Провадження № 22ц-784/110/15 Головуючий у 1-й інстанції Гуденко О.А.
Доповідач апеляційного суду Кушнірова Т.Б.
Ухвала

Іменем України

13 січня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Базовкіної Т.М.,

суддів: Кушнірової Т.Б.,Яворської Ж.М.,

при секретарі Свіщуку О.В.,

за участю:

- заявника ОСОБА_2,

- представника заінтересованої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 27 листопада 2014 року, постановлену у справі за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту нещасного випадку на виробництві,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про встановлення факту нещасного випадку на виробництві.

Заявник зазначав, що перебував у трудових відносинах з Миколаївською автомобільною базою «Південелеваторбуд».

Під час виконання ним трудових обов'язків, з ним стався нещасний випадок, відповідно до якого було складено акт Н-1. Висновком МСЕК заявнику було встановлено ІІ групу інвалідності.

У липні 2014 року він звернувся до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Миколаєві з заявою про проведення страхових виплат, однак йому було відмовлено у зв'язку з тим, що відсутній оригінал акту Н-1.

Посилаючись на наведене, просив встановити факт нещасного випадку на виробництві під час виконання ним трудових обов'язків.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 27 листопада 2014 року заява ОСОБА_2 залишена без розгляду.

В апеляційній скарзі заявник просить скасувати ухвалу суду як таку, що не відповідає вимогам цивільного процесуального закону.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст..4 ЦПК України).

Однак, відповідно до ст.256 ЦПК України та роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п.1 постанові від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно з п. 1 ст.234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до положень п. 5 ч. 2 цієї статті суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно ч.6 ст.235 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, то суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вини мають право подати позов на загальних підставах.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 звернувся з вимогами про встановлення факту нещасного випадку на виробництві, який дає йому право на призначення страхових виплат.

Із листа Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Миколаєві видно, що рішення про призначення страхових виплат не може бути прийнято з посиланням на те, що заявником не наданий оригінал акта про нещасний випадок за формою Н-1, який в сукупності з іншими необхідними документами підтверджує його право на отримання виплат.

Наведене свідчить, що відсутність вказаного акту не дає права потерпілому на отримання грошових сум, а відтак - міститься спір про право заявника на отримання страхових виплат у зв'язку з настанням нещасного випадку на виробництві.

Крім того, за правилами окремого провадження може бути встановлений факт каліцтва коли виключається можливість його підтвердження в іншому порядку, зокрема: якщо акт про нещасний випадок на виробництві, наслідком чого стало каліцтво не складався і скласти його вже неможливо; складений акт був знищений і поновити його у позасудовому порядку неможливо, існують перешкоди для встановлення факту нещасного випадку, усунути які у позасудовому порядку не вдалось.

В той же час, як видно з матеріалів справи, акт про нещасний випадок на виробництві складався, рішенням народного суду Центрального району м. Миколаєва від 22 березня 1997 року вказаний факт підтверджений й ніким не оспорюється. Будь - яких доказів про неможливість одержання (відновлення) акту про нещасний випадок, заявник не надав.

З огляду на наведене, суд обґрунтовано залишив заяву ОСОБА_2 без розгляду, що не позбавляє його права звернутися в порядку позовного провадження.

Посилання заявника на те, що між ним та Відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування відсутній спір про право, не відповідають наведеному та не ґрунтуються на положеннях цивільного процесуального законодавства.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд помилково вважав встановленим факт нещасного випадку рішенням народного суду Центрального району м. Миколаєва від 22 березня 1997 року, спростовуються змістом ухваленого судового рішення.

За наведених обставин колегія не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали.

Керуючись статтями 303, 312, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 27 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді