АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
Справа № 686/8359/14-ц
Провадження № 22-ц/792/60/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого - судді Талалай О.І.

суддів: П'єнти І.В., Корніюк А.П.

з участю секретаря Сацюк Г.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду від 21 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування житлового будинку.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги , колегія суддів

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1, звертаючись до суду з вказаним позовом і уточнивши вимоги, зазначила, що 26 липня 2000 року приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу ОСОБА_3 був посвідчений договір дарування житлового будинку, згідно якого ОСОБА_4 подарував, а ОСОБА_2 прийняла в дар житловий будинок АДРЕСА_1. У договорі жодним чином не вказано, що у будинку проживає і зареєстрована ще одна сім'я, у якої є неповнолітні діти. Договір укладений з метою здобуття юридичного механізму для виселення її сім'ї з будинку і задля того, щоб позбавити можливості узаконити побудоване ними нерухоме майно. Договір є фіктивною угодою, укладеною про людське око, про що їй стало відомо у 2011 році. ОСОБА_4 після укладення договору дарування залишився проживати у вказаному будинку. Маючи довіреність від ОСОБА_2 на управління і розпорядження будинком, він фактично залишався його володільцем. Обдарована не вчиняла дій по переоформленню на себе договорів із обслуговуючими організаціями, такими як ВАТ «Хмельницькгаз», КП "Хмельницькводоканал», КП «Спецкомунтранс», ВАТ «Хмельницькобленерго». Відповідач не вчиняла також дій по переоформленню на себе права власності або права користування земельною ділянкою. Згідно державного акту про право власності на землю ОСОБА_5 до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 року залишався власником земельної ділянки по АДРЕСА_1. Відповідно до ст. 58 ЦК України в редакції 1963 року недійсною є угода, укладена лише про людське око, без наміру створити юридичні наслідки (удавана угода). Вона як спадкоємець ОСОБА_5 вправі пред'явити позов про визнання договору дарування недійсним.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 21 жовтня 2014 року у позові відмовлено.

ОСОБА_1, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи. Судом не було досліджено чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались позовні вимоги, не надано оцінки наданим нею на підтвердження своїх вимог доказам. Із змісту рішення суду незрозуміло на якій саме підставі відмовлено у позові - з підстав недоведеності позову чи за спливом позовної давності.

У засідання апеляційного суду особи, які беруть участь у справі, не з'явилися, про розгляд справи належним чином повідомлені.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування або зміни рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що 26 липня 2000 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 був укладений договір дарування житлового будинку з відповідними надвірними будівлями по АДРЕСА_1 у м. Хмельницькому, який посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу ОСОБА_3 Право власності відповідача на нерухоме майно 26 липня 2000 року зареєстровано у Хмельницькому БТІ. ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4 помер. ОСОБА_1 є дочкою і спадкоємцем померлого.

Наведене підтверджується матеріалами справи.

Відмовляючи у позові, суд виходив з того, що позивачем не надано доказів того, що договір дарування укладений про людське око, без наміру створити юридичні наслідки.

Такий висновок суду узгоджується з матеріалами справи і відповідає вимогам закону.

Згідно ч. 3 ст. 10, ч. 1 і ч. 3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Як вбачається з матеріалів справи відповідно до договору дарування земельної ділянки від 02 листопада 2012 року ОСОБА_4 подарував ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,08 га, яка розташована на території Хмельницької міської ради по АДРЕСА_1 без зміни її цільового призначення (для обслуговування житлового будинку). Державний акт на право приватної власності на землю, виданий 18 січня 1999 року ОСОБА_4 містить відмітку про перехід права власності на земельну ділянку до ОСОБА_2 згідно договору дарування від 02 листопада 2012 року.

Факт проживання ОСОБА_4 після укладення оспорюваного договору дарування у будинку своєї дочки ОСОБА_2 і отримання ним за місцем проживання пільг по оплаті за природний газ, за послуги з водопостачання та електропостачання не можуть свідчити про удаваність договору.

Покази свідка ОСОБА_6 не можуть бути визнані достатнім доказом того, що оспорюваний договір дарування житлового будинку є удаваною угодою.

За таких обставин рішення суду про відмову у позові за недоведеністю вимог ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав в межах доводів апеляційної скарги для його скасування не вбачається.

Разом з тим, безпідставним є посилання у рішення суду на пропущення позивачем позовної давності.

Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» суд, встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, у рішенні зазначає про відмову у позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

У зв'язку з тим, що недоведеність є самостійною підставою для відмови у позові ОСОБА_1, посилання на пропущення позивачем позовної давності слід виключити з мотивувальної частини рішення суду.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Виключити з мотивувальної частини рішення Хмельницького міськрайонного суду від 21 жовтня 2014 року посилання на пропущення позивачем позовної давності, як на підставу відмови у позові.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: (підпис) Судді: (підписи)

Вірно:

Головуючий:

____________________________________________________________________

Головуючий в першій інстанції: Логінова С.М. Провадження: № 22-ц/792/60/15

Доповідач: Талалай О.І. Категорія: 19, 21