Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________
Справа № 299/2716/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.01.2015 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючий - суддя Рішко Г.І.

при секретарі Стрижак О.М.

за участі представника позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3

відповідачки ОСОБА_4 та її представника - адвоката ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_14, Виноградівської районної державної адміністрації, третьої особи на стороні відповідачів без самостійних вимог Виноградівської державної нотарільної контори про визнання частково недійсним розпорядження, свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, частково недійсним свідоцтва на право на спадщину за заповітом, визнання права власності на 1/6 частину спадкового будинку та за зустрічним позовом ОСОБА_14 до ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_4, Виноградівської районної державної адміністрації, третьої особи на стороні відповідачів без самостійних вимог Виноградівської державної нотаріальної контори про визнання частково недйсним розпорядження, свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, частково недійсним свідоцтва на право на спадщину за заповітом, визнання права власності на 1/12 частину спадкового майна,

В С Т А Н О В И В :

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду із заначеним позовом.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_15 року помер ОСОБА_8. В 6-ти місячний строк позивач ОСОБА_1, який є онуком померлого, звернувся у Виноградівську нотаріальну контору для оформлення спадщини за законом згідно з ст.1266 ЦК України в порядку спадкування за правом представлення.

Батько позивача ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_16 р.

Державний нотаріус повідомив позивача, що дідик ОСОБА_10 залишив заповіт на користь своєї дочки - відповідачки по справі ОСОБА_4 , якій буде видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом.

30.12.2012 року відповідачка ОСОБА_2 направила відповідачу вимогу про звільнення будинку так як 9 жовтня 2012 року державним нотаріусом Виноградівської державної нотаріальної контори видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ОСОБА_2 на будинок в АДРЕСА_1 а 5 травня 2014 року відповідачка ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про виселення з будинку.

Позивачі зазначили, що при оформленні спадщини за заповітом відповідачка надала правовстановлюючий документ на на спадкодавця ОСОБА_10, де вказано, що він є власником жилого будинку з надвірними спорудами на підставі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданого Виноградівською РДА 20 березня 2001 року. Позивачі вважають, що розпорядження голови Виноградівської районної державної адміністрації за № 139 від 20 березня 2001 року про видачу свідоцтва про право особистої власності на будинок в АДРЕСА_1 на ОСОБА_10 та свідоцтво про право особистої власності на жилий будинок від 20 березня 2001 року, видане головою Виноградівської райдержадміністрації є частково незаконним та недійсним, так як не відповідає нормам ЦК України, які діяли на той час.

Так, будинок по АДРЕСА_1 побудовано в 1987 році і до 15 квітня 1991 року дворогосподарство відносилось до суспільної групи - колгоспний двір членами якого станом на 1991-1995 роки були : ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_1 - голова двору, ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_2 - його дружина, ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_3 - син, ОСОБА_2 - невістка, ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_4 - внучка та ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 - внук.

Позивачі вважають, що станом на 15 квітня 1991 року право на частку в колгоспному дворі мали лише ОСОБА_10, ОСОБА_13 та ОСОБА_9 і частка кожного з них в дворогосподарстві становила 1/3, виходячи із приписів ст.ст.120 та 123 ЦК УРСР в ред.1963 р.

Батьку позивача ОСОБА_1 та чоловікові позивачки ОСОБА_2 - ОСОБА_9 належала 1/3 частина в майні колгоспного двору в АДРЕСА_1.

ОСОБА_13 померла ІНФОРМАЦІЯ_17 року.

ОСОБА_9 - батько позивача ОСОБА_1 та чоловік позивачки ОСОБА_2 проживав в будинку з народження і до часу смерті до ІНФОРМАЦІЯ_16 року, за винятком періоду з 1997 року і до 2000 року, коли він проживав в АДРЕСА_2.

Позивачі зазначили, що на час смерті ОСОБА_9, станом на ІНФОРМАЦІЯ_16 року, спадкоємцями першої черги до майна померлого є діти: син ОСОБА_1, дочка ОСОБА_14, дружина ОСОБА_2 та батько ОСОБА_10. Всі спадкоємці на час смерті спадкодавця проживали і були зареєстровані в цьому будинку, тому в порядку ст.1268 ЦК України в редакції 2003 року прийняли спадщину і кожний з них має по 1/12 частині /1/3:4/. Отже, ОСОБА_10 на день смерті належали 3/4 частини /1/3+1/3+1/1/12/, які могла успадкувати відповідачка ОСОБА_4

В порядку ст.31 ЦПК України позивачі доповнили та уточнили позовні вимоги, просили визнати частково недійсним розпорядження Виноградівської районної державної адміністрації № 139 від 20 березня 2001 року, а саме в 1/3 частині.

Виходячи із зазначеного, позивачі просять задоволити їхні позовні вимоги.

Позивачка ОСОБА_14 звернулася із зустрічним позовом до ОСОБА_2 ОСОБА_1, ОСОБА_4, Виноградівської районної державної адміністрації та третьої сторони на стороні відповідачів Виноградівської державної нотаріальної контори, яка просить з тиж же підстав, що і позивачі за первісним позовом, визнати недійсним розпорядження Виноградівської районної держадміністрації за № 139 від 20 березня 2001 року про видачу свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок по АДРЕСА_1, визнати частково недійсним в 1/3 частині свідоцтво про право особистої власності від 20.03.2001 року на жилий будинок в АДРЕСА_1, визнати недійсним в 1/12 частині свідоцтво на право на спадщину за заповітом, яке видане державним нотаріусом Виноградівської джержавної нотаріальної контори 9 жовтня 2012 року на ОСОБА_4 на спадкуваня цілого жилого будинку з надвірними спорудами в АДРЕСА_1 та визнати за нею право власності на 1/12 частину цього будинку.

Ухвалою Виноградівського районного суду від 10.09.2014 року зустрічний позов ОСОБА_14 до ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_4, Виноградівської районної державної адміністрації, третьої особи на стороні відповідачів без самостійних вимог Виноградівської державної нотаріальної контори про визнання частково недійсним розпорядження, свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, частково недійсним свідоцтва на право на спадщину за заповітом, визнання права власності на 1/12 частину спадкового майна об»єднаний в одне провадження із первісним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_14, Виноградівської районної державної адміністрації, третьої особи на стороні відповідачів без самостійних вимог Виноградівської державної нотарільної контори про визнання частково недійсним розпорядження, свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, частково недійсним свідоцтва на право на спадщину за заповітом, визнання права власності на 1/6 частину спадкового будинку.

В судовому засіданні представник позивачів ОСОБА_3 підтримала уточнені позовні вимоги, просила задовольнити їх в повному обсязі та пояснила, що строки для зверення до суду позивачами не пропущені, так як тільки в 2012 році позивачам стало відомо, що порушені їх права, коли відповідачка ОСОБА_4 надіслала вимогу про звільнення будинку.Також представник позивачів повністю визнала зустрічні позовні вимоги і не заперечує проти їх задоволення.

Відповідачка ОСОБА_4 та її представник адвокат ОСОБА_5 позовні вимоги не визнали, просили відмовити в задоволенні позову, застосувати наслідки спливу строків позовної давності.

Представник відповідача Виноградівської районної державної адміністрації в судове засідання не з»явився, надіслав до суду заперечення , в якому зазначив, що підстав для задоволення позову не має, а також просить справу розглянути за його відсутності.

Позивачка за зустрічним позовом ОСОБА_14 також в судове засідання не з»явилася, в позовній заяві клопоче про розгляд справи за її відсутності.

Третя особа на стороні відповідачів без самостійних вимог - державний нотаріус Виноградівської державної нотаріальної контори в судове засідання не з»явилася, належним чином повідомлена про день та час розгляду справи, а тому суд, заслухавши думку учасників процесу щодо її неявки, вважає можливим розглянути справу за її відсутності на підставі наявних в ній матеріалів.

Заслухавши пояснення сторін, їх представників, перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_15 року помер ОСОБА_10 ( а.с.12), який є дідом позивача ОСОБА_1 та свекром позивачки ОСОБА_2 ( а.с.9,10,11), дідом позивачки за зустрічним позовом ОСОБА_14 (а.с.62, 63,64,65).

