Провадження № 2/520/1834/15
Київський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - Прохорова П.А.,
при секретарі - Кудіновій Д.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом,
В грудні 2014 року позивач звернулась до Київського районного суду м. Одеси з вказаним позовом, у якому, посилаючись на обставини набуття спадкодавцем права власності на спірне майно - нежитлові приміщення за адресою: АДРЕСА_1, та на обставини спадкування такого спадкового майна, просила суд визнати за нею право власності на зазначене майно як таке, що набуто нею в порядку спадкування за законом.
В судове засідання учасники справи не з'явились, про час та місце її розгляду повідомлені належним чином. Представник позивача звернулась до суду з заявами про вирішення справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Представник відповідача про поважні причини своєї неявки суд не повідомив, жодних заяв, клопотань або заперечень не надав.
Виходячи з повторної неявки представника відповідача у судове засідання без повідомлення поважності причин такої неявки, та приймаючи думку позивачів щодо можливості ухвалення Заочного Рішення у справі, суд, керуючись ст.ст. 169, 224 ЦПК України ухвалив розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у ній доказів та постановити заочне рішення.
Так, дослідивши надані позивачами письмові пояснення та долучені до матеріалів справи докази, суд дійшов висновку про те, що з матеріалів справи вбачаються наступні обставини та кореспондуючі ним правовідносини:
У відповідності до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відомостей про наявність будь-якого заповіту суду не надано.
Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
ОСОБА_2 - матір ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про народження, копія якого долучена до матеріалів справи.
Відповідно до ч.1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється терміну шість місяців, що починається з моменту відкриття спадщини. Частиною 2 ст. 1220 ЦК України визначено, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).
Цивільним кодексом встановлено два способи прийняття спадщини. Так, положеннями ч. 3 ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частиною ч. 1 ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Як вбачається з матеріалів справи ( Лист №321/02-14 від 09.12.2014 року, а.с. 10), для оформлення спадку ОСОБА_1. звернулась до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини. За її заявою було заведено спадкову справу №40/2014.
У відповідності до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
20.02.1997р. представництвом по управлінню комунальною власністю Одеської Міськради, у тому числі, на павільйон, розташований за адресою: АДРЕСА_1, було видано свідоцтво про право власності НОМЕР_2. Право власності на вказаний об'єкт 15.06.1998р. зареєстроване в ОМБТІ та РОН за ТОВ "Надія" і записано в реєстраційну книгу за №4неж- стр184 - р419.
У відповідності до Протоколу загальних зборів засновників ТОВ "Надія" від 25.03.1999р. засновниками ТОВ "Надія" було вирішено засновника ОСОБА_2 вивести зі складу засновників та видати їй належну їй частку в Статутному фонді в розмірі 11,3% у вигляді будівлі (павільйону) магазину "ІНФОРМАЦІЯ_2", що знаходиться у АДРЕСА_1.
Разом з тим таке право власності спадкодавиці нею за життя зареєстроване не булою.
Також суд приймає посилання позивача на те, що на теперішній час провести реєстрацію права власності за ОСОБА_2 можливим не вбачається у зв'язку з її смертю, що призводить до невизнання права власності позивача на фактично наявне спадкове майно та позбавляє нотаріуса можливості видати свідоцтво про право на спадщину.
Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до змісту ч.3 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Положеннями ч.2 ст.1220 ЦК України встановлено, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).
Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Згідно абзаців 39-42 пункту 2 Листа від 16.05.2013р. №24-753/0/4-13, при розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки; Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину; Статтею 1297 ЦК встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину; Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК).
У відповідності до п. 6 Постанови Пленуму Верховного суду України від 07.02.2014р. №5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об'єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об'єкт нерухомого майна; При цьому, наприклад, спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").
Згідно абзаців 1, 15, 16 п. 3.1. Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" від 16.05.2013р. №24-753/0/4-13, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.
У відповідності до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до положень ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, в тому числі шляхом визнання права.
Відповідно до положень ст.ст. 10, 11, 58, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін та в межах і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому сторони мають право обґрунтовувати належність конкретно доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень та зобов'язані довести перед судом ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, та з такого суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позову та необхідність їх задоволення у повному обсязі.
Виходячи з викладеного та керуючись положеннями ст.ст. 10, 11, 57-60, 169, 208-209, 213-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 1216 - 1218, 1220, 1261, 1268, 1270 ЦК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до Одеської міської ради про визнання права власності на нежитлове приміщення у порядку спадкування за законом - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1, як таке, що набуто нею у порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.
Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом десяти днів з моменту отримання копії рішення.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду міста Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя П. А. Прохоров