Справа №488/5594/14-ц 09.06.2015 09.06.2015 09.06.2015
Провадження №22ц/784/1425/15 Головуюча в першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючої - Довжук Т.С.,

суддів: Коломієць В.В., Шолох З.Л.,

при секретарі судового засідання Біляєвій В.М.,

за участю позивача ОСОБА_3,

представника позивача ОСОБА_4,

представника відповідачки ОСОБА_5,

розглянула у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_4

на ухвалу Корабельного районного суду м. Миколаєва від 01 квітня 2015 року по справі за позовом

ОСОБА_3

до

ОСОБА_6,

третя особа орган опіки та піклування Виконавчого комітету Миколаївської міської ради

про визначення місця проживання дитини,

ВСТАНОВИЛА:

22 жовтня 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6 про визначення місця проживання їх дитини - сина ОСОБА_7, 20 червня 2010 року, з ним.

Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 01 квітня 2015 року провадження у вказаній справі закрито, відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 ОСОБА_4 просить ухвалу суду скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. На думку апелянта, ухвала суду є незаконною та постановленою з порушенням норм процесуального права, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення позивача, його представника та представника відповідачки, дослідивши надані докази та перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення місцевого суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що є рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 04 квітня 2013 року, яке набрало законної сили, ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Проте з таким висновком суду повністю погодитись не можна.

Так, відповідно до пункту 2 частини 1 статті 205 ЦПК України підставою для закриття провадження у справі є таке, що набрало законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

При цьому підставами позову є обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги (пункт 5 частини 1 статті 119 ЦПК України). Такими будуть юридичні факти матеріально-правового характеру, що визначаються нормами матеріального права, які регулюють спірні відносини.

У даній справі підставами позову можуть бути факти ухилення відповідачки від виконання рішення суду щодо визначення порядку участі позивача у вихованні дитини або інші факти, передбачені статтею 164 СК України.

З матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 20 липня 2012 року крім іншого, визначено участь ОСОБА_3 у вихованні неповнолітнього ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, шляхом надання можливості побачень з дитиною кожного першого та третього тижня місяця з вівторка по суботу з 11 год. до 12 год. та з 16 год. до 18 год. без права вивозу неповнолітнього за межі м. Миколаєва (а.с. 22-23).

Вказане рішення суду набрало законної сили 07 липня 2012 року та сторонами по справі не оскаржувалась.

Іншим рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 04 квітня 2013 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3 про передачу неповнолітньої дитини для проживання з ним виходячи з безпідставності посилання ОСОБА_9 на ухилення відповідачки від виконання рішення суду щодо його зустріч с сином (а.с. 44 - 46). В підтвердження свого позову ОСОБА_9 надавав суду акти щодо відсутності ОСОБА_6 з сином вдома у дні та часи, які встановлені вищезазначеним рішення суду для зустрічі батька з сином. Вказані акти датовані 05 листопада 2012 року, 25 жовтня 2012 року та 27 вересня 2012 року (справа № 2/488/311/2013 а.с. 24-26).

Звертаючись у жовтні 2014 року з теперішнім позовом про визначення місця проживання дитини з ним, позивач, як на підставу позову, посилається на перешкоду з боку відповідачки його зустріч з сином у 2014 році та надає акти датовані починаючи з 16 вересня 2014 року по 19 вересня 2014 року (а.с. 16-19).

Отже, підстави позову про визначення місця проживання дитини, заявленого у жовтні 2014 року, не можна вважати тотожними підставам позову, розглянутого судом у квітні 2013 року.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

При розгляді справи суду необхідно звернути увагу на положення ч. 4 ст. 159 СК України та Декларацію прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 311, 315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу Корабельного районного суду м. Миколаєва від 01 квітня 2015 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуюча

Судді