Справа № 456/1526/15-ц
Провадження № 2/456/884/2015
РІШЕННЯ

іменем України

02 червня 2015 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Микитчина І. М.

при секретарі Свержинській І.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Стрию справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків,

ВСТАНОВИВ :

позивачка ОСОБА_1 звернулася в суд з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 та уточнивши позовні вимоги, просить надати дозвіл на виїзд ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі України без згоди та супроводу батька дитини ОСОБА_2 в період з 15.06.2015 року по 01.09.2015 року, з 20.12.2015 року до 20.01.2016 року терміном на два роки до 2017 року в країни Болгарія, Туреччина, Хорватія, Російська Федерація.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 05.05.2011 року до 17.07.2014 року. За час перебування у шлюбі з відповідачем у них народилася дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. Рішенням Стрийського міськрайонного суду від 17.07.2014 року шлюб було розірвано. Після розірвання шлюбу, дочка ОСОБА_3 залишилася проживати з нею. Вона займається вихованням дочки, дбає про її фізичний та духовний розвиток. Їхня донька має проблеми зі здоров»ям, хворіє застудними захворюваннями, для лікування та профілактики яких за рекомендаціями лікарів, необхідне періодичне перебування дитини на морі, і щонайменше один раз в рік потребує санаторно - курортного лікування. У зв»язку з подіями на сході України та Криму, вона не може з донькою поїхати влітку на відпочинок на море, а тому бажає поїхати з дочкою на відпочинок за кордон в Росію. Вона має можливість відпочивати з дочкою в Росії, оскільки 14 березня 2015 року вийшла заміж за громадянина Росії. Її чоловік забезпечений в Росії житлом, працює і має стабільні заробітки. З метою оздоровлення дитини за кордоном, для того, щоб мати можливість виїхати з дочкою на відпочинок за кордон в Росію, їй необхідна нотаріально посвідчена згода відповідача. Відповідач ОСОБА_2 попередньо дав свою згоду на вклеєння фотографіїї доньки у її закордонний паспорт для того, щоб вона могла разом з нею виїхати за кордон. Однак, в даний час між нею та відповідачем склалися неприязні стосунки, у зв»язку з чим відповідач діючи всупереч інтересам дитини, відмовляється добровільно дати згоду на тимчасовий виїзд доньки ОСОБА_3 за кордон, чим позбавляє позивачку можливості здійснювати піклування про її здоров»я, фізичний та духовний розвиток. Жодних вагомих аргументів, які б пояснювали та обґрунтовували його відмову, він не наводить. Оскільки, здійснення батьками своїх прав та виконання обов»язків мають грунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності та не можуть здійснюватися всупереч її інтересам, звертається до суду із заявою «про надання дозволу на тимчасовий виїзд ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 за межі України в країни Болгарія, Туреччина, Хорватія, Російська Федерація без згоди та супроводу її батька ОСОБА_2.

В судовому засіданні позивачка та її представник ОСОБА_7 підтримали позовні вимоги покликаючись на викладені в позовній заяві обставини.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_8 позов визнали частково, та пояснили, що не заперечують проти виїзду позивачки з донькою за межі України, але тільки в країни Євросоюзу зважаючи на той факт, що між Україною та Російською Федерацією на даний час фактично йде війна, а теперішній чоловік є громадянином Російської Федерації, вони категорично заперечують позов в частині надання дозволу на виїзд за межі України доРосійської Федерації без його згоди. Позивачі не надали жодного лікарського висновку, щодо необхідності лікування доньки саме у санаторіях на території Російської Федерації. Доньку можна лікувати на курортах м.Моршина, м.Трускавця, а також на морі Одеської області. Окрім того позивачкою не представлено жодних доказів які б підтверджували фінансову можливість теперішнього чоловіка забезпечити належний рівень відпочинку чи лікування дитини в Російській Федерації. Вважають, що позивачка з теперішнім чоловіком мають намір переїхати на постійне місце проживання в Російську Федерацію, що позбавить його можливості виховання та спілкування з його донькою.

Представник служби у справах дітей Кухар З.Р. в судовому засіданні пояснила, що виїзд дитини за кордон буде відповідати її інтересам тому вони не заперечують проти надання дозволу, щодо інших питань, які стосуються правил виїзду поклалася на думку суду.

Суд дослідивши матеріали справи заслухавши пояснення сторін вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що сторони розірвали шлюб 17 липня 2014 року, що підтверджується рішенням Стрийського міськрайонного суду від 17.07.2014 року та від даного шлюбу мають доньку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2.

14 березня 2015 року позивачка зареєструвала шлюб з ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_1 від14.03.2015 р.

У позивачки є можливість вивозити дитину за кордон на відпочинок та оздоровлення, з метою розширення її кругозору, відпочинку та лікування, але для цього необхідно мати дозволи обох батьків на тимчасовий виїзд за кордон.

Відповідач не заперечує проти виїзду своєї доньки без нього в країни Євросоюзу.

Відповідач батьківських прав не позбавлений.

Згідно ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини.

Згідно ч.2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно ст.. 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Такий порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" від 21 січня 1994 року №3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 року №57 "Про затвердження Правил перетину державного кордону громадянами України", Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року №231(із змінами).

Згідно положень ч. 2 ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду.

Згідно до п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ №231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду.

Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою КМУ від 27.01.1995 року №57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ №231 від 31 березня 1995 року (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон.

П. 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду.

Відповідно до п. п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

З огляду на викладене діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків, або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.

Оскільки у позивачки є складнощі в отриманні згоди відповідача на виїзд дитини за кордон, а також беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітньої дитини за межі України для тимчасового перебування, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог частково в частині строку виїзду, оскільки відповідно до вимог ст. ст. 141, 153, 157 СК України батько дитини не може бути позбавлений можливості брати участь у її вихованні,, та надати дозвіл на виїзд неповнолітньої дитини - доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 за кордон без згоди батька на певний час та у визначені країни.

Керуючись ст., ст. 10, 60, 88, 212, 213, 215 ЦПК України, ст.ст. 141, 150, 153,154, 155, 157 СК України,Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» суд,

ВИРІШИВ :

позов задовольнити частково.

Надати дозвіл на виїзд за межі України до країн, Болгарія, Туреччина, Хорватія, Російська Федерація згідно з візами, що проставлені в проїзному документі або в паспорті громадянина України для виїзду за кордон неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 в період часу з 15.06.2015 року по 01.09.2015 року, з 20.12.2015 року до 20.01.2016 року, з 15.06.2016 року по 01.09.2016 року, з 20.12.2016 року до 20.01.2017 року для тимчасових поїздок за кордон, тривалістю до 30 (тридцяти) днів перебування в кожній з вищевказаних країн, без згоди та супроводу їх батька ОСОБА_2, в супроводі її матері ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Львівської області шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий-суддя І. М. Микитчин