Справа № 2-6891/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2015 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Лозинської М.І.,

за участю секретаря - Резніченко Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

В жовтня 2014 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу.

Позивач посилається на те, що 19.12.1981 року Відділом реєстрації актів громадянського ставну Києво-Святошинського райвиконкому Київської області, актовий запис № 50 було зареєстровано шлюб з відповідачем.

Позивач також вказує на те, що шлюбні відносини з відповідачем не підтримуються, відповідач веде аморальний спосіб життя, здійснює насильство в сім'ї, а тому подружнє життя з відповідачем не складається, ведення спільного господарства припинилося, добровільної згоди на розірвання шлюбу відповідач не надає. Зважаючи на вищенаведене просила суд розірвати шлюб.

В судовому засіданні позивач та ії представник позовні вимоги підтримали та просили їх задоволення. Позивач наполягала на розірванні шлюбу, вказавши про те, що строк на примирення їй не потрібний. В подальшому в судове засідання не з"явилась, подавши через канцелярію заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила суд розглядати справу у її відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.

Відповідач в судове засідання не з'явився, але через канцелярію суду подав заперечення на позов, в яких пояснив, що наданні пояснення позивачем в обґрунтування заявлених вимог не відповідають дійсності, з наступних підстав.

Відповідач, зазначив, що сторони від подружнього життя мають двох дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, вихованням яких сторони займались спільно.

Крім того, відповідач зазначив, що сторони до цього час ведуть спільне господарство, а розірвання шлюбу позивачці потрібно для того, щоб позбавити права власності ОСОБА_2 на спільно набуте за час подружнього життя майно.

Таким чином, суд дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно з ст. ст. 110,112 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 19.12.1981 року у Відділі реєстрації актів громадянського ставну Києво-Святошинського райвиконкому Київської області, актовий запис № 50.

Судом встановлено, що між сторонами не склалося нормальні сімейні відносини з різних причин, а тому вони сімейних стосунків не підтримують, відповідач заперечував проти розірвання шлюбу посилаючись на те, що обґрунтування позивачки не відповідають дійсності, проте доказів в підтвердження цього.

За таких обставин, враховуючи формальний характер шлюбу, суд вважає, що збереження сім'ї сторін є неможливим, а тому шлюб підлягає розірванню.

Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, в розмірі 243,60 грн.

Керуючись ст.ст.110, 112 СК України, ст.ст. 10-11, 57-60, 88, 174, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 19.12.1981 року зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського ставну Києво-Святошинського райвиконкому Київської області, актовий запис № 50- розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 243,60 грн.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: