АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Справа № 2/683/1/2014
Провадження № 22-ц/792/62/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів

судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

у складі:

Пастощука М.М. (головуючий)

Варвус Ю.Д., Заїки В.М.

при секретарі Кошельнику В.М.

з участю: ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» на рішення Старокостянтинівського районного суду від 20 серпня 2014 року цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про визнання незаконним внесення змін до кредитного договору та за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін та їх представників, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

Звертаючись в суд з позовом ОСОБА_4 вказував, що він згідно договору про іпотечний кредит № HMSWGI від 06 листопада 2007 року взяв у банку 200000 грн. із сплатою відсотків за користування кредитом 15 % річних із кінцевим розрахунком до 06.11.2016 року. 26 червня 2008 року він отримав повідомлення від банку про те, що має змінитися процентна ставка в односторонньому порядку від банку і складатиме 2, 09 % в місяць, що вже істотно підвищило ставку порівняно з умовою первісного договору. Тому позивач просив суд визнати неправомірним односторонню зміну умов договору від 06 листопада 2007 року, залишивши в дії первісний договір.

Звертаючись в суд з позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» вказувало, що відповідно до договору № HMSWGI від 06.11.2007 року ОСОБА_4 05.08.2008 року отримав кредит у розмірі 41322,33 доларів зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 06.11.2016 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором сторони уклали договір іпотеки № HMSWGI від 06.11.2007 року. У зв'язку з порушенням зобов'язань виникла заборгованість 56521, 11 доларів, а тому позивач просив в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № HMSWGI від 06.11.2007 року звернути стягнення на будинок та земельну ділянку, які розташовані за адресою АДРЕСА_1, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ «Приватбанк» з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, з отриманням кадастрового номеру земельної ділянки, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах, організаціях незалежно від форм власності, а також виселити ОСОБА_4, ОСОБА_6, з будинку по АДРЕСА_1, зі зняттям з реєстраційного обліку у територіальному органі державної міграційної служби України.

Ухвалою Старокостянтинівського районного суду від 12 червня 2012 року об'єднано в одне провадження цивільні справи за вказаними позовами.

У заяві про уточнення позовних вимог від 25 липня 2014 року ОСОБА_4 просив визнати недійсною додаткову угоду до договору про іпотечний кредит № HMSWGI від 6 листопада 2007 року та зобов'язати ПАТ КБ «Приватбанк» провести перерахунок повернутих ним коштів згідно договору про іпотечний кредит № HMSWGI від 6 листопада 2007 року.

Рішенням Старокостянтинівського районного суду від 20 серпня 2014 року позов ОСОБА_4 задоволено в повному обсязі.

Визнано недійсною угоду до договору про іпотечний кредит № HMSWGI, укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_4 6 листопада 2007 року.

Зобов'язано ПАТ КБ «Приватбанк» провести перерахунок внесених ОСОБА_4 щомісячних платежів відповідно до умов договору про іпотечний кредит № HMSWGI від 6 листопада 2007 року.

В задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «Приватбанк» просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_4 в повному обсязі, а позовні вимоги апелянта задовольнити в повному обсязі.

На підтвердження незаконності рішення зазначається, що судом першої інстанції неправильно визнано недійсною додаткову угоду до кредитного договору № HMSWGI від 6 листопада 2007 року, оскільки вказана угода не містить жодного з дефектів їх елементів та в повній мірі відповідає законодавству України. Сам ОСОБА_4 не заперечує того факту, що він був ознайомлений з кредитною ставкою по кредиту, з якою він погодився, після чого підписав документи, які не читав. Висновки двох експертиз № 39 і № 40 від 18.06.2014 року не дають підстав вважати, що підпис у додатковій угоді до договору про іпотечний кредит № HMSWGI від 6 листопада 2007 року виконана не ОСОБА_4 Також суд не врахував, що згідно ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання боржником свого зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

В засіданні апеляційного суду представник ПАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_5 апеляційну скаргу підтримала з викладених у ній мотивів.

Позивач ОСОБА_4 апеляційну скаргу не визнав, рішення суду вважає законним та обґрунтованим.

Відповідачка ОСОБА_6 в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце слухання справи повідомлена у встановленому законом порядку.

Колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що 6 листопада 2007 року між ПАТ «Приватбанк» та ОСОБА_4 укладено договір про іпотечний кредит № HMSWGI, на підставі якого останній отримав кредит в сумі 200000 грн. зі сплатою 15 % річних з кінцевим терміном повернення 6 листопада 2016 року.

З метою забезпечення виконання зобов'язання по вказаному договору між банком та ОСОБА_4 укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Старокостянтинівського нотаріального округу ОСОБА_7 7 листопада 2007 року, зареєстрований у реєстрі за №735, згідно з яким ОСОБА_4 передав банку належне йому на праві власності майно, зокрема житловий будинок та земельну ділянку, що знаходяться по АДРЕСА_1.

В серпні 2008 року невстановлені працівники банку підробили додаткову угоду до договору про іпотечний кредит № HMSWGI від 6 листопада 2007 року, згідно якої банк надав ОСОБА_4 кредит у розмірі 41322, 34 доларів на строк з 6 серпня 2008 року по 6 листопада 2016 року для придбання нерухомості шляхом перерахування коштів на рахунок позичальника.

ОСОБА_4 проводилось погашення кредиту щомісячними платежами відповідно до умов договору про іпотечний кредит № HMSWGI від 6 листопада 2007 року.

Зазначені обставини підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами, а саме: договором про іпотечний кредит № HMSWGI, укладений 6 листопада 2007 року, іпотечним договором, посвідченого приватним нотаріусом Старокостянтинівського нотаріального округу ОСОБА_7 7 листопада 2007 року і зареєстрованого у реєстрі за № 735, оригіналом додаткової угоди до договору про іпотечний кредит № HMSWGI укладеної 6 серпня 2008 року, висновками експертиз № 39 і № 40 від 18 червня 2014 року, копією додаткової угоди до договору про іпотечний кредит № HMSWGI від 6 листопада 2007 року.

Відповідно до висновку судової технічної експертизи документів № 39 від 18 червня 2014 року у зміст оригіналу додаткової угоди до договору про іпотечний кредит № HMSWGI від 6 листопада 2007 року в нижній правій частині лицевої сторони кожного аркуша вносились зміни шляхом підчистки та травлення.

Надана суду першої інстанції 1.04.2014 р. представником банку додаткова угода до договору про іпотечний кредит від 6 серпня 2008 року не відповідає завіреним банком ксерокопіям додаткової угоди про іпотечний кредит від 6 серпня 2008 року, наданих представником банку разом із запереченнями на позовну заяву 15 квітня 2009 року та 18 травня 2009 року і, крім того, містить підчистки та травлення.

У червні 2008 року ОСОБА_4 відвідував відділення банку для вирішення питання щодо розміру відсотків по договору про іпотечний кредит, де він, довіряючи працівникам банку і не читаючи, підписав декілька документів.

Під час розгляду справи судом було встановлено, що цими документами були заява про продаж іноземної валюти та заява про зміну валюти кредиту.

При цьому, заява про зміну валюти договору хоча і підписана ОСОБА_4, однак в ній вказано, що таке рішення прийняв ОСОБА_8. Даний факт свідчить про те, що ОСОБА_4 не був обізнаний зі змістом цієї заяви, і його волевиявлення на зміну валюти кредитного договору, що є однією з істотних умов договору, не було.

Враховуючи наведені обставини, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що додаткова угода до договору про іпотечний кредит № HMSWGI, укладена між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 6.11.2007 року з порушенням вимог ст. 203 ЦПК України і є недійсною, а тому обґрунтовано зобов'язав відповідача провести перерахунок внесених ОСОБА_4 щомісячних платежів відповідно до умов договору про іпотечний кредит від 6 листопада 2007 р.

Оскільки ПАТ КБ «ПриватБанк» просив суд у своєму позові провести звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення у зв'язку з невиконанням ОСОБА_4 умов додаткової угоди про іпотечний кредит, яка визнана недійсною, підстави для задоволення таких вимог не було.

Норми матеріального права застосовані судом правильно, порушень процесуального закону, які б були підставою для скасування рішення, судом не допущено. Тому наявні підстави для відхилення апеляційної скарги на підставі ст. 308 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції неправильно визнано недійсною додаткову угоду до кредитного договору № HMSWGI від 6 листопада 2007 року, оскільки вказана угода не містить жодного з дефектів їх елементів та в повній мірі відповідає законодавству України безпідставні, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено, що ОСОБА_4 не давав згоди на зміну валюти кредиту.

Разом з тим, ОСОБА_4 з часу укладення договору не припиняв його виконання, і навіть під час тривалого вирішення спору продовжує виконувати кредитний договір, строк дії якого не закінчився, на виконання умов цього договору ним сплачено понад 280 000 грн.

Під час розгляду справи в апеляційному суді сторонам пропонувалося подати розрахунок заборгованості за іпотечним кредитом без врахування умов укладеної додаткової угоди від 06 серпня 2008 року та роз'яснювалося право заявити клопотання про призначення відповідних експертиз.

Між тим, сторони відмовилися такі клопотання заявляти, а оскільки додаткова угода від 06 серпня 2008 року до договору про іпотечний кредит № HMSWGI від 06.11.2007 року на час розгляду справи в апеляційному суді, за позицією ПАТ КБ «ПриватБанк» чинна, відповідач не бачить підстав для проведення розрахунків по договору про іпотечний кредит без врахування умов укладеної додаткової угоди від 06 серпня 2008 року.

Тому, на даний час, до визначення заборгованості ОСОБА_4 по договору про іпотечний кредит № HMSWGI від 06.11.2007 року без врахування умов укладеної додаткової угоди від 06 серпня 2008 року до договору про іпотечний кредит № HMSWGI від 06.11.2007 року, підстав для задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення немає.

Інші підстави в межах доводів апеляційної скарги для скасування рішення суду відсутні.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 314, 317 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Старокостянтинівського районного суду від 20 серпня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: підпис Судді:підписи

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду М.М. Пастощук

===============================================================

Головуючий у І інстанції - Сеньков О.Г.

Доповідач - Пастощук М.М. Категорія № 27