рішенням Лисянського районного суду Черкаської області від 21 травня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 14 жовтня 2014 року, позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 69 207 грн 33 коп. за кредитним договором від 11 березня 2008 року № CSLWGA. Вирішено питання про стягнення судових витрат.

ОСОБА_3 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, в якій просить оскаржувані судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню.

Судами встановлено, що між сторонами було укладено договір від 11 березня 2008 року № CSLWGA, відповідно до умов якого ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 25 000 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 11 березня 2028 року.

Із матеріалів справи, зокрема розрахунку заборгованості за договором від 11 березня 2008 року, вбачається, що станом на 23 березня 2011 року заборгованість за тілом кредиту складає 25021 грн 49 коп. (а. с. 6-8 т. 1).

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором від 11 березня 2008 року заборгованість за тілом кредиту станом на 4 лютого 2014 року складає 25628 грн 69 коп. (а. с. 10-14 т. 2).

У кожному із цих розрахунків вказано, що отриманий кредит складає 25000 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і суд апеляційної інстанції, виходив із того, що на користь банку виходячи з розрахунку заборгованості станом на 4 лютого 2014 року необхідно стягнути заборгованість у розмірі 69207 грн 33 коп. з яких тіло кредиту - 25628 грн 69 коп.

Однак повністю з такими висновками судів погодитися не можна.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 60 ЦПК України на сторін покладено обов'язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до статті 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо за своїм внутрішнім переконанням. Результати оцінки доказів відображаються в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Однак у порушення вказаних норм права, суди встановивши, що позичальнику було надано кредит у сумі 25000 грн, стягнули на користь банку заборгованість по тілу кредиту у розмірі 25 628 грн 69 коп. Мотивів стягнення суми тіла кредиту, що перевищує 25000 грн, у судових рішеннях не наведено.

Вказані порушення норм процесуального права (ст. ст. 10, 60, 179, 212 ЦПК України) унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, в зв'язку з чим оскаржувані судові рішення не можуть вважатись законними і обґрунтованими та в силу ст. 338 ЦПК України підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Лисянського районного суду Черкаської області від 21 травня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 14 жовтня 2014 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді:Т.Л. Ізмайлова Г.І. Мостова М.І. Наумчук А.С. Олійник