АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2015 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Бреславського О. Г.

суддів: Половінкіної Н.Ю.,Савчук М.В,

секретаря: Давньої Я.А.

за участю: позивача ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_5 про визнання договору купівлі-продажу таким, що відбувся та визнання права власності на автомобіль, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 24 листопада 2014 року,-

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом. Посилався на те, що 04 вересня 2007 року він, ОСОБА_1 придбав у ОСОБА_3 та ОСОБА_5 автомобіль марки VOLKSWAGEN PASSAT, 2000 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2. Станом на 04 вересня 2007 року автомобіль був зареєстрований за ОСОБА_3 На підтвердження фактичного укладення договору купівлі-продажу автомобіля, вони з ОСОБА_3 підписали розписку-договір від 04.09.2007, згідно якої відповідач продав йому зазначений вище автомобіль та отримав за це кошти у розмірі 13500 дол. США, а він отримав автомобіль та нотаріально посвідчену довіреність на право розпорядження автомобілем від 04.09.2007.

У березні 2014 року йому стало відомо, що ОСОБА_5 до Шевченківського районного суду м. Чернівці подано позовну заяву про поділ майна подружжям, предметом якого є також автомобіль марки VOLKSWAGEN PASSAT, 2000 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2, а також те, що ухвалою цього ж суду від 27

№22ц-794/101/15 Головуючий в І інстанції Слободян Г.М.

Категорія 20 Доповідач Бреславський О.Г.

лютого 2014 року на вказаний автомобіль накладено арешт та оголошено у розшук. На цій підставі, після уточнення позовних вимог просив поновити йому строк на звернення до суду для захисту своїх інтересів, ухвалити рішення, яким визнати договір купівлі-продажу оспорюваного автомобіля, який укладений між ним та ОСОБА_3 від 04.09.2007 таким, що відбувся і є дійсним, визнати його - ОСОБА_1 добросовісним набувачем та визнати за ним право власності на вказаний автомобіль.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 24 листопада 2014 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Вважає вказане рішення незаконним, необґрунтованим, таким що підлягає скасуванню у зв'язку з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи та порушенням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Не може бути скасовано правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до ст.ст.10, 11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст.ст. 59, 60 того ж Кодексу доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Обставини, які мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що договір купівлі-продажу автомобіля не можна вважати укладеним, у випадку коли між сторонами не укладався сам договір купівлі продажу, а довіреність посвідчена нотаріусом за якою ОСОБА_3 уповноважив ОСОБА_1 розпоряджатися від його імені належним йому автомобілем марки VOLKSWAGEN PASSAT, 2000 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2 та написана розписка про отримання за автомобіль грошей у розмірі 13500,00 дол. США, не є підставою для виникнення у ОСОБА_1 права власності на автомобіль.

Окрім того, позивач не надав належних та допустимих доказів набуття права власності на оспорюваний автомобіль.

Такі висновки суду є вірними та такими, що зроблені на підставі повно та всебічно з'ясованих доказах, яким дана юридична оцінка. Правильно застосовано норми матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_1 звертаючись до суду, обставинами, якими обґрунтовував позовні вимоги, зазначав досягнення між ним та ОСОБА_3 згоди з усіх істотних умов договору купівлі-продажу оспорюваного автомобіля та здійснення дій на його виконання. Посилався на набуття ним права власності на транспортний засіб з правочину.

У відповідності до п. 3 ч.1 ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першої статті 206 цього Кодексу.

Також, письмова форма договору купівлі-продажу автомобіля передбачена «Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року (далі по тексту Порядок державної реєстрації».

Водночас, розписка ОСОБА_3 та ОСОБА_1 від 04 вересня 2007 року не передбачена переліком документів, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, визначених у п.8 вищенаведеного Порядку державної реєстрації.

У такому разі сама по собі розписка ОСОБА_3 та ОСОБА_1 від 04 вересня 2007 року за відсутністю інших доказів не дає підстав для висновку про вчинення ОСОБА_3 та ОСОБА_1 договору купівлі-продажу автомобіля.

З огляду на викладене посилання апелянта на те, що він набув право власності на автомобіль на підставі довіреності, розписки, тимчасового свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та показів свідків не заслуговують на увагу, оскільки є безпідставними.

У супереч вимогам ст. 60 ЦПК України, апелянт не надав суду належні та допустимі докази на спростування висновків суду першої інстанції.

За таких обставин, судова колегія приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено на підставі повного з'ясування обставин справи, з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, ЦПК України, колегія суддів ,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 24 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте вона може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: