Справа № 673/1663/14-ц
Провадження № 2/673/67/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2015 р.

Деражнянський районний суд Хмельницької області в складі

головуючої- судді Лукіянець Т.В.

з участю секретаря судового засідання- Ясінської М.О.,

позивача- Добранського О.В.,

представників ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м.Деражня цивільну справу за позовом

ОСОБА_5

до

ОСОБА_6

про визнання договору купівлі-продажу дійсним

встановив:

В листопаді 2014 року ОСОБА_5 звернувся до суду із позовними вимогами до ОСОБА_6 про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку дійсним.

В підтвердження позовних вимог вказав, що в серпні 2011 року домовився із відповідачем про продаж житлового будинку, який належав останній на праві власності та в якості ціни за придбаний будинок сплатив грошові кошти в сумі 7500грн. Про отримання вказаних коштів відповідачка написала розписку із зазначенням відомостей про те, що вказані кошти були передані їй ОСОБА_5 за проданий будинок.

Маючи намір посвідчити нотаріально договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1, сторони звернулися до приватного нотаріуса Деражнянського районного нотаріального округу, який відмовив в оформленні договору та його нотаріальному посвідченні, оскільки на той час були відсутні правовстановлюючі документи на земельну ділянку на якій розташований житловий будинок. Після того як перестали існувати обставини, які перешкоджали нотаріальному посвідченню договору купівлі-продажу житлового будинку, позивач звернувся з пропозицією до відповідача про укладення договору купівлі-продажу житлового будинку, на що остання категорично відмовилася прибути для вчинення нотаріальних дій.

В зв'язку з цим, позивач просив суд із врахуванням тих обставин, які вказують, що між сторонами було досягнуто усіх істотних умов договору купівлі-продажу житлового будинку, визнати такий договір дійсним.

В судовому засіданні позивач та його представники вимоги позову підтримали з підстав викладених у заяві.

Представник відповідача заперечив проти позовних вимог, посилаючись на те, що сторонами не було досягнуто згоди щодо ціни будинку, а кошти, які були передані позивачем являлися гарантійною сумою за попереднім договором купівлі-продажу.

Заслухавши сторони, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Судом встановлено, що в серпні 2011 року сторони домовилися про купівлю-продаж житлового будинку №18 по вул. Варшавській, що у с. Підлісне Деражнянського району Хмельницької області.

Вказаний житловий будинок належав відповідачу ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22.12.2004 року (а.с.6-7).

08.08.2011 року ОСОБА_5 сплатив ОСОБА_6 за проданий будинок 7500грн., про що остання написала розписку (а.с.22).

Після оформлення 11.08.2012 року державних актів на земельні ділянки, зокрема для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, які знаходяться по АДРЕСА_1, ОСОБА_6 відмовилася від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу спірного будинку.

Однак, згідно з вимогами ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Відповідно до ч.3 ст. 640 ЦК України договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації.

Виходячи з цих положень закону, норма ч. 2 ст. 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК України пов'язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін.

Із врахуванням встановлених судом обставин та вищевикладених положень закону, суд приходить до висновку, про те, що чинним Цивільним кодексом України не передбачено можливості визнання дійсним договорів, що підлягають нотаріальному посвідченню й державній реєстрації, в зв'язку з чим вимоги позову не підлягають задоволенню.

Керуючись ст..ст. 10,11,60, 212-214 ЦПК України, ст. ст. 210, 220, 640,657 ЦК України, суд-

вирішив:

В позові ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 дійсним відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається Апеляційному суду Хмельницької області через Деражнянський районний суд Хмельницької області.

Суддя: Т. В. Лукіянець