Справа № 381/5214/14-ц Головуючий у І інстанції Зуй Т.С.
Провадження № 22-ц/780/387/15 Доповідач у 2 інстанції Суханова Є.М.
Категорія 47 28.01.2015
УХВАЛА

Іменем України

28 січня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Суханової Є. М.,

суддів: Мережко М.В., Данілова О.М.,

при секретарі: Франюк Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 17 листопада 2014 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про збільшення розміру аліментів, посилаючись на те, що згідно рішення Фастівського міськрайонного суду від 09.02.2011 року з нього на її користь з відповідача стягуються аліменти на утримання дочки ОСОБА_4, 1997 року народження в твердій грошовій сумі 500 грн. до досягнення дитиною повноліття, починаючи 07.12.2010 року щомісячно. Вона вважає, що даний розмір аліментів є замалим, тому, що на даний час дочка навчається у вищому навчальному закладі на контрактній основі, денної форми навчання. Щодня витрачає кошти на проїзд, її заробітку не вистачає для утримання дочки, а відповідач зареєстрований як фізична особа підприємець має дохід та має можливість допомагати дочці, тому, просить збільшити розмір аліментів до 2000 гривень на місяць.

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Відповідач та його представник позов не визнали та заперечували проти його задоволення, вважають, що стягнення аліментів на утримання дитини є достатнім. Оскільки, при вирішенні справи про стягнення аліментів в розмірі 500 грн. щомісячно, суд враховував всі обставини справи, просять, в задоволенні позову відмовити. Разом з тим відповідач зазначив, що дочка від нього відцуралась, а тому він перестав додатково надавати допомогу, окрім стягнутих з нього аліментів за рішенням суду.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 17 листопада 2014 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів було відмовлено.

Не погоджуючись з висновком суду першої інстанції, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Колегія суддів вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги вважає, що вона не обґрунтована та задоволенню не підлягає.

Суд першої інстанції, дослідивши матеріали справи, дійшов до обґрунтованого висновку, з яким погоджується колегія суддів, що позивач не довела ті обставини, на які вона посилається в своєму позові, висновки суду не можуть ґрунтуватися лише на припущеннях.

Судом першої інстанції також обґрунтовано, на підставі доказів, встановлено, що за рішенням Фастівського міськрайонного суду від 09.02.2011 року з відповідача стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі 500 грн., щомісячно з 07 грудня 2010 року до досягнення дитиною повноліття.

При винесенні рішення про стягнення аліментів Фастівський міськрайонний суд врахував при цьому вимоги ст. 182 Сімейного кодексу України щодо матеріального становища позивача, який на той час був зареєстрований, як фізична особа- підприємець.

Відповідно до ст. 192 СК України, неможливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням, як положень ст. 182 СК України, так і положень ст. ст. 183, 184 СК України.

Частина 1 ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Відмовляючи у задоволенні апеляційної скарги, колегія суддів враховує зміст ст. ст. 181, 183, 184, 192 СК України, про те, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним, за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України).

Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із батьків та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, обов'язок доведення обставин, на які позивач посилається як на підставу для задоволення свого позову, покладено на нього.

Таким чином, колегія суддів базує свої висновки на тій обставині, що цивільно-процесуальне законодавство України покладає на позивача обов'язок довести наявність обставин, передбачених у ст. 192 СК України, які є підставою для задоволення позову та збільшення розміру аліментів.

Відповідно до податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи - підприємця, ОСОБА_3 за 2013 рік отримав суму доходу 36 000 грн., тобто, 3000 грн. на місяць.

При визначенні розміру аліментів, суд першої інстанції об'єктивно врахував той факт, що сімейне та матеріальне становище платника аліментів, та стан його здоров'я після ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів не змінився. На даний час відповідач не припинив свою діяльність як фізична особа - підприємець. На обліку в центрі зайнятості не перебуває, має неповнолітню дитину та непрацездатного батька на утриманні.

Також, колегія суддів бере до уваги покази відповідача, щодо того, що він має зобов'язання за рішенням суду з приводу утримання спільного майна з позивачем, а також новий доказ, наданий відповідачем по справі, а саме-рішенням місцевого суду, яке набрало законної сили.

Так, згідно рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 12 грудня 2014 року, яким на користь апелянта з відповідача стягнуто додаткові витрати на дитину в розмірі 2597 грн.50 коп.

Також, колегія суддів критично оцінює покази ОСОБА_2, як такі, що не підтверджені жодними доказами, а саме: відсутні підтвердження про не забезпечення належного рівня проживання дитини, а тому, колегія суддів оцінивши в сукупності всі зібрані докази по справі, вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог позивача-апелянта.

З наведеного вбачається, що апелянт ОСОБА_2 не довела ті обставини, на які вона посилається в своєму позові, як на підставу своїх вимог і вони не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а тому в задоволенні таких позовних вимог обгрунтовано відмовлено.

Намагаючись спростувати висновки суду, апелянт посилається на те, що єдиною підставою для звернення до суду з указаним позовом є навчання доньки, що підтверджується договором про навчання та квитанцію про сплату судового збору.

Проте, відповідач був зобов'язаний оплатити додаткові витрати на навчання за семестр своєї доньки у розмірі 2597 грн. 50 коп., що підтверджується рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 12 грудня 2014 року, яке набрало законної сили. (а.с. 49 - 50).

Таким чином, апеляційна скарга не підтверджена, підстав для її задоволення немає.

Згідно з вимогами ст. 308 ЦПК України, Апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 293, 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 17 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: