Провадження № 2/756/599/15
I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 січня 2015 року Оболонський районний суд м. Києва
в складі головуючого судді - Камбулова Д.Г.
при секретарі: - Ковган О.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки,
Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, обґрунтовуючи свій позов наступним.
02.12.2013 року між публічним акціонерним товариством «Астра Банк» та позивачем - публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку та на умовах, визначених даним договором, ПАТ «Астра Банк» передав (відступив) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого «Дельта Банк» замінив ПАТ «Астра Банк» як кредитора у зазначених зобов'язаннях, тобто до позивача перейшло право вимагати від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами.
Відповідно до умов кредитного договору погашення заборгованості здійснюється шляхом сплати щомісячних платежів відповідно до графіку погашення кредиту.
Проте відповідач, в порушення умов кредитного договору, порушував стоки внесення щомісячних платежів за кредитним договором.
Внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов'язань за кредитним договором, станом на 05 вересня 2014 року утворилась заборгованість за вказаним кредитним договором в розмірі 1 317 802, 46 грн., з яких 1 065 992, 16 грн. - заборгованість за кредитом та 251 810, 30 грн., - заборгованість за відсотками.
З метою забезпечення виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором, 30 листопада 2011 року між банком та ОСОБА_2 (іпотекодавець) укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого іпотекодавець передав в іпотеку банку 4-кімнатну квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 134, 2 кв. м, вартістю 2497480 грн., яка належить відповідачу ОСОБА_2 на праві власності.
В судове засідання представник позивачу не з'явився. Про місце, день і час розгляду справи був повідомлений судом належним чином. Звернувся до суду з заявою, в якій просив провести розгляду справи за відсутності представника позивача, та прийняти рішення про задоволення позову у повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Звернулася до суду з заявою, в якій просила провести розгляд справи за її відсутності, та врахувавши подані нею заперечення проти позову, просила суд відмовити у його задоволенні у повному обсязі.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
02.12.2013 року між публічним акціонерним товариством «Астра Банк» та позивачем - публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку та на умовах, визначених даним договором, ПАТ «Астра Банк» передав (відступив) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого «Дельта Банк» замінив ПАТ «Астра Банк» як кредитора у зазначених зобов'язаннях, тобто до позивача перейшло право вимагати від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами. (а.с. 34-37).
Відповідно до п.1.4 Кредитного договору за користування кредитом Позичальник сплачує процентну винагороду в розмірі 17,9% річних, комісійну винагороду за встановлення кредитного ліміту - одноразово в розмірі 1,5% від суми встановленого кредитного ліміту та комісію за невикористаний кредитний ліміт в розмірі 0,0137% від суми невикористаного кредитного ліміту за день.
Згідно п.2.7 Кредитного договору повернення кредиту здійснюється Позичальником шляхом перерахування суми коштів для повернення кредиту на транзитний рахунок, відповідно до графіку зниження кредитного ліміту за кредитною лінією, викладеному в Додатку №1. (а.с. 8-17).
Відповідно до положень ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, а зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Як вбачається з матеріалів справи, Банк виконав свої зобов'язання за Кредитним договором, відкривши Позичальнику кредитну лінію на умовах, визначених договором, але ОСОБА_2 свої зобов'язання за кредитним договором в частині погашення заборгованості та сплати нарахованих відсотків і комісій виконує неналежним чином, зокрема, погашення кредитної заборгованості здійснювалось з порушенням строків внесення щомісячних платежів, визначених Графіком.
Пунктом 5.2 Кредитного договору встановлено, що у разі прострочення Позичальником строків сплати платежу, визначених п.п. 2.5-2.7 договору, а також прострочення строків повернення кредиту, позичальник сплачує Кредитору пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення.
Відповідно до ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.
Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості внаслідок невиконання Позичальником своїх зобов'язань за Кредитним договором в частині повернення кредиту та сплати нарахованих відсотків, станом на 05 вересня 2014 року утворилась заборгованість за вказаним кредитним договором в розмірі 1 317 802, 46 грн., з яких 1 065 992, 16 грн. - заборгованість за кредитом та 251 810, 30 грн., - заборгованість за відсотками. (а.с. 29).
Крім того, з метою забезпечення виконання Позичальником зобов'язань за Кредитним договором, 30 листопада 2011 року між Банком (іпотекодержатель) та ОСОБА_2 (іпотекодавець) укладено договір іпотеки, за умовами якого іпотекодавець передав іпотекодержателю в іпотеку належну йому на праві власності квартиру АДРЕСА_1. Вказаною іпотекою сторони забезпечили виконання Позичальником своїх зобов'язань за Кредитним договором в повному обсязі. Пунктом 1.4 договору іпотеки сторони визначили заставну вартість предмета іпотеки, яка становить 2 497 480 грн. (а.с. 18-25).
Відповідно до додатку до акту приймання передачі прав вимоги (договір купівлі продажу прав вимоги від 02.12.2013 року) продавець - ПАТ «Астра Банк» продав, а покупець - ПАТ «Дельта Банк» купив право вимоги, у тому числі по договору іпотеки від 30.11.2011 року, укладеному між ПАТ «Астра Банк» та ОСОБА_2
Відповідач заперечила проти задоволення позову, пославшись на те, що первісний кредитор - ПАТ «Астра Банк» на підставі судового рішення вже звернув стягнення на предмет іпотеки, а отже скористався своїм правом, наданим Законом, та повторне звернення стягнення на той самий предмет іпотеки не передбачено чинним законодавством.
Судом встановлено, що у провадженні Оболонського районного суду м. Києва перебувала справа за позовом Публічного акціонерного товариства «Астра Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки.
Рішенням суду від 06 червня 2013 року позов було задоволено. Зокрема судовим рішенням було стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «Астра Банк» заборгованість за кредитним договором №53016 від 30 листопада 2011 року станом на 20 грудня 2012 року у сумі 1 141 046, 20 грн. В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 перед ПАТ «Астра Банк» за кредитним договором №53016 від 30 листопада 2011 року станом на 20 грудня 2012 року у сумі 1 141 046, 20 грн. було звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме на квартиру АДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності серії ЯЯЯ №838261, виданого Головним управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 16 грудня 2005 року, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», встановивши початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки нерухомого майна під час проведення виконавчих дій. (а.с. 85-86).

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 05 червня 2014 року рішення Оболонського районного суду м. Києва від 06 червня 2013 року було залишено без змін. (а.с. 87-88).

Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд першої інстанції виходив з того, що зобов'язання за кредитним договором позичальником виконуються не належним чином, а тому з врахуванням положень ст.ст. 33, 39 Закону України «Про іпотеку» вимоги позивача є доведеними та такими, що підлягають задоволенню шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб визначений умовами договору.

На підставі вказаного рішення суду від 06.06.2013 року було видано виконавчий лист. Відділом державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві 20.03.2014 року було відкрито виконавче провадження ВП № 42540698 (а.с. 101). Вказаний виконавчий лист в даний час перебуває на примусовому виконанні у ВДВС. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» завершальною стадією судового провадження є виконавче провадження, що спрямоване на примусове виконання рішень судів та інших органів і посадових осіб.

Законом України «Про іпотеку», а саме ст. 33 згаданого Закону передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Частиною третьою вказаної статті передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Статтею 37 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.

Згаданим законом також визначені способи реалізації предмета іпотеки, зокрема спосіб його продажу на прилюдних торгах.

Первісний кредитор (ПАТ «Астра Банк»), ще до укладення договору про відступлення права вимоги від 02 грудня 2013 року, скористався своїм правом на звернення до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб визначений як законом України «Про іпотеку», так і умовами самого договору, отримав право на реалізацію предмета іпотеки шляхом його продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, яке може бути реалізоване ним у рамках виконавчого провадження.

У свою чергу, позивач, як новий кредитор, у порядку, передбаченому ст. 378 ЦПК України, може звернутись з заявою про заміну сторони виконавчого провадження, та як правонаступник - стягувач примати участь у виконавчому провадженні, зокрема реалізувати своє право на реалізацію предмета іпотеки у спосіб, визначений судовим рішенням.

Крім того, суд вважає, що у разі задоволення позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на нього за позивачем, рішення суду фактично унеможливить виконання рішення суду від 06 червня 2013 року, яким зобов'язано звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження.

Також, відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону України «Про іпотеку» правочин про відступлення прав за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню. Відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Згідно з ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

З інформаційної довідки з Державного реєстру іпотек від 30.11.2011 року вбачається, що іпотекодержателем за договором іпотеки від 30.11.2011 року є ПАТ «Астра Банк».

Даних, які б свідчили про Державну реєстрацію відомостей про відступлення права вимоги від ПАТ «Астра Банк» до ПАТ «Дельта Банк», позивачем суду не надано, а отже суд приходить до висновку, що перехід права вимоги за іпотечним договором від ПАТ «Астра Банк» до ПАТ «Дельта Банк», у визначений законом спосіб, не відбувся.

З огляду на наведене, суд приймає рішення про відмову у задоволенні позову публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 210, 256, 259, 513, 525, 526, 543, 549, 551, 554, 1048, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 24. 33, 37, 39 Закону України "Про іпотеку", ст.ст. 10, 60, 88, 212-215 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Апеляційному суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Д.Г.Камбулов