Провадження № 22-ц/773/114/15 Категорія: 27 Доповідач: Шевчук Л. Я.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Шевчук Л.Я.,

суддів - Данилюк В.А., Подолюка В.А.,

при секретарі - Захаровій Н.А.,

з участю:

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Фінансова ініціатива" про повернення банківського вкладу, за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 грудня 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 грудня 2014 року в даній справі в позові ОСОБА_1 про повернення банківського вкладу відмовлено.

Не погоджуючись із постановленим судовим рішенням, представник позивача - ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність рішення суду через недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального і процесуального права, просив його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

В судовому засіданні позивач та її представник апеляційну скаргу підтримали та просили скаргу задоволити, представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча відповідач у встановленому законом порядку був повідомлений про час та місце судового засідання, а тому апеляційний суд розглянув справу у його відсутності.

Дослідивши обставини справи, перевіривши рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу представника позивача слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено і це відповідає наявним в матеріалах справи доказам, яким суд дав правильну правову оцінку, що 21 липня 2014 року між позивачем і відповідачем був укладений договір банківського вкладу, за умовами якого банк прийняв від вкладника ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 10000 дол. США з нарахуванням 12 процентів річних, дата повернення вкладу - 26 липня 2015 року (а.с.2-3).

Згідно зі статтею 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона банк, що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (частина 1 статті 626 ЦК України).

Договір банківського вкладу укладається на умовах видачі на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором вкладу (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором (стаття 1060 ЦК України).

Судом першої інстанції встановлено, що 21 липня 2014 року вкладник ОСОБА_1 звернулася в банк із заявою про дострокове повернення вкладу (а.с.5).

20 жовтня 2014 року позивач подала в банк заяву, в якій просила перерахувати суму банківського вкладу в розмірі 10000 дол. США на її власний рахунок згідно з договором (а.с.6).

Банк, про що свідчить меморіальний ордер № 6519 від 20 жовтня 2014 року (а.с.9), перерахував зазначені грошові кошти на поточний рахунок позивача з використанням платіжної картки, відкритий в ПАТ КБ "Фінансова ініціатива".

Позивач, при цьому, пред'явивши позов про повернення банківського вкладу, покликається на те, що вона не може зі свого рахунку зняти грошові кошти.

Проте позивач та її представник в судовому засіданні не довели та на підтвердження своїх доводів не надали суду будь-яких доказів про те, що позивач ОСОБА_1 не має можливості зняти грошові кошти із своєї платіжної картки, хоча згідно статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і об'єктивно дослідивши всі обставини справи, застосувавши ті норми права, які підлягали до застосування, прийшов до правильного висновку про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 про стягнення банківського вкладу.

Доводи апеляційної скарги є власним тлумаченням представником позивача норм чинного законодавства та обставин справи, які були предметом дослідження судом першої інстанції і суд дав їм правильну юридичну оцінку, а тому не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у рішенні, яке постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 грудня 2014 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: