1Справа № 335/594/15-ц 2/335/627/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2015 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Гашук К.В., при секретарі Лєдовій А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання права власності на частину спадкового майна,

за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання права власності на частину спадкового майна,

та за зустрічним позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6 про зміну черговості одержання права на спадкування,-

ВСТАНОВИВ:

26.01.2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_8, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права власності на 1/5 частину спадкового майна, який в ході судового розгляду справи уточнила зазначивши відповідачами ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та збільшивши частку спадкового майна з 1/5 частина на ? (Т. 1 а. с. 197-198).

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 27.06.2014 року помер ОСОБА_9, якому на праві власності на час смерті належала квартира № 145, яка розташована в м. Запоріжжі по пр. Леніна, буд. 192.

Після смерті ОСОБА_9 спадкоємці першої та другої черги відсутні. До нотаріальної контори із належними заявами про прийняття спадщини звернулися рідні дядьки та тітки померлого, а саме ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які є спадкоємцями третьої черги та які мають право на ? частину спірної квартири кожен.

ОСОБА_5 та ОСОБА_6 належним чином оформлені заяви про прийняття спадщини не подавали, а наявні в матеріалах справи їх заяви є нікчемними в розумінні ч.1-2 ст. 1269, ч.1 ст. 219, ч.2 ст. 215, ч.1 ст. 216, ч.1 ст. 236 ЦК України, у звязку з чим правового значення не мають.

Крім того, відповідно до ч.2 ст. 1258 ЦК України факт подання заяви про прийняття спадщини ОСОБА_10 також правового значення не має.

Оскільки постановою приватного нотаріуса ОСОБА_11 від 14.01.2015 року, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про права власності на спадкову квартиру, у звязку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів, ОСОБА_1 просить суд визнати за нею право спільної часткової власності на ? частину квартири, загальною площею 51,93 кв. м., в тому числі житловою площею 27,58 кв. м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

09.02.2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права власності на 1/5 частину спадкового майна, який в ході судового розгляду справи уточнив збільшивши частку спадкового майна з 1/5 частини на 1/4 (Т. 1 а. с. 204-205).

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що після смерті ОСОБА_9, померлого 27.06.2014 року, він, як спадкоємець третьої черги (рідний дядька померлого) звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Крім нього з аналогічними заявами до нотаріальної контори також звернулись ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які є також спадкоємцями третьої черги.

Оскільки заява ОСОБА_5 була надіслана до нотаріуса поштою, а не подана ним особисто, позивач ОСОБА_2 вважає, що ОСОБА_5 є таким, що не прийняв спадщину за законом після смерті ОСОБА_9

Враховуючи відмову приватного нотаріуса ОСОБА_11 у вчиненні нотаріальних дій, зокрема у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність у спадкоємця оригіналів правовстановлюючих документів, позивач ОСОБА_2 просить суд визнати за ним право спільної часткової власності на ? частку квартири, загальною площею 51,93 кв. м., в тому числі житлового площею 27,58 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05.03.2015 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 про визнання права власності на частину спадкового майна обєднано в одне провадження із цивільною справою за позовом ОСОБА_2 про визнання права власності на частину спадкового майна (Т. 2 а. с. 53).

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07.05.2015 року залучено до участі у справі в якості співвідповідачів за позовом ОСОБА_2 ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (Т. 3 а. с. 128).

24.03.2015 року ОСОБА_7 звернулась до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6 про зміну черговості одержання права на спадкування.

В зустрічному позові зазначила, що вона є двоюрідною племінницею померлого 27.06.2014 ОСОБА_9, після смерті якого відкрилась спадщина на належне йому майно квартиру АДРЕСА_2.

27.12.2014 року позивач, як спадкоємець пятої черги за законом, звернулась до приватного нотаріуса ОСОБА_11 із заявою при прийняття спадщини за законом після померлого ОСОБА_9

Окрім неї до нотаріальної контори із аналогічними заявами звернулись спадкоємці третьої черги за законом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Протягом останніх 11 років свого життя ОСОБА_9 страждав на невиліковну хворобу Штрюмпеля, нижній спастичний парапарез. З 2009 року йому було надано третю групу інвалідності загального захворювання, а у звязку з прогресуючим перебігом хвороби, 07.09.2011 року ОСОБА_9 було надано другу групу інвалідності.

ЇЇ дядька ОСОБА_9 внаслідок своєї хвороби пересувався за допомогою сидячої коляски та потребував стороннього догляду, він не міг самостійно себе обслуговувати, поратися по господарству, готувати їжу, ходити до магазину та на ринок за продуктами, в аптеку за ліками.

З травня 2012 року та по день смерті ОСОБА_9 позивач мешкала у квартирі померлого, усіляко опікувалась ним, вела домашнє господарство, оплачувала лікування, надавала матеріальну та іншу допомогу, сплачувала комунальні послуги тощо.

Відповідач по справі ОСОБА_3, яку ОСОБА_9 вважав своєю другою матірю привозила продукти, допомагала по господарству, залишалася та доглядала за ОСОБА_9

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 майже не підтримували родинних стосунків із померлим, жодної участі у покращенні становища або допомогу ОСОБА_9 не надавали, участі у додаткових витратах, які були покликані тяжкою хворобою, інвалідністю не приймали, а тому позивач вважає, що є всі підстави для зміни черговості одержання права власності на спадкування та наданні їй права на спадкування разом із спадкоємцями за законом третьої черги після померлого ОСОБА_9

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_7 просить суд змінити черговість одержання права на спадкування та надати їй, як спадкоємцю пятої черги, право на спадкування разом із спадкоємцями за законом третьої черги ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6 на спадщину, що відкрилася після смерті ОСОБА_9, померлого 27.06.2014 року.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07.05.2015 року прийнято зустрічну позовну заяву ОСОБА_7 про зміну черговості одержання права на спадкування та обєднано її в одне провадження із позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання права власності на частину спадкового майна (Т. 3 а. с. 129).

Представники ОСОБА_1 ОСОБА_12 та ОСОБА_13 в судовому засіданні позов ОСОБА_1 підтримали у повному обсязі, з підстав, які викладені у позовні заяві. Проти позовних вимог ОСОБА_2 не заперечували, вважали його позов законним та обґрунтованим. Проте, заперечували проти позовних вимог ОСОБА_7 і просили відмовити у задоволенні її позову з підстав його необґрунтованості та недоведеності.

В судовому засіданні представники ОСОБА_2 ОСОБА_14 та ОСОБА_15 позов ОСОБА_2 підтримали і просили його задовольнити у повному обсязі. Проти позову ОСОБА_1 не заперечували. Позов ОСОБА_7 не визнали і посилаючись на безпідставність заявлених позовних вимог про зміну черговості у справі на спадкування, просили відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Представник ОСОБА_7 в судовому засіданні ОСОБА_16 в судовому засіданні позов ОСОБА_7 підтримала у повному обсязі та просила його задовольнити з підстав, які викладені у позовній заяві, та підтверджені належними доказами в ході судового розгляду справи. Проти позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 частково заперечувала, оскільки вважає, що вони мають право на спадкування 1/6 частини спадкової квартири, оскільки всі спадкоємці третьої черги звернулися до нотаріальної контори у встановленому законом порядку із заявами про прийняття спадщини чи про відмову від спадщини на користь третьої особи, а з урахуванням того, що її довіритель має право на зімну черговості у праві на спадкування, тобто на спадкування нарівні із спадкоємцями третьої черги, то вважає, що за позивачами слід визнати право власності на 1/7 частину спірної квартири.

Представник ОСОБА_3 та ОСОБА_5 ОСОБА_17 у судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнала частково, посилаючись на те, що на її думку вони мають право успадкувати 1/6 частину спадкової квартири, а з урахуванням права ОСОБА_7 на спадкування на рівні із спадкоємцями третьої черги, то за позивачами слід визнати право власності на 1/7 частину спірної квартири. Зустрічний позов ОСОБА_7 визнала у повному обсязі та просили його задовольнити, як такий, що ґрунтується на вимогах закону.

Відповідач ОСОБА_4 до суду не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, подавав суду заяву, в якій просив справу розглядати у його відсутність, оскільки він мешкає за межами м. Запоріжжя та через стан здоровя та фінансові труднощі не має можливості зявитися до суду. Проти позовних вимог ОСОБА_1 заперечував і просив відмовити у їх задоволенні.

Відповідач ОСОБА_6 в судове засідання не зявилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку причини неявки до суду не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи суду не подавала.

Розглянувши позовні заяви, дослідивши матеріали справи, вислухавши осіб, які приймали участь у справі, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 27.06.2014 року помер ОСОБА_9, про що зроблено актовий запис № 4164, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 02.07.2014 року міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції (Т. 1 а. с. 44).

Після смерті ОСОБА_9 відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_3.

Відповідно до ст. ст. 1258, 1259 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Статтями 1263 та 1265 ЦК України передбачено, що у третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. У п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.

Частиною 1 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270, ч. 1 ст. 1273, ч. 2 ст. 1274 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

Згідно матеріалів спадкової справи № 108/2014 до майна померлого 27.06.2014 року ОСОБА_9, яка заведена приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_11, судом встановлено, що до приватного нотаріуса із заявами про прийняття спадщини та відмову від спадщини звернулися ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, які є рідними тітками та дядьками померлого ОСОБА_9, тобто спадкоємцями третьої черги, а також ОСОБА_7, яка є двоюрідною племінницею померлого, і відноситься до спадкоємця пятої черги.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до нотаріуса із заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_9

Проте, постановами приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_11 від 14.01.2015 року № 26/02-31 (Т. 1 а. с. 131) та від 09.02.2015 року № 166/02-31 (Т. 2 а. с. 9) ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого ОСОБА_9 з підстав відсутності у них оригіналів правовстановлюючих документів на спадкову квартиру.

Заявляючи позовні вимоги про визнання права власності на ? частину квартири АДРЕСА_4, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вважали, що вони, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 належним чином прийняли спадщину після смерті їх племінника, а тому кожний із них має право на спадкування ? частини спадкового майна. У свою чергу ОСОБА_6 звернулася із заявою про відмову від спадщини за законом на користь ОСОБА_3, проте, оскільки нею до подання заяви про відмову від спадщини не було подано заяву про прийняття спадщини після померлого племінника, то позивачі вважають, що ОСОБА_6 не дотримано порядку подання заяви про відмову від спадщини. Крім того, ОСОБА_5 звернувся до нотаріуса із неналежно оформленою заявою про відмову від спадщини на користь ОСОБА_3, що також свідчить про нікчемність поданої ним заяви, а тому частини спадкового майна, які мали би припадати на вказаних відповідачів, повинні ділитися між тими, хто прийняв спадщину у встановленому законом порядку, тобто між ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Проте, суд із такими твердженнями позивачів не погоджується з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.12.2014 року до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_11 надійшла заява ОСОБА_6 про відмову від права на прийняття спадщини, що залишилася після смерті її племінника ОСОБА_9, померлого 27.06.2014 року, на користь тітки померлого ОСОБА_3 (Т. 1 а. с. 102), яка посвідчена 27.11.2014 року приватним нотаріусом Гуляйпільського районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_18

Право на подання заяви про відмову від прийняття спадщини передбачені положеннями ст. 1273 та ст. 1274 ЦК України. Відповідно до вказаних статей не передбачено обовязку спадкоємця до подання заяви про відмову від прийняття спадщини звертатися із заявою про прийняття спадщини. Разом з тим, статтею 1269 ЦК України передбачено обовязок особи, яка бажає прийняти спадщину, звернутися до нотаріуса із заявою про її прийняття протягом шести місяців з часу відкриття спадщини, а тому доводи позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2, а також їх представників про недотримання ОСОБА_6 порядку подання заяви про відмову від прийняття спадщини на користь ОСОБА_3 є безпідставними та не ґрунтуються на вимогах закону.

Крім того, як вбачається з матеріалів спадкової справи, 25.12.2014 року (тобто у строк передбачений ст. 1270 ЦК України) до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_11 надійшла заява ОСОБА_5 (Т. 1 а. с. 109), відповідно до якої зазначений спадкоємець заявив про відмову від права на прийняття спадщини, що залишилася після смерті його племінника ОСОБА_9, померлого 27.06.2014 року, на користь тітки померлого - ОСОБА_3. Зазначена заява нотаріально не посвідчена, але на ній міститься відмітка про те, що він проживає в м. Авдіївка і стан його здоровя не дозволяє йому самому виїхати до нотаріуса, у звязку з чим він просив прийняти його відмову від спадщини на майно ОСОБА_9 на користь ОСОБА_3

Відповідно до п.п. 3.3. п. 3 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, заяви про прийняття спадщини або відмову від її прийняття подаються спадкоємцем особисто нотаріусу за місцем відкриття спадщини у письмовій формі.

Підпунктом 3.5. п. 3 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено, що, якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається нотаріусом, а спадкоємцю повідомляється про необхідність надіслати заяву, оформлену належним чином (справжність підпису на таких заявах має бути нотаріально засвідченою), або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини.

Враховуючи зазначені обставини, приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_11, отримавши заяву ОСОБА_5, 25.12.2014 року листом № 1929/02-14 повідомила його про прийняття його заяви та про її реєстрацію за № 399, але розяснила положення п.п. 3.3., п. п. 3.5. п. 3 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Вказаний лист знаходиться в матеріалах спадкової справи (Т. 1 а. с. 113), але доказів його фактичного направлення на адресу ОСОБА_5 та відповідно отримання ним листа нотаріуса, матеріали спадкової справи не містять.

13.10.2015 року ОСОБА_5 подав приватному нотаріусу Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_11 нотаріально посвідчену 04.06.2015 року приватним нотаріусом Авдіївського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_19 заяву про відмову від прийняття спадщини, яка залишилася після його племінника ОСОБА_9 на користь тітки спадкодавця - ОСОБА_3

Враховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку, що твердження позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про відсутність підстав вважати, що ОСОБА_5 у встановленому законом порядку відмовився від прийняття спадщини є безпідставними, оскільки Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено порядок прийняття нотаріусами заяв, які надійшли поштою і підпис на яких не засвідчено нотаріально, та повідомлення таких осіб про необхідність надіслати заяву, оформлену належним чином. При цьому, ні ЦК України, ні Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України не передбачено обмеження у часі для подання належним чином оформлених заяв, а тому і відсутня необхідність у визначенні додаткового строку для подання відповідної заяви, на що посилалися позивачі ОСОБА_1 і ОСОБА_2 та їх представники.

На думку суду, зважаючи на те, що ОСОБА_5, проживаючи у зоні проведення антитерористичної операції, у м. Авдіївка Донецької області, будучи особою похилого віку, скориставшись своїм правом на подання заяви про відмову від спадщини на користь іншого спадкоємця, хоч і неналежним чином оформив її, не проявив байдужості до частини спадкового майна, право на яке він мав, а навпаки, виразив своє волевиявлення на розпорядження своєю часткою у спадщині на користь іншої особи, а тому відсутні підстави вважати, що він у встановлений законом строк не подав заяву про відмову від прийняття спадщини, у звязку з чим його частка у спадковому майні повинна ділитися між всіма спадкоємцями, які прийняли спадщину.

Вирішуючи зустрічні позовні вимоги ОСОБА_7 про зміну черговості одержання права на спадкування, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

За змістом вказаної норми, при вирішенні питання про зміну черговості спадкування позивач повинен довести факт опікування, матеріального забезпечення спадкодавця протягом тривалого часу та перебування спадкодавця в безпорадному стані, тобто стані, обумовленому похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли особа не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Застосування наведеної норми права з урахуванням вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України вимагає доведення позивачем факту опікування, матеріального забезпечення спадкодавця протягом тривалого часу, а також перебування спадкодавця в безпорадному стані, тобто стані, зумовленому похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли особа не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Як вбачається з наданих суду документів, ОСОБА_9 страждав на хворобу Штрюмпеля, нижній спастичний парапарез (Т. 3 а. с. 31-34). З 08.09.2009 року ОСОБА_9 було встановлено 3 групу інвалідності загального захворювання (Т. 3 а. с. 24-25), а з 07.09.2011 року - другу групу інвалідності загального захворювання (Т. 3 а. с. 28-30). Внаслідок хвороби ОСОБА_9 користувався інвалідними колясками.

Згідно індивідуальних програм реабілітації інваліда, ОСОБА_9 було протипоказана тяжка фізична праця і він може виконувати легку фізичну працю з обмеженим часовим навантаженням (Т. 3 а.с. 21-23, 35-37).

З довідки, яка надана на запит суду Управлінням пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя вбачається, що пенсія ОСОБА_9 за період з травня 2012 року по червень 2014 року в середньому складала 2 300 грн. на місяць (Т. 3 а.с. 141).

Як вбачається із довідки № 26 від 04.03.2015 року, виданої КЗ «Хортицький національний навчально-реабілітаційний багатопрофільний центр» Запорізької обласної ради, ОСОБА_7 навчалась на художньому відділенні коледжу, за спеціальністю «Дазийн» з 01.09.2012 року по 24.12.2014 року і її стипендія з моменту вступу до січня 2014 року складала 550 грн. на місяць (Т. 3 а. с. 99-100).

Згідно договору на організацію поховання ОСОБА_9, оплату за надані послуги поховання ніс ОСОБА_20, який є батьком позивача за зустрічним позовом ОСОБА_7 (Т. 3 а. с. 18-20).

З квитанцій щодо оплати комунальних послуг по квартирі АДРЕСА_5 вбачається, що платником цих послуг значиться ОСОБА_9

В судовому засіданні свідок ОСОБА_21, яка була сусідкою ОСОБА_9, зазначала, що після смерті батьків ОСОБА_9 з ним стала проживати ОСОБА_7 Внаслідок хвороби ніг, померлий користувався інвалідною коляскою і йому допомагали ОСОБА_22 та друзі. Він потребував чоловічої допомоги, оскільки з пятого поверху необхідно було виносити коляску. Олю вона неодноразово бачила із сумками з магазину. Хто в сімї вів господарство їй не відомо.

Свідок ОСОБА_23, яка була другом ОСОБА_9, в судовому засіданні пояснювала, що після смерті матері померлий опинився у інвалідній колясці, йому було важко спускатися та підніматися по сходинам. ОСОБА_7 стала проживати з померлим у травні 2012 року, займалася господарством, оскільки померлий самостійно би не зміг цього роботи внаслідок хвороби. Крім того, ОСОБА_9 допомагали його друзі ОСОБА_24 та ОСОБА_25 Діма. ОСОБА_9 мав пенсію, яку витрачав на великі покупки, але ОСОБА_22, як їй відомо зі слів померлого, йому допомагала матеріально, придбаваючи за власні кошти побутові речі, харчі та ліки. ОСОБА_11 отримувала стипендію та працювала на ринку, за що отримувала грошові кошти. ОСОБА_9 до самої смерті піднімався з ліжка, але з проблемами і якби не ОСОБА_7, то він би не зміг існувати. Організацією похорон займалися батьки ОСОБА_22.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_26, яка була сусідкою ОСОБА_9, пояснювала, що раніше померлий проживав з батьками, а після їх смерті, у травні 2012 року до нього переїхала жити його племінниця ОСОБА_22, яка йому допомагала, ходила до магазину за харчами та ліками, готувала їжу. Їй відомо, що продукти харчування ОСОБА_22 придбавала за свої кошти, які заробляла на ринку та отримувала як стипендію. Померлий не зміг би себе самостійно забезпечувати, оскільки йому було важко себе пересуватися. Йому також допомагали його друзі Діма та Юра і іноді приходила ОСОБА_23.

Свідок ОСОБА_24, який був другом ОСОБА_9, зазначав, що померлий йому часто дзвонив, до моменту своєї смерті, та просив допомоги, але в основному йому допомагав ОСОБА_25 Діма. Йому відомо, що ОСОБА_9 завжди проживав із батьками, після смерті його матері до нього переїхала жити його племінниця ОСОБА_22, яка проживала з ним постійно і проживає у його квартирі на даний час. Господарством займалася ОСОБА_22, зокрема, вона готувала їжу, прибирала, ходила за покупками. Померлий би самостійно прожити не зміг, оскільки йому було важко ходити. Йому відомо, що свою пенсію ОСОБА_9 витрачав на крупні придбання, а витрати по господарству несла ОСОБА_7. Організацією похорон займалися батько ОСОБА_7 ОСОБА_20, свідок та ОСОБА_25, а всі витрати по похованню ніс батько позивача за зустрічним позовом.

Допитаний у судовому засіданні батько ОСОБА_7 та, відповідно, двоюрідний брат померлого ОСОБА_9 ОСОБА_20 пояснив, що його тітка та мати померлого ОСОБА_27 ще за свого життя запропонувала їм, щоб ОСОБА_22 переїжджала жити до них. Після смерті матері ОСОБА_9 ОСОБА_22 жила у квартирі разом із померлим, допомагала по господарству, ходила у магазин, опікувалася ним, допомагала спускатися входинами. Він їм постійно передавав із села продукти харчування, і в них була домовленість про те, що ОСОБА_9 витрачає пенсію на лікування а всі інші витрати несе їх сімя. Оля постійно проживала у ОСОБА_9 і продовжує проживати у його квартирі. ОСОБА_11 отримувала стипендію, вязала якісь речі і продавала їх, за що отримувала грошові кошти, крім того він як батько також надавав їй матеріальне забезпечення. ОСОБА_9 було важко пересуватися самостійно, тому він тримався за стіну, коли ходив. Свідок вважає, що самостійно ОСОБА_9 не зміг би опікувати себе, оскільки йому було важко пересуватися. Похованням займався свідок, а інші рідні нічим не допомагали і він їх бачив лише на похоронах у ОСОБА_28 та його матері ОСОБА_27

Свідок ОСОБА_29, яка перебувала у дружніх відносинах із ОСОБА_9 с дитинства, суду повідомила, що вона спілкувалася із померлим дуже часто і знає, що ОСОБА_22 з ним проживала постійно з травня 2012 року по день смерті. ОСОБА_7 йому дуже допомагала по господарству, убирала, прала, готувала їжу, ходила по магазинам. Вважає, що якби ОСОБА_22 не жила з ОСОБА_30, то він би не міг себе опікувати, оскільки міг самостійно, спираючись на стіну, ходити лише до туалету та на кухню, а на вулиці він пересувався на колясці, яку звісно не міг самостійно спускати з пятого поверху. Організацією поховання займався ОСОБА_20, ОСОБА_22, ОСОБА_25 і вона допомагала їм. ОСОБА_7 отримувала стипендію, крім того на вихідних та канікулах ОСОБА_22 працювала на Критому ринку, за що отримувала грошові кошти, а також допомогу вона отримувала від своїх батьків. Їй відомо, що ОСОБА_22 за власний рахунок оплачувала комунальні послуги та покупала продукти харчування. Свідок ходила до померлого з метою спілкування, а допомогу померлому, крім ОСОБА_22, також надавали друзі ОСОБА_25 Діма та ОСОБА_24. Інших рідних вона вперше побачила на похоронах і знає, що вони ніколи померлому не допомагали.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_25 пояснив, що він є другом ОСОБА_9 з 1985 року, і до того часу як до нього переїхала ОСОБА_7, він постійно допомагав померлому та його матері. Після смерті матері спадкодавця та переїзду у травні 2012 року до нього ОСОБА_22, вона займалася домашнім господарством і допомагала йому по дому (готувала їжу, прибирала, прала, ходила за покупками), а він допомагав ОСОБА_9 як чоловік. 1-2 рази на тиждень свідок приходив додому до ОСОБА_9, а кожні вихідні, він з ним гуляв на вулиці. ОСОБА_9 після смерті своєї матері самостійно себе не міг обслуговувати, оскільки йому було важко пересуватися, по вулиці без сторонньої допомоги він не міг ходити, міг пересуватися із трудом по квартирі. Після смерті матері ОСОБА_9 і до того, як до нього приїхала ОСОБА_22, саме свідок допомагав померлому по господарству. Також свідку відомо, що батьки ОСОБА_7 постійно передавали продукти харчування із села, а докупала вона продукти за свої власні кошти. Щодо її матеріального забезпечення зазначив, що ОСОБА_22 отримувала стипендію, по вихідним дням вона працювала на ринку, а також гроші їй передавали її батьки. Організацією поховання ОСОБА_9 займалися він, ОСОБА_29 та батько ОСОБА_7 ОСОБА_20, який і оплатив всі витрати.

Аналізуючи надані суду докази на підтвердження зустрічних позовних вимог суд, встановив, що дійсно у період з травня 2012 року по день смерті ОСОБА_9, який помер 27.06.2014 року, разом із померлим у квартирі № 145 в буд. № 192 по пр.. Леніна в м. Запоріжжі проживала позивач за зустрічним позовом ОСОБА_7, яка раніше проживала та зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1, яка переїхала жити у квартиру свого дядьки ОСОБА_9 до м. Запоріжжя у звязку з навчанням.

ОСОБА_9 внаслідок хвороби пересувався із великим труднощами, користувався інвалідними колясками та потребував сторонньої допомоги від інших осіб.

Позивач за зустрічним позовом надавала певну допомогу по господарству своєму дядькові ОСОБА_9, який отримував фізичну допомогу також і від своїх друзів ОСОБА_24 та ОСОБА_25.

Матеріально забезпечувати свого дядька ОСОБА_7 не могла, оскільки на момент переїзду до ОСОБА_9 їй було 17 років, а на момент смерті спадкодавця - 19 років, її стипендія у навчальному закладі була меншою ніж пенсія померлого майже в пять разів. Показання свідків, які були дані у судовому засіданні щодо роботи ОСОБА_7 на ринку та отримання від вказаної роботи грошових коштів жодними належними доказами не підтверджені, у звязку з чим до цих доводів суд відноситься критично. Матеріальна допомога померлому, яка надавалася батьком ОСОБА_7 ОСОБА_20, в тому числі і харчами, не може свідчити про те, що спадкоємець пятої черги матеріально забезпечував спадкодавця.

Не знайшли свого підтвердження належними та допустимими доказами і доводи позивача за зустрічним позовом та її представника, про те, що ОСОБА_7 за час проживання із спадкодавцем несла витрати за комунальні послуги, оскільки квитанції, які надані суду містять відомості про платника послуг ОСОБА_9, а оплата комунальних послуг, які були надані у квартиру АДРЕСА_5, після смерті спадкодавця не є обставиною на підтвердження матеріального забезпечення померлого ОСОБА_7, тим більш як встановлено із показань свідків, допитаних у судовому засіданні у вказаній квартирі з моменту смерті ОСОБА_9 залишилася проживати позивач за зустрічним позовом.

Враховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку, що зустрічні позовні вимоги є безпідставними, оскільки позивачем не доведено наявність всіх факторів, які у сукупності дають підстави у судовому порядку змінити черговість у праві на спадкування.

З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку, що первісні позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підлягають частковому задоволенню, а у задоволенні зустрічного позову слід відмовити у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 57, 59, 60, 208, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання права власності на частину спадкового майна задовольнити частково.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання права власності на частину спадкового майна задовольнити частково.

Зустрічний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6 про зміну черговості одержання права на спадкування залишити без задоволення.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/6 частину квартири АДРЕСА_3 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_9, померлого 27 червня 2014 року.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/6 частину квартири АДРЕСА_3 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_9, померлого 27 червня 2014 року.

В іншій частині позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено 06.11.2015 року.

Суддя: К.В. Гашук