Номер провадження: 22-ц/785/155/15
Головуючий у першій інстанції Демченко О.М.
Доповідач Сватаненко В. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2015 року

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Сватаненка В.І.

суддів - Артеменка І.А., Суворова В.О.,

за участю секретаря - Фабіжевської Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 02 лютого 2010 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" до ОСОБА_2, ОСОБА_4 - "Про стягнення заборгованості за кредитним договором", -

ВСТАНОВИЛА:

07.08.2009 року ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" звернулось до суду із зазначеним позовом, по якому просило стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором № 014/80054/85/82108 від 17.09.2007 року у розмірі 817576,57 грн., а також суму сплаченого судового збору у розмірі 1700 грн. та витрат по оплаті ІТЗ у розмірі 30 грн.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилався на те, що 17.09.2007 року між ОСОБА_2 та ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" був укладений кредитний договір про надання кредиту в сумі 703598 грн. У якості забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору між банком та ОСОБА_4 було укладено договір поруки. Однак ОСОБА_2 умови кредитного договору не виконуються, у зв'язку з чим виникла заборгованість, яку банк просив стягнути солідарно з відповідачів.

Представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити.

Відповідачі, будучи сповіщеними належним чином, до суду не з*явились.

Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 02.02.2010 року був задоволений позов ПАТ "Райффайзен Банк Аваль": з відповідачів солідарно стягнута на користь позивача заборгованість у розмірі 817576,57 грн., судовий збір у розмірі 1700 грн., витрати по оплаті ІТЗ у розмірі 30 грн.

13.08.2014 року ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу на вказане заочне рішення суду, по якій просить рішення районного суду скасувати, ухвалити у справі нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на неповне з'ясування районним судом обставин у справі.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Задовольняючи позов, районний суд виходив із доведеності укладання кредитного договору між банком та ОСОБА_2, виконання його умов банком та порушення зобов'язань по договору відповідачами.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом встановлені наступні фактичні обставини у справі.

7 вересня 2007 року ОСОБА_2 звернулась до ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" в особі Одеської обласної дирекції з заявою про надання кредиту в сумі 139000 доларів США, що підтверджується заявою № 15-74/20-704 від 07.09.2007 року.

17 вересня 2007 року між ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 014/80054/85/82108 про надання кредиту в сумі 703598 грн. на строк до 17.08.2020 року зі сплатою 13,75% річних.

Відповідно до п. 4.1 кредитного договору банк повністю виконав свої зобов'язання по кредитному договору та ОСОБА_2 отримала готівку в розмірі 693200 грн., що підтверджується наданою суду апеляційної інстанції копією її заяви від 17 вересня 20007 року про отримання коштів.

У якості забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору між банком та ОСОБА_4, який є чоловіком ОСОБА_2, було укладено договір поруки № 014/80054/85/82108/1 від 17.09.2007 року, згідно п. 1.2. якого ОСОБА_4 на добровільних засаддах бере на себе зобов'язання відповідати по кредитним зобов'язанням ОСОБА_2

Згідно п.п. 2.1., 3.1 Договору поруки, у випадку невиконання або неналежного виконання боржником, взятих на себе зобов'язань по кредитному договору, ОСОБА_2 та ОСОБА_5 несуть солідарну відповідальність перед кредитором на всю суму заборгованості, встановлену на момент подання вимоги, включаючи сплату основного боргу за кредитним договором, нарахованих відсотків за користування кредитом та неустойки, відшкодування збитків.

Однак, відповідач ОСОБА_2 свої зобов'язання у повному обсязі не виконала: не погашала кредит та не сплачувала проценти за користування коштами.

Станом на 31.07.2009 року заборгованість ОСОБА_2 перед банком складала 817576 грн, яка складається із: заборгованості за кредитом - 687918 грн., заборгованості за процентами - 7774,42 грн., заборгованості за простроченими процентами - 101499 грн., пені - 20384,53 грн.

Відповідно зі ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Наслідки порушення договору позичальником передбачені ч. 2 ст. 1050, ч. 2 ст. 1054 ЦК України, відповідно до яких, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

Суд першої інстанції правильно вважав, що, оскільки ОСОБА_2 зобов'язання по кредитному договору виконувала не належним чином, то ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" відповідно до ч. 2 ст. 1050, ч. 2 ст. 1054 ЦК України вправі вимагати дострокового стягнення заборгованості за кредитним договором, у тому числі, і з відповідача як поручителя.

Згідно зі ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно ч. 1 ст. 543 ЦК - в разі солідарного обов'язку відповідачів (солідарних відповідачів) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх відповідачів разом, так і від будь-кого з них окремо. При цьому, згідно абз. 2 ч. 2 цієї ж статті ЦК - солідарні відповідачі залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі.

Отже, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність позовних вимог ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості по кредиту.

Відповідно до п. З ч. 1 ст. 611 ЦК України у випадку порушення зобов'язання наступають правові наслідки, установлені договором.

Згідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позику у тому обсязі та у строк, встановлений договором, а відповідно до ч. 1 ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Одночасно, колегія суддів надає правову оцінку ствердженням апелянта про те, що після укладання кредитного договору вона не отримувала у банку грошових коштів, а їх фактично отримала її знайома ОСОБА_6, яка умовила її оформити кредит і яка у подальшому розпоряджалась цими коштами.

Такі ствердження ОСОБА_2 колегія суддів вважає не доведеними належним чином в межах даної цивільної справи, оскільки при дослідженні колегією суддів матеріалів кредитної справи було встановлено, що 13.01.2010 року в приміщенні відділення банку відповідач ОСОБА_2 погодилась з наявністю кредитної заборгованості перед позивачем та надала згоду на проведення експертної оцінки належної її земельної ділянки з метою послідуючого продажу в рахунок погашення заборгованості по кредиту.

У подальшому, дане питання обговорювалось з відповідачем також 10.04.2012 року, про що було складено протокол.

Відповідно до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підтвердження своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 3 ст. 212 ЦПК України передбачено, що суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З матеріалів цивільної справи вбачається, що позивачем по справі були надані належні допустимі письмові докази на підтвердження доводів та позовних вимог.

Колегія суддів вважає, що районний суд, давши оцінку поясненням сторін по справі та на підставі сукупності зібраних по справі доказів, прийшов до правильного обґрунтованого висновку, що твердження позивача не є доведеними та підтвердженими, у зв'язку з чим не підлягаючими задоволенню.

Висновки суду першої інстанції відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами.

Доводи апеляційної скарги є неспроможними, висновків суду не спростовують і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, є правильним по суті, відповідає вимогам ст. ст. 212-215 ЦПК України, підстави для його скасування та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 02 лютого 2010 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області В.І. Сватаненко

В.О. Суворов

І.А.Артеменко

14.01.2015 року м. Одеса