АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/696/15 Головуючий 1-ї ін-т. - Короткий І.П.
Категорія - трудові Доповідач - Тичкова О.Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2015 року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді Тичкової О.Ю.,

суддів колегії - Піддубного Р.М., Швецової Л.А.

при секретарі - Доля О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 01 грудня 2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Автрамат» про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати, -

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2014 року позивач звернулася до суду з дійсним позовом, у якому просила стягнути з ПАТ «Автрамат» заборгованість по заробітній платі у розмірі 11 427 гривень 21 копійка.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 01 грудня 2014 року позовна заява ОСОБА_4 була їй повернута у зв'язку із тим, що була подана з порушенням порядку, встановленого ч.3 ст.118 ЦПК України.

Не погодившись із вказаною ухвалою позивач подала апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу суду скасувати, а питання передати на новий розгляд до суду першої інстанції. В обгрунтування посилається на порушення судом норм процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи та обговоривши наведені в скарзі доводи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Повертаючи позовну заяву ОСОБА_4 суд першої інстанції виходив з того, що вона подана з порушенням порядку, встановленого ч.3 ст. 118 ЦПК України.

Колегія суддів вважає зазначений висновок суду першої інстанції обґрунтованим виходячи з наступного.

Частина третя статті 118 ЦПК України передбачає, що позовна заява щодо вимог, визначених у частині першій статті 96 цього Кодексу, може бути подана тільки в разі відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу або скасування його судом.

Пункт перший частини першої статті 96 ЦПК України встановлює, що судовий наказ може бути видано, у разі якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 посилається на те, що у неї не було змоги звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу, оскільки ПАТ «Автрамат» не видало їй довідку про нараховану, але не виплачену заробітну плату, що є обов'язковим документом для подання до заяви про видачу судового наказу.

Разом з тим, пункт 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 14 від 23.12.2011 року «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» передбачає, що якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати (пункт 1 частини першої статті 96 ЦПК), судовий наказ може бути видано не лише на суму заборгованості із заробітної плати, а й на суму компенсації за порушення строків її виплати, оскільки вона входить до структури заробітної плати (Закон України від 24 березня 1995 року N 108/95-ВР "Про оплату праці",

Закон України від 19 жовтня 2000 року N 2050-III "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати"). До заяви має бути додано докази перебування заявника у трудових відносинах із боржником, а підтвердженням суми, яка стягується, може бути будь-який належно оформлений документ, що вказує на розмір нарахованої заробітної плати та компенсації за порушення строків її виплати, зокрема, довідка бухгалтерії боржника, розрахунковий лист чи копія платіжної відомості тощо. Не допускається розгляд вимог про стягнення заробітної плати у разі наявності спору щодо розміру заборгованості чи права на її отримання. При цьому частиною другою статті 233 Кодексу законів про працю України визначено, що працівник має право звернутися до суду з вимогою про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Тобто апелянт мала змогу звернутися до суду першої інстанції із заявою про видачу судового наказу із розрахунковими листами, що були додані нею до позовної заяви (а.с. 11), або довідкою, що була подана до суду апеляційної інстанції (а.с. 25).

Таким чином, суд першої інстанції вірно дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття провадження у справі та повернув заяву позивачці на виконання вимог ч.3 ст.118 та п.6 ч.3 ст.121 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.2 п.1, 312 ч.1 п.1, 313, 314 ч.1 п.4, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 01 грудня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді -