Справа № 621/69/15-ц
Провадження № 2/621/312/15
РІШЕННЯ

іменем України

06.02.2015 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді - Бережної Н.М.,

за участю секретаря судового засідання - Кошевої А.А.,

представника позивача - адвоката Божко Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Змієві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, треті особи - служба у справах дітей Зміївської районної державної адміністрації Харківської області, Опікунська рада при Зідьківській селищній раді Зміївського району Харківської області,

встановив:

12.01.2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, треті особи - служба у справах дітей Зміївської районної державної адміністрації Харківської області, Опікунська рада при Зідьківській селищній раді Зміївського району Харківської області, в якому вказала, що вона є матір'ю ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідач по справі з 1995 року по 2008 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6, від якого має двох доньок: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4. На даний час ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4, є неповнолітньою. ОСОБА_3 проживала однією сім'єю зі своїм чоловіком ОСОБА_6 та їх дітьми до 2000 року, потім вони розійшлися і почали проживати окремо. ОСОБА_2, як бабуся, забрала своїх онучок - ОСОБА_7 та ОСОБА_8 до себе на виховання. Хоч відповідач юридично і була зареєстрована в будинку позивача, однак фактично вона з матір'ю та своїми доньками не проживала. Час від часу ОСОБА_3 з'являлася, але це було вкрай рідко, інколи вона просто зникала: не приходила, не дзвонила, не писала, і лише з чуток, які ходили між людей, її близькі мали змогу дізнатися, що вона жива і з нею все гаразд. З того часу дітьми жоден із батьків не цікавився, участі у їх вихованні не брали, матеріально не забезпечували. Онучок виховувала ОСОБА_2 сама, їх законні батьки жили окремо від них і один від одного та вели аморальний спосіб життя: часто вживали спиртні напої, наркотичні речовини, були помічені у компаніях із недоброю славою, в їх житті абсолютно не було місця для дітей. Вони не приїжджали їх провідати, не цікавилися фізичним та духовним розвитком, їх навчанням, не надавали не те що грошової, взагалі ніякої допомоги, навіть фізичної по господарству. 26.10.2003 року ОСОБА_3 за попередньою змовою з ОСОБА_10 вчинила злочини, передбачені ч. 4 ст. 187 та п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, а саме: розбій, спрямований на заволодіння майном у великих чи особливо великих розмірах або вчинений організованою групою, або поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, а також умисне вбивство з корисливих мотивів вчинене за попередньою змовою групою осіб. 01.10.2004 року Апеляційним судом Харківської області ОСОБА_3 була засуджена до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Даний факт дуже сильно вплинув на психічний стан дітей: вони були замкнуті, протягом тривалого часу не розмовляли, постійно плакали.

У зв'язку з вищевикладеною ситуацією, ОСОБА_2 звернулася до Зідьківської селищної ради із заявою про призначення її опікуном своїх онучок ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4 та закріплення за ними житла. Рішенням Зідьківської селищної ради від 28.03.2005 року позивача було призначено опікуном, а рішенням Зідьківської селищної ради від 28.03.2005 року № 22 за ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4, було закріплено житло за адресою: АДРЕСА_1.

Онучок позивач виховувала одна, грошей на їх життя катастрофічно не вистачало, вони виживали на одну бабусину невелику пенсію. Законний батько дівчат за життя декілька разів був засуджений за вчинення злочинів до позбавлення волі. Останній раз у березні 2002 року його було засуджено за ст. ст. 307 ч. 2, 309 ч. 2 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки. За час знаходження його в місці відбування покарання, дітьми своїми він не цікавився та не піклувався. 05.03.2005 року ОСОБА_6 був звільнений достроково, але до доньок не з'являвся, участі у вихованні не брав, матеріальної допомоги не надавав. У зв'язку з цим в жовтні 2005 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позов про стягнення аліментів на дітей до ОСОБА_6, який рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 14.10.2005 року було задоволено і присуджено стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2 на утримання дочки - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5, дочки - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4, аліменти в 1/3 частині заробітку (доходу), але не менше за неоподатковуваний мінімум доходів громадян щомісячно, починаючи з 25.08.2005 року до досягнення дітьми повноліття. Однак, ОСОБА_6 рішення суду не виконував, аліменти не сплачував, і не сплачує до цього часу, у зв'язку з чим 31.01.2006 року рішенням Зміївського районного суду Харківської області останнього було позбавлено батьківських прав стосовно його доньок - ОСОБА_7 та ОСОБА_8

У 2006 році рішенням виконавчого комітету Зідьківської селищної ради від 24.03.2006 року № 36 було затверджено рішення опікунської ради від 15.03.2006 року та призначено опікуном ОСОБА_2, над неповнолітніми онуками, а 16.12.2008 року Зідьківською селищною радою на підтвердження її повноважень позивачу було видано посвідчення опікуна над ОСОБА_11 та ОСОБА_8.

У зв'язку зі скрутним матеріальним становищем 03.04.2008 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до своєї доньки - ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дітей, який рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 25.04.2008 року було задоволено і стягнено з відповідача на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання її дочок ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в 1/4 частці від її заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку - починаючи з 03.04.2008 року і до повноліття дітей.

07.10.2014 року ОСОБА_3 згідно ухвали Комінтернівського районного суду м. Харкова від 29.09.2014 року на підставі ст. 81 КК України умовно-достроково на 1 рік 1 місяць 3 дні була звільнена з Качанівської виправної колонії № 54. Звільнившись з установи відбування покарання ОСОБА_3 лише раз з'явилася до своїх доньок, участі у їх подальшому вихованні категорично брати не хоче, взагалі не цікавиться дітьми, ніяким чином не допомагає, хоча добре знає, що вони обидві вже стали студентками та навчаються у місті Харкові, однак у неї своє життя, свої пріоритети та цінності. Згідно висновку комісії з питань захисту прав дитини Зміївської районної державної адміністрації від 25.12.2014 року № 01-36/3988 про доцільність позбавлення батьківських прав: «Комісія з питань захисту прав дитини вважає доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_3 у відношенні до неповнолітньої ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4».

На підставі вищевикладеного, враховуючи, що ОСОБА_3 ухилялася від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, ОСОБА_2 просила позбавити відповідача батьківських прав у відношенні до її неповнолітньої доньки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та її представник - адвокат Божко Д.О. на задоволенні позовних вимог щодо позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно її доньки - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4, наполягали, посилаючись на обставини, викладені в позові, вказували на те, що відповідач своїми дітьми не цікавиться, влаштовує особисте життя.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з'явилася, до суду надійшла від останньої нотаріально посвідчена заява, в якій вказала, що позов ОСОБА_2 вона визнає в повному обсязі, обставини, що викладені в ньому, не оспорює і не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно її неповнолітньої доньки - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4. Справу ОСОБА_3 просила розглядати за її відсутності, оскільки вона мешкає поза межами Харківської області.

Представник Опікунської ради при Зідьківській селищній раді Зміївського району Харківської області у судове засідання не з'явився, до суду надійшов лист в.о. Зідьківського селищного голови Сумцової І.Г., в якому повідомлялося, що Зідьківська селищнарада Зміївського району Харківської області просить розглянути справу за позовом ОСОБА_2 без участі представника ради, з рішенням суду селищна рада буде згідна.

Представник служби у справах дітей Зміївської районної державної адміністрації Харківської області Вовк Д.С. у судовому засіданні позов ОСОБА_2 вважала незаконним та необґрунтованим, оскільки, не зважаючи на висновок комісії з питань захисту прав дитини Зміївської районної державної адміністрації, ОСОБА_3 після звільнення з місць позбавлення волі мала намір встановити контакт з дітьми, однак, бабуся - ОСОБА_2 перешкоджала цьому. Відповідач спиртними напоями не зловживає, під час відбування покарання здобула 2 диплома швачки. Крім того, Вовк Д.С. неодноразово пропонувала ОСОБА_2 позбавити відповідача батьківських прав відносно її доньок, на, що позивач завжди відповідала відмовою. Представник третьої особи вважала, що ОСОБА_2 переслідує намір матеріально збагатитися, оскільки у разі позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав позивач буде мати право на державні соціальні виплати.

Суд, вислухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, прийшов до наступного висновку:

Позивачем по справі є - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6 - копія паспорту, серія НОМЕР_3. Позивач декілька разів перебувала у шлюбі з різними чоловіками, змінюючи своє прізвище. Так, 04.08.1973 року Зміївським рай бюро ЗАЦС було зареєстровано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2, актовий запис № 117. Крім того, 19.07.1991 року Зміївським відділом ЗАЦС Харківської області було зареєстровано шлюб між ОСОБА_14 та ОСОБА_15, актовий запис № 100 /а.с. 6, 13, 14/.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є матір'ю ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, актовий запис № 12 /а.с. 11/.

Відповідач ОСОБА_3 перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_16. Шлюб було розірвано, про що 09.01.2015 року складено відповідний актовий запис № 1 - копія Свідоцтва про розірвання шлюбу, серія НОМЕР_2 /а.с. 32/.

Також судом встановлено, що в період шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_6 у них народилися дві доньки - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4 /а.с. 12/.

Батьки ОСОБА_7 та ОСОБА_8, зокрема, мати дівчаток ОСОБА_3 - відповідач по справі - участі у вихованні дитини не приймають.

Так, ОСОБА_6 неодноразово був засуджений за вчинення злочинів, пов'язаних із незаконним обігом наркотичних засобів. Останній раз ОСОБА_6 було засудженого у березні 2002 року за ст. ст. 307 ч. 2, 309 ч. 2 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки. За час перебування в кримінально-виконавчій установі батько своїми доньками не цікавився та не піклувався.

05.03.2005 року ОСОБА_6 був звільнений достроково, але до доньок не з'являвся, участі у вихованні не брав, матеріальної допомоги не надавав.

У жовтні 2005 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позов про стягнення аліментів на дівчаток до ОСОБА_6, який рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 14.10.2005 року було задоволено і присуджено стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2 на утримання дочки - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5, дочки - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4, аліменти в 1/3 частині заробітку (доходу), але не менше за неоподатковуваний мінімум доходів громадян щомісячно, починаючи з 25.08.2005 року до досягнення дітьми повноліття /а.с. 25/.

ОСОБА_6 рішення суду не виконував, аліменти не сплачував, і не сплачує до цього часу, у зв'язку з чим 31.01.2006 року рішенням Зміївського районного суду Харківської області останнього було позбавлено батьківських прав стосовно його доньок - ОСОБА_7 та ОСОБА_8 /а.с. 27/.

Мати ОСОБА_8 та ОСОБА_7 - відповідач ОСОБА_3 також не приймає участі у вихованні доньок, не піклується про них, не здійснює догляд за ним та є особою з антисоціальною поведінкою.

З матеріалів справи, а саме копії Вироку Апеляційного суду Харківської області від 01.10.2004 року, копії Довідки Качановської виправної колонії № 25, копії Довідки про звільнення, серія ХАР № 03165, вбачається, що ОСОБА_3 була засуджена за вчинення злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187 (розбій) та п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 (умисне вбивство) КК України, до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна. 07.10.2014 року відповідач була умовно-достроково звільнена на 1 рік 1 місяць 3 дні /а.с. 16, 18, 19-24/.

Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 25.04.2008 року з ОСОБА_3 було стягнено аліменти на користь ОСОБА_2 утримання доньок - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4 /а.с. 26/.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_6 є особами, які мають судимості, вихованням дітей - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4, не займались та не займаються, не піклуються про них, аліменти не сплачують, ОСОБА_6 взагалі позбавлений батьківських прав відносно своїх доньок, рішенням виконавчого комітету Зідьківської селищної ради Зміївського району Харківської області від 24.03.2006 року № 36 ОСОБА_2 було призначено опікуном над неповнолітніми онуками - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4. Позивачу видано посвідчення опікуна від 16.12.2008 року № 7. Крім того, рішенням виконавчого комітету Зідьківської селищної ради Зміївського району Харківської області від 28.03.2005 року № 22 за неповнолітніми ОСОБА_11 та ОСОБА_8 закріплено житло, зареєстроване за адресою АДРЕСА_1 /а.с. 28, 29, 30, 33/.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Згідно зі ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, духовного та соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Постановою Пленуму ВСУ № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» у п.п. 15, 16 роз'яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

ОСОБА_3 ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток ОСОБА_8, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти.

