Справа № 404/5308/14-ц
20 січня 2015 року Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі :
головуючого : Циганаш І.А.
при секретарі: Возлюбленій А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кіровограді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням ,-
Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, обґрунтувавши його тим, що 28.04.1988 року ОСОБА_2 отримав ордер №7 на квартиру АДРЕСА_1. Ордер було видано на склад сім'ї з 3 осіб: ОСОБА_2, ОСОБА_3 ( колишня дружина ) та ОСОБА_4 ( син ). Відповідач припинив шлюбні відносини з ОСОБА_3 та 09.09.1989 року зареєстрував шлюбні відносини з нею. 10.08.1990 року вона зареєструвалася у квартирі АДРЕСА_1. 21.04.1998 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано. При цьому, відповідач виїхав з квартири та став проживати за іншим місцем проживання. Вона і до цього часу проживає за своїм місцем реєстрації. Вона, як колишній член сім'ї відповідача має нарівні з ним всі права та обов'язки, які має основний квартиронаймач. У зв'язку з цим, з моменту припинення шлюбних відносин вона постійно сплачує житлово - комунальні послуги за користування квартирою, до вартості цих послуг входять також витрати і на відповідача. Таким чином, з 1998 року вона понесла значні витрати, пов'язані з реєстрацією в квартирі її колишнього чоловіка. Дані витрати вона несе і на даний час. Згідно з п. 2 рішення Кіровоградської міської ради вул. Дзержинського перейменовано на вул. Віктора Чміленка. Просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.
Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позові.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся в установленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив.
Суд визнав за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, за наявними матеріалами справи та ухвалив розглядати справу заочно, про що позивач в судовому засіданні не заперечувала.
Заслухавши пояснення позивача та її представника, допитавши свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню з наступних підстав.
Згідно ст. 64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.
У відповідності до ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Частиною 3 п. 7 ст. 71 ЖК України жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців у випадках: взяття під варту або засудження до арешту, обмеження волі, позбавлення волі на певний строк чи довічне позбавлення волі - протягом усього часу перебування під вартою або відбування покарання, якщо в цьому будинку, квартирі (їх частині) залишилися проживати інші члени сім'ї.
У відповідності до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» від 01.11.1996 року №9 наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому.
Згідно ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст.150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Згідно ч. 4 ст. 156 ЖК України до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 7 Закону України « Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні » зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням.
В судовому засіданні встановлено, що 28 квітня 1988 року на ім'я ОСОБА_2 видано ордер №7, сім'я якого складається з 3 осіб: ОСОБА_2, ОСОБА_3 - дружина, ОСОБА_4 - син, на право вселення в кімнату АДРЕСА_1 ( а.с. 8 ).
Згідно довідки КРЕП №6 від 23.06.2014 року за №991 вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: з 1988 року ОСОБА_2, 1954 року народження та з 1990 року ОСОБА_1, 1968 року народження ( а.с. 9 ).
З актів від 17.04.2013 року, 21.08.2013 року, 09.12.2013 року, 13.06.2014 року, складеного сусідами ОСОБА_5 та ОСОБА_6, засвідченого начальником КРЕП №6 вбачається, що ОСОБА_2, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 тривалий час не проживає за місцем реєстрації, не користується квартирою, що свідчить про обрання ним іншого місця проживання. Місце проживання ОСОБА_2 не відоме ( а.с. 10-13).
Крім того, в судовому засіданні свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 пояснили, що відповідача ОСОБА_2 у спірному житловому приміщенні не бачили з 2004 року.
Судом встановлено, що шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було розірвано 21 квітня 1998 року ( а.с. 51 ).
У відповідності до рішення Кіровоградської міської ради від 24 лютого 2014 року №2881 «Про перейменування площі Кірова, вулиць Дзержинського та Орджонікідзе» вулиця Дзержинського перейменована на вулицю Віктора Чміленка ( а.с. 14 ).
Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідач з 2004 року не проживає у спірному житловому приміщенні, позивач ОСОБА_1 вимушена сплачувати комунальні послуги по числу зареєстрованих у приміщенні осіб, в зв'язку з чим вимушена нести додаткові витрати по сплаті комунальних послуг, відповідач обмежує здійснення позивачем права власності шляхом того, що він зареєстрований у вказаній вище квартирі, внаслідок чого позивач не має можливості приватизувати квартиру, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 11, 57, 60, 79, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України , суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити в повному обсязі.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1.
Судові витрати віднести за рахунок позивача - ОСОБА_1.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 223 ЦПК України.

Суддя Ленінського районного

суду м. Кіровограда Циганаш І.А.