ІНФОРМАЦІЯ_14 року помер ОСОБА_9 - батько позивача ОСОБА_1, чоловік позивачки ОСОБА_2 та батько позивачки за зустрічним позовом ОСОБА_14 (а.с.13).

Останнім місцем проживання ОСОБА_10 та ОСОБА_9 було АДРЕСА_1.

20 березня 2001 року на підставі розпорядження голови Виноградівської райдержадміністрації № 139 від 20 березня 2001 року ОСОБА_10 видано свідоцтво про право власності на жилий будинок з принадлежними до нього будівлями та спорудами, який розташований у АДРЕСА_1 (а.с.16).

Після смерті ОСОБА_10 на підставі заповіту, посвідченого Неветленфолівською сільською радою 9 грудня 2009 року, відповідачці по справі ОСОБА_4 державним нотаріусом Виноградівської державної нотаріальної контори 9 жовтня 2012 року видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на цілий жилий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 Виноградівського району Закарпатської області ( а.с.18, 19, 20).

В судовому засіданні встановлено, що житловий будинок по АДРЕСА_1 побудовано в 1987 році і до 15 квітня 1991 року дане дворогосподарство відносилось до суспільної групи - колгоспний двір, що стверджується довідкою № 02-36/91 від 4.03.2014 р. Неветленфолівської сільської ради Виноградівського району (а.с.21-22), копіями виписок із погосподарсьої книги ( а.с.112,113).

Цими ж доказами стверджується та обставина, що станом на 1991-1995 р.р. в даному дворогосподарстві проживали : ОСОБА_10 1933 р.н. - голова двору, ОСОБА_13 1939 р.н. - його дружина, ОСОБА_9 1967 р.н. - син, ОСОБА_2 - невістка, ОСОБА_14 1991 р.н. - внучка, ОСОБА_1 1993 р.н. - внук.

Оскільки станом на 15 квітня 1991 року вищезазначене дворогосподарство відносилось до суспільної групи - колгоспний двір, то на правовідносини, які виникли, поширюються норми ЦК України в редакції 1963 року.

Відповідно до ч.1 ст.120 ЦК УРСР ( в ред. 1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Згідно з ч.2 ст.123 ЦК України ( в ред.1963 р.) розмір частки члена двору встановлюється виходячи із рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до роз»яснень ПВСУ від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», що містяться в п.6 спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме:

а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і

збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору,

котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його м

айні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени

двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали

участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства

двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній

строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі,

хвороба);

б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності

часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та

непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути

зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його

перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами

в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не

втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи

з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Встановлено, що з 1987 року по 15 квітня 1991 року в даному дворогосподарстві постійно проживали ОСОБА_10, ОСОБА_13, ОСОБА_9.

Отже, відповідно до приписів ст.ст.120, 123 ЦК УРСР ( в ред.1963 р.) ОСОБА_10, ОСОБА_13 та ОСОБА_9 належало кожному по 1/3 частині в дворогосподарстві по АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_17 року померла ОСОБА_13, якій в спірному дворогосподарстві належала 1/3 частина та яку як спадкомець першої черги успадкував її чоловік - ОСОБА_10, який на час смерті ОСОБА_13 продовжував проживати в жилому будинку по АДРЕСА_1.

Батько позивача ОСОБА_1, позивачки за зустрічним позовом ОСОБА_14 та чоловік позивачки ОСОБА_2 - ОСОБА_9 з 1997 року і до 2000 року в даному дворогосподарстві не проживав, спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_13 не прийняв, а тому йому належала тільки 1/3 частина в дворогосподарстві.

ІНФОРМАЦІЯ_14 року помер ОСОБА_9 - батько позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_14. та чоловік ОСОБА_2

Останнім місцем проживання ОСОБА_9 було АДРЕСА_1 що стверджується довідкою Неветленфолівської сільської ради від 4.03.2014 р. (а.с.21-22).

Після його смерті відкрилася спащина на 1/3 частину в дворогосподарстві по АДРЕСА_1 Виноградівського району.

Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Отже, у першу чергу право на спадкування за законом після смерті ОСОБА_9 мають: ОСОБА_1 - син померлого, ОСОБА_14 - донька померлого, ОСОБА_2 - дружина померлого, ОСОБА_10 - батько померлого. На день смерті ОСОБА_9 всі вони проживали у спадковому будинку, а тому відповідно до вимог ч.3 ст.1268 ЦК України вони вважаються такими, що прийняли спадщину після серті ОСОБА_9 і кожному з них належить по 1/12 частині (1/3:4).

На день смерті ОСОБА_10 останньому належали 3/4 частини спірного господарства (1/3+1/3+1/12), які відповідно до заповіту може успадкувати відповідачка ОСОБА_4

В судовому засіданні відповідачка ОСОБА_4 та її представник просили відмовити позивачам у позові на тій підставі, що закінчились строки позовної давності до позовних вимог.

Встановлено, що позивачі за первісним та зустрічним позовом постійо проживали в спірному будинку, про правовстановлюючі документи на будинок, їм стало відомо тільки в 2012 році, коли позивач ОСОБА_1 отримав вимогу про виселення з будинку.

Згідно з ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до п.15 ПВСУ від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» на пред'явлення позову про витребування належного громадянинові майна, інших вимог про захист приватної власності поширюється встановлений ст.50 Закону "Про власність" і ст.71 ЦК трирічний строк позовної давності, якщо інше не передбачено законом.

У тих випадках, коли правовстановлюючі документи на майно, придбане кількома, особами з метою створення спільної власності, оформлені на одного з них і всі вони користувалися цим майном, строк позовної давності для вимог про право на майно учасника спільної власності, не зазначеного у правовстановлюючому документі, обчислюється відповідно до ст.76 ЦК з дня, коли він дізнався або повинен був, дізнатися, що його право на це майно оспорюється, а не з часу оформлення угоди на придбання майна.

Оскільки позивачі довідалися про порушення свого права тільки в 2012 році, то суд вважає, що строк звернення позивачів за захистом своїх прав до суду, не закінчився.

При викладених обставинах, оцінивши всі докази, суд вважає, що первісний та зустрічний позови підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст.10, 11,15, 60, 212-215 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати частково недійсним розпорядженя голови Виноградівської районної державної адміністрації за № 139 від 20 березня 2001 року, а саме в 1/3 частині щодо видачі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок по АДРЕСА_1 Виноградівського району.

Визнати недійсним в 1/3 частині свідоцтво про право особистої власності на жилий будинок, видане Виноградівською районною державною адміністрацією від 20 березня 2001 року на жилий будинок по АДРЕСА_1 Виноградівського району Закарпатської області на ОСОБА_10

Визнати в 1/6 частині недійсним свідоцтво на право на спадщину за заповітом, яке видано державним нотаріусом Виноградівської державної нотаріальної контори 9 жовтня 2012 року на ОСОБА_4 на спадкування цілого жилого будинку з надвірними сопрудами в АДРЕСА_1 Закарпатської області.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_12, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, мешканцем АДРЕСА_1 Виноградівського району Закарпатської області право власності на 1/12 частину жилого будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 Виноградівського району Закарпатської області.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_13, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, мешканкою с.Нове Клинове Виноградівського району Закарпатської області право власності на 1/12 частину жилого будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 Виноградівського району Закарпатської області.

Зустрічний позов ОСОБА_14 задовольнити.

Визнати недійсним в 1/3 частині свідоцтво про право особистої власності на жилий будинок, видане Виноградівською районною державною адміністрацією від 20 березня 2001 року на жилий будинок по АДРЕСА_1 Виноградівського району Закарпатської області на ОСОБА_10

Визнати в 1/12 частині недійсним свідоцтво на право на спадщину за заповітом, яке видано державним нотаріусом Виноградівської державної нотаріальної контори 9 жовтня 2012 року на ОСОБА_4 на спадкування цілого жилого будинку будинку з надвірними спорудами в АДРЕСА_1 Закарпатської області.

Визнати за ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_14, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 право власності на 1/12 частину жилого будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 Виноградівського району Закарпатської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

ГоловуючийГ. І. Рішко