Справа № 761/1847/15-ц
Провадження № 2/761/2858/2015
У Х В А Л А

28 січня 2015 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Волошин В.О., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про виділення в натурі майна, визнання права власності, припинення права спільної сумісної власності, усунення перешкод у здійсненні права власності, зобов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

В січні 2015р. позивачка ОСОБА_1 звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про виділення в натурі майна, визнання права власності, припинення права спільної сумісної власності, усунення перешкод у здійсненні права власності, зобов'язання вчинити дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ч. 1 ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Виходячи із положень п. 8 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013р. №8 "Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів", за змістом ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державний реєстратор є державним службовцем, крім випадку, коли державним реєстратором є нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються (делегуються) функції державного реєстратора прав на нерухоме майно.

Відповідно до частини другої ст. 30 цього Закону дії або бездіяльність державного реєстратора, державного кадастрового реєстратора, нотаріуса, державного виконавця можуть бути оскаржені до суду. Суди повинні мати на увазі, що під діями також слід розуміти рішення, прийняті зазначеними суб'єктами владних повноважень з питань реєстрації.

Спори, які виникають у цих відносинах, підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

У відповідності з п.1) ч. 2 ст. 122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги щодо зобов'язання приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 внести зміни до реєстраційного запису Державного реєстру іпотек та Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, повинні розглядатися в порядку адміністративного судочинства.

При цьому, при розгляді позовної заяви, в частині вимог, які підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, було встановлено, що остання подана з порушенням вимог ст. 119 ЦПК України.

Так, згідно п.3) ч. 2 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна відповідати іншим вимогам, встановленим законом.

Однак, позовні вимоги щодо виділення в натурі майна визначені стороною позивча без врахування положень ст. 183 ЦПК України, а вимоги п. 5 прохальної частини позову - без врахування положень ст.ст. 525, 526, 627, 638 ЦПК України.

Крім того, згідно ч. 5 ст. 119 ЦПК України до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивачкою заявлено вимогу про відстрочку сплати судових витрат.

У відповідності з ч. 1 ст. 82 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що відсутні докази скрутного майнового становища позивачки та її доходів, тому вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяви про відстрочку сплати судових витрат.

Враховуючи вищевикладене, стороні позивача необхідно сплатити судовий збір відповідно до ставок визначених у ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" та з врахуванням положень ч. 3 ст. 6 вказаного Закону.

Відтак, стороні позивача необхідно визначитись зі змістом позовних вимог, які підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, з урахуванням зазначених вище положень закону, та надати суду виправлену редакцію позовної заяви з копіями доданих до неї документів відповідно до кількості учасників процесу.

Відповідно до ст. 121 ЦПК України позовна заява, подана без додержання вимог, викладених у ст. 119, 120 ЦПК України підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків, оскільки зазначені недоліки перешкоджають суду відкрити провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 17, 18 КАС України, ст.ст. 3, 15, 79, 82, 121, 122, 209, 210, 293, 294 ЦПК України, п. 8 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013р. №8 "Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів", суд, -

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 - в частині вимог про зобов'язання вчинити дії.

Роз'яснити ОСОБА_1, що з вказаними позовними вимогами слід звертатися в порядку адміністративного судочинства.

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про відстрочку сплати судових витрат по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про виділення в натурі майна, визнання права власності, припинення права спільної сумісної власності, усунення перешкод у здійсненні права власності.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про виділення в натурі майна, визнання права власності, припинення права спільної сумісної власності, усунення перешкод у здійсненні права власності - залишити без руху, надавши стороні позивача строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання стороною позивача ухвали, попередивши, що в разі не усунення вказаних недоліків заява буде вважатися неподаною та підлягатиме поверненню позивачам.

Ухвалу суду може бути оскаржено в частині відмови у відкритті провадження до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду в апеляційному порядку, якщо її не скасовано.

Суддя: