Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2015 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Супрун Г. Б. ,

при секретарі - Озерчук Г. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Подільської районної у м.Києві державної адміністрації, третя особа: Комунальне підприємство «Куренівське Подільського району м.Києва», про визнання права на користування житлом,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати за нею право на користування кімнатою НОМЕР_1 у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1. Обгрунтувала позов тим, що була членом сім»ї своєї сестри ОСОБА_2, переїхала до неї на її прохання та постійно проживала з нею з квітня 2013 року, інших родичів та сім»ї у сестри не було, а тому на підставі 106 ЖК УРСР , як член сім»ї, просила зобов»язати відповідача укласти з нею договір найму жилого приміщення замість попереднього наймача ОСОБА_2, яка померла 04.06.2014р., та визнати за позивачем право на користування цим жилим приміщенням.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, факт постійного проживання позивача з її сестрою ОСОБА_2 ( батьки у них були різні) в кімнаті в гуртожитку підтвердила показами свідків.

Представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову, оскільки суду не надано жодного доказу на підтвердження факту постійного проживання позивачки з померлою ОСОБА_2, яка була наймачем кімнати у гуртожитку. А тому на підставі 65 ЖК України, позивач не може вважатись членом сім"ї наймача. Крім того ордер на житлове приміщення було видано на ім»я ОСОБА_2, яка проживала одна, членів сім»ї в неї не було, і навіть в день її смерті сусіди виявили її труп та викликали працівників міліції.

Представник третьої особи просила відмовити в задоволенні позову за необґрунтованістю. Спірна кімната після смерті ОСОБА_2, з 07.08.2014р.переведена в статус службового приміщення. В серпні 2014р. працівниками комунальної служби встановлені нові двері та опломбовані.

Вислухавши сторони, покази свідків, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 129 ЖК України, єдиною підставою для вселення в жиле приміщення в гуртожитку є ордер. Такий ордер було видано на ім»я ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1

Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_2 проживала та була зареєстрована в кімнаті одна, членів сім»ї у неї не було.

Особисто вона не зазначала як членів сім»ї, зокрема і позивача, наприклад в декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулись за призначенням усіх видів соціальної допомоги за 2013рік, не вказувала про наявність членів сім»ї, хто з нею проживає. ( а.с.72-75).

Свідок ОСОБА_3, яка працює майстром технічної дільниці №3 КП«Куренівське Подільського району міста Києва», пояснила, що кожного дня відвідує будинки на дільниці, зокрема і будинок АДРЕСА_1, заносила квитанції по оплаті за комунальні послуги по квартирам, та ОСОБА_2 відкривала двері, спілкувалась з нею, свідок не бачила родичів, які б проживали з ОСОБА_2, позивача ОСОБА_1 також не бачила в квартирі, в квартиру не заходила. Мешканці кімнат НОМЕР_2 та НОМЕР_3 телефонували та казали, що викликатимуть працівників міліції, тому що їх сусідка з кімнати НОМЕР_1 померла. Під час складання акту від 21.07.2014р. на предмет проживання ОСОБА_1 в спірній кімнаті, опитували сусідів, які останню знають, і коли вона приїхала поховати сестру, то віддали їй ключі від кімнати. Після смерті ОСОБА_2 позивач почала звертатись до КП««Куренівське Подільського району міста Києва» з заявами про зняття померлої з реєстрації та визнання ОСОБА_1 новим наймачем, але їй було відмовлено з тих підстав, що кімната включена до числа службових приміщень.

Актом КП «Куренівське Подільського району міста Києва», який складений 21.07.2014року комісією в складі майстра технічної ділянки №№ ОСОБА_3, майстра технічної ділянки №4 ОСОБА_5, бригадира робітників з комплексного прибирання ОСОБА_6, встановлено, що ОСОБА_1 не проживала в кімнаті НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 з квітня 2013р. і по день складання акту, не вела спільного господарства та не брала участі у догляді за ОСОБА_2 (а.с.37).

В червні 2014р. працівниками комунального підприємства двері були опечатані, а в серпні двері замінені та опломбовані.

Це підтверджується актами КП ««Куренівське Подільського району міста Києва» від 29.09.2014р та від 17.10.2014р., з яких вбачається, що ОСОБА_2 проживала одна, після її смерті кімната НОМЕР_1 опечатана, при перевірці опечатаної квартири було встановлено, що невідомими особами порушено опечатування, тому квартира була знову опечатана за період з першого опечатування 16.06.2014р, 21.07.2014р., і по 29.09.2014р. ніхто з приводу опечатування не звертався ( а.с.62,63).

Як пояснив представник відповідача, спірна кімната на підставі розпорядження Подільської районної в м.Києві адміністрації від 07.08.2014р.включена до числа службових жилих приміщень КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Подільського району».

Згідно статті 106 ЖК України, повнолітній член сім»ї наймача в праві за згодою наймача та інших членів сім»ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь якому членові сім»ї наймача.

Частиною 2 статті 64 ЖК України встановлено, що до членів сім»ї наймача належить дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім»ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Представник позивача як на підставу позову посилалась на те, що позивач, яка є рідною сестрою ОСОБА_2, постійно проживала з останньою з квітня 2013р., а тому на підставі ст.65 ЖК УРСР набула рівного права користування жилим приміщенням як і наймач. Як на доказ послалась на покази свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8

Свідок ОСОБА_7 пояснила, що є двоюрідною сестрою померлої ОСОБА_2, на прохання останньої допомагати їй (вона хворіла на сахарний діабет), свідок відмовила, посилаючись, що в неї є рідна сестра ОСОБА_1 Свідок приходила відвідувати ОСОБА_2 один різ на місяць, і в цей час бачила позивачку в неї, яка допомагала прибирати, готувати їжу.

Свідок ОСОБА_8 пояснив, що померла ОСОБА_2 є його рідною тіткою, до якої приїздив 2-3 рази на місяць по вихідним дням . Після її смерті разом зі своєю матір»ю приходили до кімнати поки не поставили двері працівники ЖЕКу, в кімнаті залишились його речі та матері. Де була його мати коли померла тітка і сусіди викликали працівників міліції, свідок не може пояснити. До 2013р. мати працювала в банку в м.Харків, але підтверджуючих документів про час та місце роботи позивача суду не надано.

Отже, з даних пояснень свідків суд робить висновок про те, що позивач періодично відвідувала свою сестру, допомагала по господарству, готувала їжу, але це може свідчити про факт постійного її проживання як члена сім»ї.

Крім того, з матеріалів перевірки Подільського РУГУ (№0003849) за фактом настання смерті ОСОБА_2 від 4.06.14 року, яке закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України вбачається , що 4.06.2014 року приблизно о 06.30 год в кімнату НОМЕР_1, де проживала ОСОБА_2 одна зайшла її сусідка з кімнати НОМЕР_3 ОСОБА_9 та побачила, що ОСОБА_2 лежить на підлозі без ознак життя викликала міліцію. 5.06.2014р позивачці видали паспорт ОСОБА_2 та прокуратура Подільського району надала дозвіл на видачу тіла ОСОБА_2 для поховання (причина смерті - гострий інфаркт міокарда) .

На підставі викладеного, враховуючи, що позивач не довела факту постійного проживання як члена сім»ї померлої сестри, а також, що спірна кімната віднесена до числа службових, тому позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 64,106,129 ЖК України , ст..ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Подільської районної у м. Києві державної адміністрації, третя особа: Комунальне підприємство «Куренівське Подільського району м. Києва», про визнання права на користування житлом - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва через Подільський районний суд м. Києва.

Суддя Г. Б. Супрун