Справа № 510/23/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.12.2015 Ренійський районний суд Одеської області

у складі: головуючого судді Дудник В.І.;

при секретарі Фурсовой А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (треті особи - Районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району як орган опіки та піклування, орган опіки та піклування в особі служби у справах дітей Ренійської районної державної адміністрації Одеської області) про визначення місця проживання дитини, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся із позовом до відповідача ОСОБА_2 із вимогами про визначення місця проживання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5 р. н., ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6 р. н., ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_7 р. н., та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_8 р. н. Відповідачка в судовому засіданні, яке проводилась в режимі відеоконференції з Комунарським районним судом м. Запоріжжя, позовні вимоги визнала частково, в частині визначення місця проживання з батьком ОСОБА_1 неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6 р. н., ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_7 р. н., та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_8 р. н., яка на момент пред`явлення позову була неповнолітньою, відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5 р. н., відповідачка просила залиши його проживати разом із нею.

Позивач у судовому засіданні в режимі відеоконференції позовні вимоги в частині визначення місця проживання з ним неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6 р. н., ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_7 р. н., та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_8 р. н., яка на теперішній час досягла повнолітнього віку, підтримав, не заперечував проти проживання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5 р. н. разом із матір`ю ОСОБА_2

Представник третьої особи - Районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району як орган опіки та піклуваннящодо позовних вимог позивача не заперечувала, вважала доцільним визначити місце проживання неповнолітніх дітей з урахуваням всіх обставин справи, та оскільки це буде відповідати інтересам дітей та їх належному вихованню.

Представник третьої особи - органу опіки та піклування в особі служби у справах дітей Ренійської районної державної адміністрації Одеської області, у судовому засіданні не заперечував проти визначення місця проживання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6 р. н., ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_7 р. н., та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_8 р. н., разом з позивачем, неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5 р. н. - разом з відповідачкою.

В ході розгляду справи судом були досліджені наступні докази: копія паспорту громадянина України ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_8 р. н., копія свідоцтва про народження ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_7 р. н., копія свідоцтва про народження ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6 р. н.; копія свідоцтва про народження ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_8 р. н.; копія рішення суду від 26.10.2011 р.; копія характеристик Церкви Євангельських християн-баптистів; копія довідки станції Запоріжжя-Ліве; копія характеристики ОСОБА_1; копія довідки про доходи від 16.10.2014 р.; копія акту про фактичне проживання без реєстрації; копія витягу з протоколу № 7 засідання комісії з питань захисту прав дитини; копія акту від 29.10.2014 р.; копія технічного паспорту на житловий будинок; копія довідки від 10.10.2014 р.; копії характеристик ОСОБА_6; довідки Запорізької загальноосвітньої школи № 80 від 15.10.2015 р.; копія побутової характеристики від 13.10.2015 р.; копія довідки від 13.10.2015р.; копія довідки від 02.09.2015 р.; копія характеристики на ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6 р. н.; копія характеристики на ОСОБА_5, 2005 р. н.; копія характеристики на ОСОБА_6; акт обстеження житлово-побутових умов; акт оцінки потреб дитини та її сім`ї; акт про проживання громадян.

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із вищезазначеними позовними вимогами до ОСОБА_2 зазначивши, що вони перебували у зареєстрованому шлюбі від 18.04.1995 р., від якого народилися діти: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_8 р. н., ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5 р. н., ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6 р. н., ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_7 р. н., згідно свідоцтв про народження яких, батьком дітей записаний ОСОБА_1, позивач у справі.

Рішенням Ренійського районного суду Одеської області від 26.10.2011 р. шлюб між позивачем та відповідачкою ОСОБА_2 було розірвано та визначено проживання неповнолітніх дітей разом з матір`ю ОСОБА_2

Згідно витягу з протоколу № 7 засідання комісії з питань захисту прав дитини Ренійської районної державної адміністрації від 15.05.2013 р. вбачається, що неповнолітня ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_8 р. н. звернулась до служби у справах дітей з проханням надати дозвіл на постійне проживання її разом з її малолітньою сестрою у їх батька ОСОБА_1, який проживає в АДРЕСА_2, мотивуючи своє звернення тим, що її мати ОСОБА_2, відповідачка у справі, погано відноситься до неї. ОСОБА_2 не заперечувала проти переїзду доньки ОСОБА_6 для проживання зі своїм батьком. ОСОБА_8 у літку 2013 р. переїхала жити до свого батька ОСОБА_1 в АДРЕСА_1, що підверджується актом від 29.10.2014 р. Згідно копії довідки № 489 від 20.10.2014 р. донька ОСОБА_8 навчається у Запорізькому педагогічному коледжі першого рівня акредитації на третьому курсі, освітньо-кваліфікаційного рівня молодший спеціаліст, спеціальності 5.010110101 «дошкільна освіта», денної форми навчання, на бюджетній основі. За місцем навчання ОСОБА_8 проявила себе дисциплінованною, відповідальною працелюбною студенткою, що підверджується характеристикою за місцем навчання.

15.12.2014 р. неповнолітні діти: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6 р. н., ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_7 р. н. переїхали на постійне місце проживання до батька ОСОБА_1, що підверджується актом про фактичне проживання без реєстрації громадян від 26.12.2014 р. та довідкою № 345 від 03.09.2015 р. Неповнолітні діти: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 навчаються в загальноосвітній школі 1-3 ступенів № 80 м. Запоріжжя, що підверджується відповідними характеристиками на учнів.

Позивач працевлаштований на станції Запоріжжя-Ліве відокремленого структурного підрозділу «Запорізька дирекція залізничних перевезень» державного підприємства «Придніпровська залізниця» на посаді оператора сортувальної гірки 4 розряду що підверджується довідкою № 7310/ок від 22.10.2014 р., за місцем роботи позивач характеризується позитивно.

Таким чином, неповнолітнім дітям: ОСОБА_4 та ОСОБА_5, повнолітній ОСОБА_8, позивачем створені всі необхідні та належні умови для проживання та нормального розвитку, які задовольняють гармонійний розвиток особистості в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченності. Заслухавши пояснення позивача, відповідачки, проаналізувавши доводи третіх осіб у справі, вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, в частині визначення місця проживання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6 р. н., ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_7 р. н., разом з позивачем, неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5 р. н. разом з відповідачкою, з урахуванням думки як позивача та відповідачки, так і неповнолітніх дітей, переконавшись, що таке рішення буде відповідати інтерсам всіх сторін у справі, та у першу чергу законним інтересам неповнолітніх дітей. Що стосується доньки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_8 р. н., суд наголошує, що на момент пред`явлення вищевказаного позову, вона була неповнолітньою, однак під час розгляду справи, ОСОБА_8 виполнилось 18 років, так згідно положень ст. 161 СК України, дитина, чиї батьки проживають окремо, після досягнення нею віку чотирнадцяти років, може визначати своє місце проживання самостійно, тому враховуючи вказані обставини, та те, що ОСОБА_8 наразі фактично проживає з батьком, таким чином, вона самостійно вирішила питання про своє місце проживання, тому суд вважає можлим в цій частині позовні вимоги залишити без розгляду, оскільки вони не підлягають розгляду у судовому порядку.

Згідно із ст. 160 Сімейного кодексу України (далі - СК України) місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Відповідно до ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

За ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини,

незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Статтями 150-151 СК України передбачені обов'язки та права та батьків щодо дитини, а саме: батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого

народу, своєї Батьківщини; батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Відповідно до ч. 1-3 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини,

зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте

спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права

перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з

дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не

перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Як було встановлено у судовому засіданні та не заперечувалося відповідачкою, донька ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_8 р. н. влітку 2013 р. переїхала жити до свого батька ОСОБА_1 15.12.2014 р. неповнолітні діти: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6 р. н., ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_7 р. н. також переїхали на постійне місце проживання разом з позивачем, у якого виникла необхідність у визначенні в судовому порядку питання щодо місця мешкання дітей. ОСОБА_8 навчається у Запорізькому педагогічному коледжі першого рівня акредитації на третьому курсі, освітньо-кваліфікаційного рівня молодший спеціаліст, спеціальності 5.010110101 «дошкільна освіта», денної форми навчання, на бюджетній основі. За місцем навчання ОСОБА_8 проявила себе дисциплінованною, відповідальною працелюбною студенткою, що підверджується характеристикою за місцем навчання.

15.12.2014 р. неповнолітні діти: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6 р. н., ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_7 р. н. переїхали на постійне місце проживання до батька ОСОБА_1 ОСОБА_4 та ОСОБА_5 навчаються в загальноосвітній школі 1-3 ступенів № 80 м. Запоріжжя, що підверджується відповідними характеристиками на учнів.

Позивач працевлаштований на станції Запоріжжя-Ліве відокремленого структурного підрозділу «Запорізька дирекція залізничних перевезень» державного підприємства «Придніпровська залізниця» на посаді оператора сортувальної гірки 4 розряду, має постіний дохід, достатній для забезпечення фізичних, моральних та духовних потреб дітей, які проживають разом з ним, доглядає за ними, створює належні умови для розвитку дітей, дбає про їх фізичний та духовний розвиток, отримання ними освіти тощо, за місцем роботи позивач характеризується позитивно. Отже наявність у позивача офіційного працевлаштування, стабільного доходу та постійного місця проживання дозволяє йому матеріально забезпечити неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 та ОСОБА_5, та створити їм належні умови для розвитку.

При вирішенні питання щодо визначення місця проживання неповнолітнього ОСОБА_3, 13.01.2013 р. н., суд брав до уваги те, що хлопчик вже тривалий час мешкає із матір'ю, у зв'язку із чим в нього виникла особлива прихильність до матері, яка за ним доглядає, створює для нього належні умови для мешкання та розвитку, забезпечує необхідними потребами у житті. Тобто, відповідачка, як мати, сприяє нормальному розвитку та вихованню дитини.

Оскільки, відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України, згода між батьками щодо місця мешкання дітей не досягнута, позивач звернувся із відповідними вимогами до суду.

Пленум ВСУ у п. 24 постанови № 16 від 12.06.1998 р. «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб і сім ю України», вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд виходячи із рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам дітей.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р., ратифікованої Україною 27.02.1991 р., в усіх випадках щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 р., дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає доцільним визначити місце проживання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6 р. н., ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_7 р. н., разом з позивачем, неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5 р. н. разом з відповідачкою. Представник органу опіки та піклування в особі служби у справах дітей Ренійської районної державної адміністрації Одеської областітакож вважав доцільним визначити місце проживання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 разом з позивачем, неповнолітнього сина ОСОБА_3, разом з відповідачкою, таким, що буде відповідати законним інтересам неповнолітніх дітей, та направлено на захист їх прав.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212, 213, 373 ЦПК України, ст.ст. 1, 141, 157, 160-161 Сімейного кодексу України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визначити місце проживання неповнолітніх: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 разом з батьком ОСОБА_1.

Визначити місце проживання неповнолітнього ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4 разом з матір`ю ОСОБА_9.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.І. Дудник