Взагалі, ОСОБА_3 після звільнення з місць позбавлення волі мешкає за різними адресами із ОСОБА_8, що підтверджується відповідними Довідками /а.с. 15, 34, 35/.

Той факт, що відповідач не проявляє жодного інтересу до виховання доньки, також підтверджується показаннями свідка ОСОБА_17, яка у судовому засіданні показала, що ОСОБА_3 є її племінницею, до засудження, а також після відбування покарання, про доньок не піклується, відповідач намагається влаштувати своє власне життя, покладаючи при цьому виховання дівчат на плечі своєї матері та тітки - ОСОБА_2 та ОСОБА_17 відповідно.

Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Комісією з питань захисту прав дитини Зміївської районної державної адміністрації Харківської області 25.12.2014 року було надано висновок про доцільність позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно її доньки - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4. При складанні вказаного висновку комісія враховувала інтереси дитини, а також керувалася тим, що дівчинка ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4, перебуває під піклуванням бабусі ОСОБА_2, навчається в Харківському коледжі Комунального закладу «Харківська гуманітарно-педагогічна академія». Бабуся достатньо уваги приділяє вихованню дитини, створила для неї належні умови для проживання. За інформацією Зідьківської селищної ради мати дитини не має можливості забезпечувати доньку та не має бажання її виховувати. На даний час ОСОБА_3 не працевлаштувалась, в шлюбі не перебуває, має інвалідність ІІІ групи /а.с. 17, 31/.

Статтями 10, 11, 60 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів.

Судом не приймаються до уваги твердження представника служби у справах дітей Зміївської районної державної адміністрації Харківської області Вовк Д.С. про те, що ОСОБА_3 після звільнення з місць позбавлення волі бажала встановити контакт з дітьми, однак, ОСОБА_2 перешкоджала цьому, про те, що позивач відмовлялася раніше позбавити свою доньку батьківських прав відносно ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4, а також посилання стосовно наміру ОСОБА_2 матеріально збагатитися у разі задоволенні даного позову, оскільки вони не відповідають дійсності, є надуманими, представник, в порушення ст. 60 ЦПК України, не надала жодних доказів на підтвердження даних фактів. Крім того, не звернення ОСОБА_2 до суду із аналогічним позовом раніше, не є підставою для відмови у задоволенні вказаного позову, оскільки, це є правом позивача, яким вона може скористатися та реалізувати його в будь-який час, до повноліття дітей.

В той же час, у суду не викликає сумніву у добровільності визнання ОСОБА_3 позову ОСОБА_2 про позбавлення її батьківських прав, оскільки остання надала саме нотаріально завірену заяву про визнання позову.

Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_3 ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків відносно своєї дитини, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, навчання, не здійснює підготовку до самостійного життя, не надає фінансової допомоги, взагалі, зовсім не приймає участі у житті доньки. Даний факт розцінюється судом як свідоме нехтування відповідачем своїми обов'язками.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про можливість задоволення позову та позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав щодо її неповнолітньої доньки - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Керуючись ЗУ «Про охорону дитинства», ст. ст. 150, 164 СК України, ст. ст. 10, 11, 60, 169, 174, 209, 212-215, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, треті особи - служба у справах дітей Зміївської районної державної адміністрації Харківської області, Опікунська рада при Зідьківській селищній раді Зміївського району Харківської області - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_8, батьківських прав відносно її неповнолітньої доньки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд Харківської області шляхом подання апеляційної скарги в десятиденний строк з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: