Справа № 500/7361/14-ц
Провадження № 2/500/146/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2015 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді - Бурнусуса О.О.,

при секретарі - Петровій В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ізмаїлі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суд з позовом, яким просив визнати за ним, як спадкоємцем за законом першої черги право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1, на земельну ділянку площею 3,00 га, що розташована на території Кам`янської сільської ради, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належали померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 та померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4. Мотивуючи тим, що державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку із тим, що відсутній правовстановлюючий документ на спадковий житловий будинок на ім'я спадкодавця, із якого частка належала ОСОБА_4, а ще частка належала померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, представник позивача надала суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, якою позовні вимоги підтримують та просять позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, якою позовні вимоги визнає та не заперечує проти задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що згідно запису в погосподарській книзі виконавчого комітету Кам`янської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області за № 444, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в рівних частках кожному, тобто по 1/2 частині, належав житловий будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1, що також підтверджено довідкою, наданою виконавчим комітетом Кам`янської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 06.05.2014 року за № 817, а також підтверджено довідкою від 13.01.2015 року за № 27, наданою комунальним підприємством «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації».

Крім цього, ОСОБА_3 належала земельна ділянка площею 3,00 га, розташована на території Кам`янської сільської ради, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі державного акту на право приватної власності на землю НОМЕР_6 від 15.02.2001 року, виданого на підставі рішення 17 сесії ХХІІІ скликання Кам`янської сільської ради народних депутатів Ізмаїльського району Одеської області від 26 жовтня 2000 року № 165 зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за ОД № 10-05-1547.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_1, виданого Кам`янською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст. 58 Конституції України) ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Пленум Верховного Суду України у п.1 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз'яснив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинний на той час закон, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим кодексом.

Після смерті ОСОБА_3 згідно ст. 525 ЦК УРСР (1963 року) відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить:

· 1/2 частина житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1;

· земельна ділянка площею 3,00 га, розташована на території Кам`янської сільської ради, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Статтею 534 ЦК УРСР (1963 року) передбачено, що кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам, як тим, що входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадянським організаціям.

Відповідно до заповіту від 15.09.1998 року, посвідченого секретарем Кам`янської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області ОСОБА_3, усе своє майно, яке на день смерті буде їй належати, в чому б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось заповіла своєму синові ОСОБА_2.

Відповідно до статті 549 ЦК УРСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння

спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем

відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Згідно ч. 2 ст. 553 ЦК УРСР 1963 року, вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини

Як було з'ясовано судом, ОСОБА_2, як спадкоємець за заповітом, після смерті матері ОСОБА_3 фактично не вступив в управління та володіння спадковим майном, а також заяву про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори не подав, тобто вважається таким, що не прийняв спадщину відповідно до вимог ст. 549 ЦК УРСР 1963 року.

Статтею 554 ЦК УРСР 1963 року передбачено, що в разі неприйняття спадкоємцем за законом або за заповітом або позбавлення спадкоємця права спадкування (статті 528 і 534 цього Кодексу) його частка переходить до спадкоємців за законом і розподіляється між ними в рівних частках.

Згідно із ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР (1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Спадкоємцями за законом першої черги після смерті ОСОБА_3 є:

- чоловік ОСОБА_4, що підтверджено свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_2 від 29.01.1955 року, виданого Семидовською сільською радою;

- син ОСОБА_1, що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 06.02.1962 року, виданого виконавчим комітетом Кам`янської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області;

- син ОСОБА_2, що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 від 30.05.1973 року, виданого Мар`їнинським районним бюро РАЦСу Донецької області.

Відповідно до п. 1 статті 549 ЦК УРСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння

спадковим майном.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 фактично вступив в управління володіння спадковим майном, оскільки на час відкриття спадщини проживав разом із спадкодавцем ОСОБА_3, що підтверджено довідкою наданою виконавчим комітетом Кам`янської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 06.05.2014 року за № 817, тобто вважається таким, що прийняв спадщину відповідно до вимог п. 1 549 ЦК УРСР 1963 року.

В свою чергу, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем ОСОБА_3 не проживали та до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звертались, тобто вважаються такими, що не прийняли спадщину відповідно до ст. 549 ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 від 11.04.2008 року, виданого виконавчим комітетом Кам`янської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до ст. ст. 1216,1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Після смерті ОСОБА_4 згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить житловий будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, з якого 1/2 частину він фактично прийняв після смерті дружини ОСОБА_3, але юридично не встиг оформити, а також, земельна ділянка площею 3,00 га, розташована на території Кам`янської сільської ради, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до заповіту від 02.09.2005 року ОСОБА_4, житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1, заповів ОСОБА_2, а земельну ділянку площею 3,00 га, розташовану на території Кам`янської сільської ради, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, заповів ОСОБА_1.

Осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині відповідно ст. 1241 ЦК України після смерті ОСОБА_4, немає.

Відповідно до ч. 2 ст. 1274 ЦК України - спадкоємець за заповітом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за заповітом.

Як було з'ясовано судом, 19.01.2009 року відповідач ОСОБА_2 звернувся до Ізмаїльської державної нотаріальної контори із заявою про відмову від прийняття спадщини за заповітом, що залишилась після смерті батька ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1, що підтверджено нотаріально посвідченою заявою від 19.01.2009 року за № 3-139.

Відповідно до ст. 1269 ЦК України - спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Разом з тим, як було встановлено в судовому засіданні, позивач ОСОБА_1 у передбачений строк звернувся до Ізмаїльської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що залишилась після смерті ОСОБА_4, що підтверджено нотаріально посвідченою заявою від 07.10.2008 року за № 375, тобто вважається таким, що фактично прийняв спадщину відповідно до 1269 ЦК України.

19.01.2009 року державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори на ім'я ОСОБА_1 було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 3,00 га, що розташована на території Кам`янської сільської ради, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала ОСОБА_4 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку НОМЕР_7 від 15.02.2001 року.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 60, 213-215 ЦПК України, ст. ст. 524, 525, 526, 549, ЦК УРСР (1963 року) ст. ст. 1220, 1222, 1223, 1261, 1268, ЦК України суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на:

- житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1;

- земельну ділянку площею 3,00 га, розташовану на території Кам`янської сільської ради, Ізмаїльського району Одеської області, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту на право приватної власності на землю НОМЕР_6 від 15.02.2001 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.О. Бурнусус