АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі: головуючого - Левенця Б.Б.

суддів: Мазурик О.Ф., Махлай Л.Д.,

при секретарі - Перевузнику П.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Приват Лізинг» на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 03 листопада 2014 року по справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Приват Лізинг» про стягнення коштів, -

в с т а н о в и л а :

У червні 2014 року позивачі звернулися із зазначеним позовом на обґрунтування якого зазначила, що рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 23 листопада 2011 року вимоги позивачів задоволено, стягнуто на користь кожного з них по 420 162 грн., як частки вартості майна ТОВ «Приват Лізинг», проте вказані гроші позивачі отримали 07 травня 2014 року.

Посилаючись на порушення відповідачем грошового зобов'язання, просили стягнути із відповідача на свою користь по 106 595.09 грн. інфляційних втрат, по 57 671.55 грн. 3% річних та судові витрати. (а.с.1-4)

Відповідач проти позову заперечував, просив застосувати наслідки пропуску позивачами строку позовної давності. (а.с.99-104)

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 03 листопада 2014 року позов задоволено частково, стягнуто з ТОВ «Приват Лізинг» на користь ОСОБА_1 інфляційні витрати у зв'язку з несвоєчасним виконанням грошового зобов'язання в розмірі 89746,60 грн., 3% річних від суми боргу в розмірі 56428,33 грн., судовий збір 1461,65 грн., а також стягнуто з ТОВ «Приват Лізинг» на користь ОСОБА_2 інфляційні витрати у зв'язку з несвоєчасним виконанням грошового зобов'язання в розмірі 89746,60 грн., 3% річних від суми боргу в розмірі 56428,33 грн., судовий збір 1461,65 грн., в іншій частині позовних вимог відмовлено. (а.с.126-132)

В апеляційній скарзі відповідач посилався на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, просив скасувати рішення суду і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. На обґрунтування скарги зазначив, що суд не врахував обставин та доказів, якими обґрунтовані заперечення проти заявленого позову та дійшов помилкового висновку про його задоволення. (а.с.60-65)

В судовому засіданні представник апелянта ОСОБА_3 підтримав скаргу і просив її задовольнити, представник позивачів ОСОБА_4 заперечував проти скарги і просив її відхилити.

Інші особи до суду не прибули, причини неявки не повідомили про час та місце розгляду справи були сповіщені встановленим порядком про що у справі є докази. (а.с.208-212)

Зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, судова колегія дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

За змістом ч. 1 ст. 509 ЦК України грошовим зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана сплатити гроші на користь другої сторони.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Згідно частини 3 цієї статті, права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Відповідно до положень частини 5 ст. 147 ЦК України, частка у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю переходить до спадкоємця фізичної особи або правонаступника юридичної особи - учасника товариства, якщо статутом товариства не передбачено, що такий перехід допускається лише за згодою інших учасників товариства. Розрахунки із спадкоємцями (правонаступниками) учасника, які не вступили до товариства, здійснюються відповідно до положень статті 148 цього Кодексу.

Згідно з частинами першою, другою статті 148 ЦК України учасник товариства з обмеженоювідповідальністюмаєправовийтизтовариства,повідомившитовариствопросвійвихіднепізнішеніжзатримісяцідовиходу,якщоіншийстрокневстановленийстатутом.

Учасник,який виходитьізтовариствазобмеженоювідповідальністю,маєправоодержативартість частинимайна, пропорційнуйого частціу статутномукапіталі товариства.

Порядок і спосіб визначення вартості частини майна, що пропорційна частці учасника у статутному капіталі, а також порядок і строки її виплати встановлюються статутом і законом.

За положеннями частини першої статті 54 Закону України "Про господарські товариства" N 1576-XII від 19 вересня 1991 року (в редакції Закону чинній на час виникнення спірних правовідносин), пункту 6.4 Статуту ТОВ «Приват Лізинг», передбачено, що при виході учасника з товариства з обмеженою відповідальністю йому виплачується вартість частини майна товариства, пропорційна його частці у статутному капіталі. Виплата провадиться після затвердження звіту за рік, в якому він вийшов з товариства, ів строкдо 12місяців здня виходу.На вимогуучасника таза згодоютовариства вклад може бути повернуто повністю або частково в натуральній формі.(а.с.198-206)

Статтею 55 Закону України "Про господарські товариства" передбачено, що при реорганізації юридичної особи, учасника товариства, або у зв'язку із смертю громадянина, учасника товариства, правонаступники (спадкоємці) мають переважне право вступу до цього товариства. При відмові правонаступника (спадкоємця) від вступу до товариства з обмеженою відповідальністю або відмові товариства у прийнятті до нього правонаступника (спадкоємця) йому видається у грошовій або натуральній формі частка у майні, яка належала реорганізованій або ліквідованій юридичній особі (спадкодавцю), вартість якої визначається на день реорганізації або ліквідації (смерті) учасника. У цих випадках розмір статутного капіталу товариства підлягає зменшенню.

Отже, у випадку смерті учасника товариства з обмеженою відповідальністю і відмові правонаступника (спадкоємця) від вступу до товариства з обмеженою відповідальністю або відмові товариства у прийнятті до нього правонаступника (спадкоємця), у товариства виникає обов'язок сплатити правонаступнику (спадкоємцю) вартість частини майна товариства, пропорційну частці учасника (спадкоємця) у статутному фонді товариства, або здійснити такий розрахунок на вимогу спадкоємця та за згодою товариства у натуральній формі.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Таким чином, за змістом вищенаведених норм, у випадку смерті учасника товариства з обмеженою відповідальністю та відсутності вимоги спадкоємця та згоди товариства про виплату частки у натуральній формі, у товариства виникає обов'язок сплатити спадкоємцям вартість частини майна товариства, пропорційну частці належної померлому учаснику у статутному фонді товариства, тобто виникає грошове зобов'язання.

Відповідно до ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною 5 ст. 261 ЦК України встановлено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Строк виконання товариством обов'язку сплатити учаснику при його виході з вартість належної йому частки пропорційно його частці у статутному фонді товариства, встановлений у ст. 54 Закону України "Про господарські товариства", згідно якої виплата провадиться після затвердження звіту за рік, в якому він вийшов з товариства, і в строк до 12 місяців з дня виходу.

Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 був учасником ТОВ «Приват Комплект» із часткою 30 %, помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно свідоцтв про право на спадщину від 26 листопада 2008 року №№ 1-2393 і 1-2394, спадкоємцями 1/5 частки майна ОСОБА_5, в тому числі частки в розмірі 30% статутного капіталу ТОВ «Приват Лізинг» є його батько - ОСОБА_1 та мати - ОСОБА_2

20 лютого 2009 року ОСОБА_1 та 28 лютого 2009 року ОСОБА_2 склали нотаріально посвідчені заяви про їх відмову від вступу до ТОВ «Приват Лізинг». (а.с.68-83)

Відповідач відмовився добровільно сплатити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 належну їм частку у майні Товариства, внаслідок чого у квітні 2009 року останні звернулись до суду. (а.с.7)

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 23 листопада 2011 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 24 квітня 2012 року та ухвалою колегії суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 вересня 2012 року, вимоги позивачів задоволено, стягнуто на користь кожного з них по 420 162 грн. як частки вартості майна ТОВ «Приват Лізинг», належних позивачам, як спадкоємцям їх померлого сина ОСОБА_5, який на момент смерті був учасником ТОВ «Приват Лізинг». (а.с.7-15, 68-85)

Цих обставин та право ОСОБА_1 та ОСОБА_2 із лютого 2009 року вимагати від ТОВ «Приват Лізинг» виплати належної померлому ОСОБА_5 частки вартості майна у товаристві представник останнього не заперечував і в апеляційному суді. (а.с.193-197)

10 жовтня 2012 року ТОВ «Приват Лізинг» перерахував для передачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на депозит приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 по 420 162 грн. для кожного із відповідачів, що підтверджується відповідною квитанцією, а відтак з огляду на положення ч.ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України боржник вчинив дії щодо визнання ним свого боргу, тому після переривання перебіг позовної давності почався заново.

Зарахування відповідачем грошей для передачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на депозит приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 по 420 162 грн. визнано неналежним виконанням грошового зобов'язання набравшим законної сили судовим рішенням.(а.с. 94-99, 108-112, 186-189)

20 березня 2014 року відповідач сплатив позивачам належну суму грошей шляхом зарахування грошей на рахунок державної виконавчої служби, позивачі звернулися із зазначеним позовом у червні 2014 року, зазначили період нарахування з 10 жовтня 2009 року до 20 березня 2014 року, а відтак строк позовної давності позивачами не пропущений.(а.с. 1-4, 14-16, 105 )

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо застосування положень ч. 2 ст. 625 ЦК України та стягнення із відповідача на користь кожного із позивачів 89746,60 грн. інфляційних втрат та 56428,33 грн. 3% річних виходячи із суми 420 162 грн. за період із 10 жовтня 2009 року до 20 березня 2014 року.

Доводів щодо неправильності розрахунку наведеного районним судом апеляційна скарга не містить.

В частині відмови в задоволенні позовних вимог рішення суду є законним і обґрунтованим.

На підставі ст. 88 ЦПК України, підлягають стягненню із відповідача на користь позивачів по 1461.65 грн. судового збору за розгляд справи районним судом тобто пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші доводи апелянта не спростовують вищевказаних висновків суду, тому колегія суддів їх відхилила.

Керуючись ст. 303, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Приват Лізинг» відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 03 листопада 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді Апеляційного суду міста Києва: Б.Б.Левенець

О.Ф.Мазурик

Л.Д.Махлай

Справа № 22-ц/796/430/2015

Унікальний номер 752/3839/14-ц

Головуючий у першій інстанції -ЗінченкоС.В.

Доповідач Левенець Б.Б.