У Х В А Л А

іменем україни

04 лютого 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О. П.,

суддів: Гончара В. П., Остапчука Д. О.,

Карпенко С. О., Савченко В. О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 01 серпня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 07 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, у якому з урахуванням уточнень просив поділити житловий будинок АДРЕСА_1 на дві самостійні частини і виділити в натурі йому у власність Ѕ частини вказаного будинку та Ѕ частини земельної ділянки площею 0,1734 га з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель. Також просив поділити автомобіль марки УАЗ-3303, д.н.з. НОМЕР_2, та стягнути з відповідача 15 тис. грн половини вартості дерев'яного бруса та судові витрати.

Посилався на те, що після розірвання шлюбу з відповідачкою добровільно не можуть дійти згоди щодо користування майном, придбаним у період шлюбу.

Рішенням Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 01 серпня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 07 жовтня 2014 року, позов задоволено частково.

Поділено будинок АДРЕСА_1 та виділено в натурі у власність ОСОБА_3 приміщення І підвал площею 8 кв. м вартістю 17 690 грн; приміщення ІІ підвал площею 17,6 кв. м вартістю 38 920 грн; приміщення 1-1 коридор площею 13,6 кв. м вартістю 42 650 грн; приміщення 1-2 кімната площею 23,8 кв. м вартістю 74 640 грн; приміщення 1-3 кімната площею 9,4 кв. м вартістю 29 480 грн; приміщення 1-4 ванна площею 4,0 кв. м вартістю 12 550 грн; приміщення 1-5 кухня площею 11,6 кв. м вартістю 36 380 грн; приміщення ІІІ-1 гараж (котельна) площею 7,5 кв. м вартістю 23 520 грн, а всього - приміщень площею 95,5 кв. м загальною вартістю 275 830 грн, що складає 48/100 частки будинку.

Виділено в натурі у власність ОСОБА_4 у вказаному будинку приміщення 1-6 коридор площею 16,6 кв. м вартістю 52 060 грн; приміщення 1-7 кімната (кухня) площею 18,6 кв. м вартістю 58 340 грн; приміщення 1-8 кімната площею 18,4 кв.м вартістю 57 700 грн; приміщення 1-9 кімната (кухня) площею 14,8 кв. м вартістю 46 420 грн; приміщення 1-10 кімната площею 13,0 кв. м вартістю 40 770 грн; приміщення 1-11 ванна площею 3,5 кв. м вартістю 10 980 грн; приміщення ІІІ-2 гараж (коридор) площею 9,5 кв. м вартістю 29 800 грн, а всього - приміщень площею 94,4 кв. м загальною вартістю 296 070 грн, що складає 52/100 частки будинку.

Для ізоляції приміщень між співвласниками необхідно виконати такі роботи: демонтувати сходовий марш з приміщення 1-1 в приміщення ІІІ-2 (демонтовані сходи залишаються ОСОБА_4); проріз, який утворився в стелі після демонтажу сходів між приміщеннями 1-1 і 1-6 заробити дерев'яним перекриттям; влаштувати дерев'яну перегородку в приміщенні ІІІ; влаштувати проріз у стелі під сходовий марш між приміщеннями ІІІ-2 і 1-9 (площею 2,4 кв. м); влаштувати демонтований сходовий марш з приміщення ІІІ-2 в приміщення 1-9.

Автомобіль УАЗ 3303, д.н.з. НОМЕР_2, залишено у власності ОСОБА_3

Встановлено порядок користування земельною ділянкою площею 0,1734 га, кадастровий номер 100130001, яка розташована по АДРЕСА_1 і призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд: залишено в спільному користуванні сторін земельну ділянку площею 0,0140 га (розміри сторін: 12.00, 6.98, 4.65, 12.00, 10.63); ОСОБА_3 залишено в користування земельну ділянку площею 0,0797 га (розміри сторін: 19.97, 9.93, 18.79, 8.92, 6.98, 12.00, 10.63, 4.00, 4.00, 8.76, 31.66) та ОСОБА_4 залишено в користуванні земельну ділянку площею 0,0797 га (розміри сторін 8.76, 4.00, 4.00, 1.00, 12.00, 4.65, 8.92, 10.52, 19.76, 40.42, 15.14).

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 11 831 грн 45 коп. різниці вартості часток із урахуванням відшкодування понесених судових витрат та компенсації половини вартості автомобіля.

В іншій частині позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ухвалені у справі судові рішення просить скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що скарга підлягає задоволенню на таких підставах.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_3 та проводячи поділ в натурі спірного будинку, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, посилаючись на приписи ст. ст. 60, 61, 69-71 СК України, виходив із того, що спірне майно є спільною сумісною власністю сторін, як таке, що придбане в період шлюбу, тому підлягає поділу відповідно до рівності часток кожного з подружжя. При цьому в основу такого способу вирішення спору було покладено висновок судової будівельно-технічної експертизи від 14 березня 2014 року № 41С/К.

Проте з такими висновками судів повністю погодитись не можна з огляду на наступне.

