Справа № 705/282/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2015 року Уманський міськрайонний суд

Черкаської області

в складі: головуючого-судді Гончарука В.М.

при секретарі Шаповал Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Умані справу за позовом ОСОБА_1 до Томашівської сільської ради Уманського району Черкаської області про визнання права власності на спадкове майно (земельну ділянку) в порядку спадкування за заповітом, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася з позовною заявою до Томашівської сільської ради Уманського району Черкаської області про визнання права власності на спадкове майно (земельну ділянку) в порядку спадкування за заповітом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року в с. Томашівка, Уманського району, Черкаської області, померла її мати - ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 23.08.2012 року. Їй, на підставі рішення Томашівської сільської ради № 2/6 від 20.06.2002 року була передана у приватну власність земельна ділянка, площею 2,9970 га., для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Томашівської сільської ради, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю, серія номер І-ЧР №013220, який виданий Томашівською сільською радою від 20.02.2003 року та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 194.

Під час видачі вказаного Державного акту на право приватної власності на землю, було допущено виправлення у написанні імені - «ОСОБА_2» на «ОСОБА_2», чим порушено п.2.9. «Інструкції про порядок складання, видачі та зберігання державних актів на право приватної власності на землю….» затвердженої наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах від 04.05.1999 року за №43.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на вищевказане майно. За час життя ОСОБА_2 залишила заповіт, яким заповіла вищевказану земельну ділянку позивачці, крім неї, інших спадкоємців на майно померлої не має.

На даний час вона позбавлена можливості оформити право власності на земельну ділянку, у зв'язку з тим, що відповідно до заповіту предметом заповіту є право на земельну частку (пай), посвідчене сертифікатом, яке перестало існувати з моменту виділення земельної частки в натурі та отримання державного акта на право приватної власності на землю, тому приватним нотаріусом Уманського районного нотаріального округу ОСОБА_3 постановою від 25.11.2014 року, їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила визнати за нею право власності на земельну ділянку, площею 2,9970 га, надану відповідно державного акту на право приватної власності на землю серія І-ЧР №013220.

Представник відповідача - Томашівської сільської ради Уманського району Черкаської області в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку, але надіслав на адресу суду листа в якому не заперечував щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та просив слухати справу за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивачки, суд вважає, що позов обґрунтований, підтверджений доказами та підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено та підтверджено доказами, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року в с. Томашівка, Уманського району, Черкаської області, померла мати позивачки - ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 23.08.2012 року. Їй, на підставі рішення Томашівської сільської ради № 2/6 від 20.06.2002 року, була передана у приватну власність земельна ділянка, площею 2,9970 га., для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Томашівської сільської ради, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю, серія І-ЧР №013220, виданий Томашівською сільською радою 20.02.2003 року та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 194.

За життя ОСОБА_2 склала заповіт від 11 березня 2003 року, яким заповіла вищевказане майно дочці ОСОБА_4,

Під час видачі вказаного Державного акту на право приватної власності на землю, було допущено виправлення у написанні імені - «ОСОБА_2» на «ОСОБА_2», чим порушено п.2.9. «Інструкції про порядок складання, видачі та зберігання державних актів на право приватної власності на землю….» затвердженої наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах від 04.05.1999 року за №43.

Позивачка є єдиною спадкоємницею вищевказаної земельної ділянки, звернувшись до нотаріальної контори їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв'язку тим, що відповідно до заповіту предметом заповіту є право на земельну частку (пай), посвідчене сертифікатом, яке перестало існувати з моменту виділення земельної частки в натурі та отримання державного акта на право приватної власності на землю, тому приватним нотаріусом Уманського районного нотаріального округу ОСОБА_3 постановою № 572/02-31 від 25.11.2014 року, їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Управління Держземагенства в Уманському районі Черкаської області листом № 8243/7-1-19 від 10.12.2014 року повідомило, що дана установа не може провести державну реєстрацію земельної ділянки в зв'язку з тим, що її власниця ОСОБА_2 померла і сама не може звернутись із відповідною заявою до Управління Держземагенства в Уманському районі, Черкаської області, і тому видати Витяг з Державного земельного кадастру про вищевказану земельну ділянку на померлу особу не являється можливим.

У зв'язку з тим, що спадкодавця заповітом від 11 березня 2003 року заповіла ОСОБА_1 право на земельну частку (пай), яке спадкодавцем було самостійно реалізоване шляхом виділу в натурі та отримано державний акт на право приватної власності на землю, а саме земельну ділянку площею 2,9970 га., суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки спадкодавця під час складання заповіту мала на увазі право на вищевказане майно. Крім того, суд враховує той факт, що позивачка ОСОБА_1 є дочкою спадкодавиці ОСОБА_2 та має право успадкувати її майно не тільки за заповітом, а й за законом, а відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення.

Згідно ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті, а у відповідності до ст.1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому.

Відповідно ст.ст.328, 1216, 1218, 1225, 1233-1236, 1258, 1261 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 60, 213-215, 218 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 2,9970 га, надану для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Томашівської сільської ради, що належала ОСОБА_2 на підставі державного акту на право приватної власності на землю, серія І-ЧР № 013220, що виданий Томашівською сільською радою Уманського району Черкаської області 20 лютого 2003 року, на підставі рішення Томашівської сільської ради № 2/6 від 20 червня 2002 року та який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 194, після смерті ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Черкаської області, протягом десяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Уманський міськрайонний суд Черкаської області.

Головуючий