У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого судді - Рожина Ю.М.,

суддів - Максимчук З.М., Григоренка М.П.,

секретаря судового засідання - Шептицької С.С.,

з участю

представника відповідачів ОСОБА_1 - ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

особи, яка подала апеляцію ОСОБА_5 її представника ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 23 червня 2011 року в справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 та третьої особи першої Рівненської державної нотаріальної контори про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом та договору купівлі-продажу квартири, визнання права власності -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 23 червня 2011 року позов задоволено.

Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 27.02.2007 року нотаріусом першої Рівненської державної нотаріальної контори на ім'я ОСОБА_8, як спадкоємця ОСОБА_9.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_10 20 березня 2007 року.

Визнано за ОСОБА_7 право власності в порядку спадкування на квартиру АДРЕСА_1.

Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 судові витрати в сумі 8,50 грн. та витрати на ІТЗ при розгляді справи в сумі 37 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права.

Доводить, що квартира, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 придбана в період перебування нею та ОСОБА_1 в шлюбі, а тому належала їм на праві спільної сумісної власності, а за таких обставин суд мав би залучити її до участі в справі в якості співвідповідача.

Вказує, що суд не взяв до уваги той факт, що довіреність від 13 лютого 2007 року, видана на ім'я ОСОБА_12, залишається чинною, її реєстрація не скасована, що свідчить про відповідність правочину, вчиненого ОСОБА_1 щодо продажу спірної квартири, вимогам чинного законодавства.

Зазначає, що висновок суду відповідно до рішення від 16.06.2010 року щодо визнання правочину від 06.03.2007 року недійсним є передчасним, оскільки позивачка, на момент постановлення рішення, не набула права власності на спірне нерухоме майно, не було скасована державна реєстрація свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого на ім'я батька, після смерті бабусі.

Рахує, що при прийнятті рішення щодо визнання права власності за позивачкою судом не було встановлено факт чи прийняла остання спадщину, що є порушенням чинного законодавства. За таких обставин просить рішення скасувати, ухвалити нове про відмову в позовних вимогах.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до приписів ст. 318 ЦПК України якщо апеляційні скарги на рішення або ухвалу суду першої інстанції були подані в установлені цим Кодексом строки, але надійшли до суду після закінчення апеляційного розгляду справи або коли строки на подання апеляційної скарги у зв'язку з пропущенням їх з поважних причин були поновлені або продовжені і особа, яка подала апеляційну скаргу, не була присутня під час розгляду справи, апеляційний суд розглядає цю скаргу за правилами цієї глави. Залежно від обґрунтованості скарги, зазначеної в частині першій цієї статті, суд ухвалює рішення або постановляє ухвалу відповідно до статті 307 цього Кодексу. При цьому за наявності підстав може бути скасовано рішення або ухвалу апеляційного суду.

Задовольняючи позовні вимоги, місцевий суд виходив з того, що вказана квартира була власністю ОСОБА_9, яка 19 травня 1992 року склала заповіт на все своє майно онучці, позивачці по справі і в період між відкриттям спадщини та моментом її прийняття ця квартира перебувала у чужому незаконному володінні.

Вказана обставина підтверджена рішенням Рівненського міського суду від 16 червня 2010 року, яким було визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_13, діючим від імені і за довіреністю ОСОБА_8 - батька ОСОБА_7, та ОСОБА_1 Вказане рішення є чинним.

З матеріалів справи вбачається, що 20 березня 2007 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 був укладений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_10 зареєстрованому в реєстрі за №2190.

ОСОБА_1 отримав право власності на квартиру АДРЕСА_1, на підставі договору купівлі-продажу від 6 березня 2007 року укладеного з ОСОБА_13 за нотаріально посвідченою довіреністю від ОСОБА_8, який посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_14, зареєстрований за №673.

Згідно з ч.1 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до рішення Рівненського міського суду від 26 жовтня 2007 року ОСОБА_1 та ОСОБА_5 у період з 22 листопада 1986 року по 26 жовтня 2007 року перебували шлюбі.

З договору від 6 березня 2007 року купівлі-продажу квартири вбачається, що спірна квартира була придбана ОСОБА_1 під час перебування у шлюбі з ОСОБА_5, а тому належала їм на праві спільної сумісної власності, а при укладенні договору купівлі-продажу від 20 березня 2007 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, при відчуженні спірної квартири, у п.17 зазначено, що до договору додається заява-згода дружини продавця, тобто ОСОБА_5, справжність підпису якої нотаріально посвідчується нотаріусом ОСОБА_10 від 20 березня 2007 року. за реєстровим №2183.

Під час апеляційного розгляду справи ОСОБА_5 підтвердила обставину щодо надання згоди на продаж квартири чоловіком ОСОБА_1 для ОСОБА_3, що свідчить про відсутність порушення її прав щодо розпорядження спільним майном, яким є спірна квартира.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом прав та інтересів ОСОБА_5, а саме залучення її до участі у справі як співвласника майна, при розгляді позову ОСОБА_7 та прийняття рішення від 23 червня 2011 року, не заслуговують на увагу з викладених підстав, а також з підстав викладених у приписах ч.2 ст.369 ЦК України.

Відповідно до ч.4 п.26 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 6 листопада 20098 року „Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", суди повинні враховувати, якщо предметом правочину є майно, яке належить особам на праві спільної сумісної власності, інші співвласники відповідно до частини другої статті 369 ЦК до участі у справі не залучаються, оскільки правочин щодо розпорядження спільним майном вважається вчиненим за згодою всіх співвласників. За відсутності такої згоди інші співвласники відповідно до частини четвертої статті 369 ЦК можуть пред'явити позов про визнання такого правочину недійсним.

Колегія суддів дійшла висновку, що заява-згода зазначена у п.17 договору купівлі-продажу від 20 березня 2007 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, свідчить про наявність згоди ОСОБА_5 на вчинення нотаріальних дій чоловіка ОСОБА_1 щодо розпорядження спільною сумісною власністю подружжя.

ОСОБА_5 не зверталась у встановленому законом порядку, а саме в порядку ст.16 ЦК України, про визнання такого правочину недійсної, а саме договору купівлі-продажу від 20 березня 2007 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, за відсутності її згоди а розпорядження спільним майном подружжя.

З урахуванням викладеного доводи апеляційних скарг не спростовують висновок суду першої інстанції на підставі якого прийняте рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303,307,308,313,314,315,317,324,325 ЦПК України колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 23 червня 2011 року за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 та третьої особи першої Рівненської державної нотаріальної контори про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом та договору купівлі-продажу квартири, визнання права власності залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею чинності.

Головуючий Ю.М.Рожин

Судді З.М.Максимчук

М.П.Григоренко