Судами встановлено, що з 08 серпня 1998 року ОСОБА_4 та ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 13 вересня 2011 року було розірвано.

У період шлюбу ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на земельній ділянці площею 0,1734 га по АДРЕСА_1, яка була виділена ОСОБА_3 на підставі рішення Микуличинської сільської ради від 16 травня 2003 року № 40 для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель, побудували житловий будинок АДРЕСА_1.

Крім того, у період шлюбу ОСОБА_4 та ОСОБА_3 придбали автомобіль УАЗ-3303, д.н.з. НОМЕР_2, вартість якого на момент розгляду справи становить 12 481 грн.

Вирішуючи спір по суті, суди виходили з того, що спірне майно в силу вимог ст. ст. 60, 61, 69-71 СК України є спільним сумісним майном подружжя, а тому право на нього має кожний з подружжя в рівних частках.

Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Статтею 70 СК України передбачено, що в разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Під час вирішення зазначених спорів суди повинні виходити з положень ст. ст. 183, 367 ЦК України, відповідно до яких виділ частки в натурі (поділ будинку) може мати місце за наявності технічної можливості виділення кожній із сторін відокремленої частини будинку із самостійним виходом (квартири), яка відповідає розміру їх часток у приватній власності або наявності технічної можливості переобладнання будинку в ізольовані квартири.

У тих випадках, коли для поділу необхідне переобладнання або перепланування будинку, він провадиться за наявності на це дозволу компетентного органу (ст. 152 ЖК Української РСР).

Вирішуючи такі спори, суди з урахуванням вимог ст. 10 ЦПК України з метою всебічного і повного з'ясування обставин справи та забезпечення здійснення прав сторін повинні відповідно до заявлених вимог запропонувати сторонам подати або за їх клопотанням витребувати, зокрема, висновки технічної експертизи щодо можливих варіантів поділу будинку в натурі, а в необхідних випадках - висновки органів державного архітектурно-будівельного контролю, пожежної і санітарної інспекцій тощо про допустимість пов'язаних із цим поділом переобладнань і перепланувань; дані про дозвіл виконавчого комітету місцевої ради на переобладнання і перепланування жилого будинку; дані про вартість та характер робіт, які необхідно здійснити для відокремлення виділеної частки будинку або поділу будинку.

Виходячи з того, що за змістом ст. 360 ЦК України кожний учасник спільної часткової власності повинен нести витрати по утриманню майна відповідно до своєї частки, витрати на проведення робіт з перепланування і переобладнання будинку повинні розподілятися між співвласниками з урахуванням їх часток та обставин справи.

Крім того, у тих випадках, коли в результаті виділу співвласнику передається частина приміщень, яка перевищує за розміром його частку, суд повинен вирішити питання про стягнення з нього відповідної грошової компенсації та зазначити в рішенні фактичні ідеальні частки в праві власності на будинок після його поділу.

Обравши спосіб поділу спірного будинковолодіння за варіантом висновку судової будівельно-технічної експертизи № 41С/К, який передбачає проведення відповідних переобладнань необхідних для ізоляції приміщень, що виділяються, на порушення приписів ст. ст. 212-214, 303 ЦПК України суди не звернули уваги на те, що на таке відсутній дозвіл компетентного органу.

Разом із тим з огляду на положення ст. ст. 379-382 ЦК України щодо поняття житла, переобладнання приміщення в ізольовані квартири, як правило, супроводжується необхідністю улаштування інженерних комунікацій, зокрема мереж газо-, електропостачання, водопостачання та водовідведення, і такі роботи проводяться за технічними умовами та проектами, розробленими спеціалізованими організаціями, та з додержанням відповідних норм і правил за погодженням компетентних органів.

Суд, вирішуючи спір про поділ будинку, вказаного не врахував, не вирішив питання про наявність технічної можливості улаштування необхідних інженерних комунікацій у запропонованих сторонам ізольованих частинах житлового будинку та не визначив вартість робіт з їх улаштування з покладенням на сторін певних витрат, та здійснив такий поділ за відсутності відповідних висновків органів державного архітектурно-будівельного контролю, пожежної і санітарної інспекцій тощо про допустимість пов'язаних із цим поділом переобладнань і перепланувань.

У той же час, встановлюючи порядок користування земельною ділянкою на порушення приписів ст. ст. 212-214, 303 ЦПК України, суди, не визначившись з характером спірних правовідносин та нормою права, яка їх регулює, не звернули уваги на те, що предметом позову була вимога про поділ земельної ділянки, та увійшли в обговорення питання, яке не було предметом позову, зокрема, про порядок користування земельною ділянкою, на якій розташований спірний будинок.

Порушення судами при розгляді справи норм процесуального права (ст. 10 ЦПК України) унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для її правильного вирішення, тому ухвалені у справі судові рішення не можуть вважатись законними і обґрунтованими та в силу ст. 338 ЦПК України підлягають скасуванню із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 01 серпня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 07 жовтня 2014 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О. П. Касьян

Судді: В. П. Гончар

С. О. Карпенко

Д. О. Остапчук

В. О. Савченко