Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2015 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Супрун Г. Б. ,

при секретарі - Озерчук Г. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія» про стягнення страхового відшкодування,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просив визнати подію від 13.11.2013 року страховим випадком та стягнути з відповідача на його користь страхове відшкодування в розмірі 3537,36 грн. Позов мотивується тим, що 13.11.2013 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля «ВАЗ-2109», д.н.з. НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2, та автомобіля «ВАЗ-21099», д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1 14.11.2013 року у зв'язку з тим, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «ВАЗ-2109» ОСОБА_2 на момент ДТП, була застрахована у СТзДВ «Гарантія», ОСОБА_1 звернувся до відповідача із повідомленням про страховий випадок, але добровільно страхове відшкодування у розмірі 3537,00 грн. страхова компанія не виплатила, тому звертається до суду.

Позивач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи неодноразово повідомлялась належним чином. Подав до суду заяву, в якій збільшив розмір позовних вимог та просив стягнути з відповідача вартість матеріального збитку у розмірі 3778,01 грн. та витрати у розмірі 500,00 грн. за отримання звіту №04091 про вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу. Розгляд справи просив проводити за його відсутності. Тому суд вважає можливим слухати справу за його відсутності на підставі ст. 158 ЦПК України.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі.

Суд, дослідивши письмові докази, оцінивши їх у сукупності, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 13.11.2013 року в м. Харкові по вулиці Полтавській шлях, сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ВАЗ-2109», д.н.з. НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2, та автомобіля «ВАЗ-21099», д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Згідно постанови Ленінського районного суду м. Харкова від 10.12.2013 р. винним в ДТП визнано ОСОБА_2 та притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху за ст. 124 КУпАП (а.с. 11).

Як встановлено судом, згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/2564194, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у СТзДВ «Гарантія», забезпечений транспортний засіб - «ВАЗ-2109».

Правові відносини у сфері страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним Кодексом України та Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, що визначає загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яким регулюються дані правовідносини, страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Відповідно до абз. 1 п. 22.1 ст. 22 Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно ст. 28 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Відповідно до ст. 35 Закону, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися: а) найменування страховика, якому подається заява, або МТСБУ; б) прізвище, ім'я, по батькові (найменування) заявника, його місце проживання (фактичне та місце реєстрації) або місцезнаходження; в) зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують; г) інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих; ґ) підпис заявника та дата подання заяви.

14.11.2013 року позивач звернувся то СТзДВ «Гарантія» із повідомленням про настання страхового випадку (а.с. 12).

Відповідно до звіту № 04091 від 15.12.2013 року про вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу «ВАЗ-21099», д.н.з. НОМЕР_2, що належить ОСОБА_1, здійсненого ТОВ «АВТОПАРТНЕР-ЦЕНТР» за заявою СТзДВ «Гарантія», вартість відновлюваного ремонту з урахуванням фізичного зносу складає 3778,01 грн. (а.с. 63-72).

Так, 26.12.2013 року ОСОБА_1 до відповідача було подано заяву на виплату страхового відшкодування за пошкоджений транспортний засіб (а.с. 10).

Відповідно до ст. 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв'язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик (МТСБУ) зобов'язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, 20.05.2014 року позивачем направлялась відповідачу заява про необхідність повідомлення причин не проведення виплати за страховим випадком, оскільки станом на 20.02.2014 року жодних виплат на відшкодування завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди збитків ОСОБА_1 відповідачем не здійснювалось (а.с. 7-8).

Разом з тим відповідач фактично страхове відшкодування позивачу не сплатив без пояснення причин, незважаючи на встановлений законодавством строк для прийняття рішення про виплату страхового відшкодування або відмову у такій виплаті, таких рішень не прийняв, у судове засідання представник відповідача жодного разу не з'явився без поважних причин.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно ст. 29 Закону у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Відсутність як такого рішення страховика про відмову у виплаті страхового відшкодування не може вважатися підставою для відмови у задоволенні позову про стягнення таких виплат, оскільки останнє може свідчити про зловживання страховиком своїми правами та мати на меті навмисне затягування строків виконання зобов'язань перед страхувальником.

Отже, вимоги позивача про стягнення страхового відшкодування у розмірі 3778,01 грн. обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем було пред'явлено вимогу про визнання події, що мала місце 13.11.2013 року страховим випадком.

Так, спірні правовідносини регламентуються положеннями Глави 16 ЦК України та Закону України "Про страхування".

Ст. 16 ЦК України визначено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів, зокрема відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Проте, позивачем в зазначеній частині вимог обрано не передбачений законом спосіб захисту своїх інтересів.

Положеннями ст.988 ЦК України та ст.20 Закону України "Про страхування", передбачено обов'язок страховика здійснити страхову виплату у разі настання страхового випадку.

У позивача відсутні відмови з боку відповідача щодо визнання події страховим випадком. А тому і відсутні підстави заявляти про це.

Між тим, вимога позивача про стягнення з відповідача витрат в розмірі 500,00 грн. за отримання звіту №04091 від 15.12.2013 року не обгрутована та не доведена, оскільки виконання звіту про вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу ВАЗ 21099 було здійснено у 2013 році, проте як вбачається із матеріалів справи, позивачем надано на підтвердження своїх вимог квитанцію до прибуткового касового ордеру №2043 від 06.04.2015 року (а.с. 61), як оплату за оцінку колісного транспортного засобу, що не може бути доказом оплати звіту від 15.12.2013 року. Тому вимоги позивача в цій частині задоволенню не підлягають.

Згідно ст. 88 ЦПК України підлягають відшкодуванню понесені та документально підтверджені вимоги позивача про стягнення судового збору у сумі 243,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 16, 988, 1166, 1192 Цивільного кодексу України, ст.ст. 6, 22, 28, 29, 35, 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ст. 20 Закону України «Про страхування», ст.ст. 10,11,60, 61, 88, 212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія» про стягнення страхового відшкодування - задовольнити частково.

Стягнути з Страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія» (код ЄДРПОУ - 21130899) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3) страхове відшкодування в розмірі 3778,01 грн.

Стягнути з Страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія» (код ЄДРПОУ - 21130899) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3) судовий збір у розмірі 243,60 грн.

В іншій частині позовних вимог-відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва через Подільський районний суд м. Києва.

Суддя Г. Б. Супрун