УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Іваненко Ю.Г., Горелкіної Н.А., Завгородньої І.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи - Виконавчий комітет Київської районної у м. Полтаві ради, управління Держкомзему у м. Полтаві, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Полтавській області, Головне управління Держземагентства у Полтавській області, реєстраційна служба Полтавського міського управління юстиції, про визнання будівництва житлового будинку та паркану самочинним, зобов'язання усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою шляхом знесення самочинного будівництва житлового будинку та паркану, зобов'язання привести земельну ділянку в первинний стан шляхом впорядкування звільненої площі, стягнення матеріальної та моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Київського районного суду м. Полтави від 18 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 02 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2009 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, в якому, з урахуванням уточнених вимог, просив: визнати самочинним будівництво житлового будинку та паркану, що проводилося ОСОБА_7 на земельній ділянці по АДРЕСА_1; зобов'язати ОСОБА_7 усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, що належить йому на праві приватної власності, зобов'язавши його знести самочинне будівництво житлового будинку та паркану на земельній ділянці по АДРЕСА_1; зобов'язати ОСОБА_7 привести земельну ділянку по АДРЕСА_1 у первинний стан, шляхом впорядкування звільненої площі; стягнути з ОСОБА_7 на його користь 1 119 грн 31 коп. матеріальної шкоди; 5 000 грн моральної шкоди; 4 000 грн витрат на правову допомогу.

В обґрунтування вимог позивач посилався на те, що він є власником земельної ділянки площею 900 м2 по АДРЕСА_1, ОСОБА_7 є власником земельної ділянки площею 967 м2 по АДРЕСА_1.

Відповідач на своїй земельній ділянці проводить будівництво житлового будинку з порушенням правил добросусідства, самовільно зайняв частину земельної ділянки позивача площею 34 м2 , чим завдає позивачу матеріальної та моральної шкоди, оскільки на його земельній ділянці розміщено бетонні плити, на яких встановлено будівельні матеріали, земельна ділянка засмічена будівельним сміттям, частково зруйнована, засмічений котлован фундаменту.

Таким чином, позивач протягом двох років не може використовувати свою земельну ділянку за призначенням, оскільки неправомірними діями відповідача знищені багаторічні насадження, земля втрамбована плитами та постійною їздою транспорту, перемішана з будівельним сміттям, в зв'язку з чим повністю знищено родючий шар землі. Крім цього, відповідачем зламані всі стовпчики, які огороджували земельну ділянку і які позивач встановив під збірну огорожу, щоб захистити земельну ділянку від будівельних матеріалів та сміття. Позивач неодноразово звертався із скаргами до різних органів виконавчої влади, якими встановлено порушення відповідачем земельного та водного законодавства, однак він продовжує порушувати права позивача, чим завдає значну матеріальну та моральну шкоду.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 18 листопада 2013 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково.

Визнано будівництво житлового будинку та паркану, що проводиться ОСОБА_7 на земельній ділянці по АДРЕСА_1 самочинним. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено за недоведеністю.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 13 лютого 2014 року рішення Київського районного суду м. Полтави від 18 листопада 2013 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог скасовано та ухвалено у цій частині нове рішення, яким частково задоволено позовні вимоги.

Усунено перешкоди ОСОБА_4 у користуванні його земельною ділянкою, розташованої по АДРЕСА_1.

Зобов'язано ОСОБА_7 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 34,01 м2 по АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_4 згідно додатку № 3 до висновку судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи № 264/2654 від 14 червня 2013 року, що зафарбована на схемі зеленим кольором, шляхом розбирання огорожі зі сторони домоволодіння АДРЕСА_1 та здійснення реконструкції житлової прибудови, що значиться за № А2-2, за власні кошти. В іншій частині рішення районного суду залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 червня 2014 року рішення Київського районного суду м. Полтави від 18 листопада 2013 року та рішення апеляційного суду Полтавської області від 13 лютого 2014 року в частині позовних вимог про визнання самочинним будівництво житлового будинку, зобов'язання усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, зобов'язання знести самочинне будівництво житлового будинку, зобов'язання привести земельну ділянку у первинний стан, шляхом впорядкування звільненої площі, стягнення матеріальної шкоди, відшкодування моральної шкоди та витрат на правову допомогу скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

В іншій частині рішення апеляційного суду Полтавської області від 13 лютого 2014 року залишено без змін.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 18 листопада 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 02 лютого 2015 року, позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Зобов'язано ОСОБА_7 привести земельну ділянку по АДРЕСА_1 в первинний стан шляхом звільнення земельної ділянки та котловану фундаменту від будівельного сміття.

Стягнуто із ОСОБА_7 на користь позивача 259 грн 31 коп. на відшкодування завданої матеріальної шкоди, 5 тис. грн - на відшкодування моральної шкоди. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати судові рішення у частині відмови у задоволенні позову, ухвалити нове рішення про задоволення позову повністю, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення судами норм процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення Київського районного суду м. Полтави від 18 листопада 2014 року та ухвали апеляційного суду Полтавської області від 02 лютого 2015 року, оскільки вони законні та обґрунтовані.

Як встановлено та підтверджується матеріалами справи, а саме висновком додаткової судової будівельно-технічної експертизи від 11 січня 2012 року № 123, усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою по АДРЕСА_1 технічно можливе при умові розбирання огорожі, що побудована на земельній ділянці ОСОБА_4 та зміни конфігурації межі земельної ділянки для компенсації на користь ОСОБА_4 земельною ділянки площею 1,18 кв. м, яка розташована під житловим будинком та при умові, що частина житлового будинку, який побудований на земельній ділянці по АДРЕСА_1 ОСОБА_7 буде розміщений на межі земельних ділянок.

Розміри меж та площа земельної ділянки, яка розташована по АДРЕСА_1 не відповідає плану меж земельної ділянки зазначеного у державному акті на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 виданого ОСОБА_4 з боку земельної ділянки по АДРЕСА_1 на 32,67 м2 , в тому числі площа 1,18 м2 , яка розміщена частково під житловим будинком та з боку АДРЕСА_2 на 1,34 м2 .

У даному випадку звільненню підлягає земельна ділянка площею 32,67 м2 , у тому числі під будівлею 1,18 м2 з боку земельної ділянки по АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 1,34 м2 з боку АДРЕСА_2. Поняття відведення земельної ділянки під необхідну відстань від межі не існує.

Щоб земельна ділянка по АДРЕСА_1 відповідала державному акту на ім'я ОСОБА_4 необхідно з боку земельної ділянки по АДРЕСА_1 та по АДРЕСА_2, демонтувати огорожу.

Частину житлового будинку площею 1,18 м2 побудованого ОСОБА_7 без руйнації і пошкоджень основних конструктивних елементів будівлі (фундаменти, стіни, перекриття, дах і т.д.) демонтувати не представляється можливим.

Для приведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 у належний для використання стан за цільовим призначенням необхідно демонтувати огорожу побудовану на земельній ділянці ОСОБА_4 та змінити конфігурацію межі земельної ділянки для компенсації на користь ОСОБА_4 земельної ділянки 1,18 м2 , що розташована під житловим будинком при умові, що частина житлового будинку, який побудований на земельній ділянці по АДРЕСА_1 ОСОБА_7 буде розміщений на межі земельних ділянок.

Згідно з висновком судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 14 червня 2013 року № 264/265 усунення перешкод у володінні ОСОБА_4 земельною ділянкою, в частині зайняття часткової площі даної земельної ділянки відповідачем ОСОБА_8 технічно можливо при умові розбирання огорожі зі сторони домоволодіння № 1а та можливості здійснення реконструкції житлової прибудови літ. А2-2 на підставі розробленої проектної документації.

Земельна ділянка площею 34,01 м2 підлягає звільненню.

Відповідно до п. 3.25 * ДБН 360-92 ** відстань від будівель та споруд суміжного землеволодіння по АДРЕСА_1 повинна бути не менше 1 м.

Для проведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 у відповідність до розмірів і конфігурації меж, вказаних у державному акті на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_1, виданому 30 липня 2008 року ОСОБА_4, знесенню підлягає частина житлової прибудови, розміщеної на земельній ділянці № 1 після розробленого проекту щодо можливості проведення реконструкції житлової прибудови з урахуванням п. 3.25 * ДБН 360-92**.

У дослідницькій частині висновку зазначені види робіт, які необхідно виконати для приведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 відповідно до розмірів і конфігурації меж, вказаних у державному акті на право власності на земельну ділянку і акту виносу меж у натурі та для приведення земельної ділянки по вищевказаній вулиці в належний стан.

Згідно з листом Інспекції ДАБК у Полтавській області від 23 жовтня 2013 року № 7/16-03/1-14/3122, зареєстровано подану ОСОБА_7 декларацію про готовність об'єкта експлуатації: «семикімнатний житловий будинок за адресою м. Полтава, АДРЕСА_1» від 27 червня 2011 року за № ПТ 22.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволенні позову, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що житловий будинок по АДРЕСА_1 не є об'єктом самочинного будівництва в розумінні ст. 376 ЦК України, а отже вимога про визнання його самовільним не ґрунтується на нормах закону та не відповідає способам захисту порушених прав. Що стосується вимог про приведення земельної ділянки в первинний стан, то судами встановлено порушення прав позивача та зобов'язано привести земельну ділянку в первинний стан шляхом звільнення від будівельного сміття.

Судами попередніх інстанцій також встановлено та підтверджується доказами по справі, що ОСОБА_7 зареєстрував у встановленому законом порядку в державному реєстрі право власності на спірне нерухоме майно та отримав 18 липня 2013 року свідоцтво про право власності на житловий будинок, з вбудованим гаражем по АДРЕСА_1, а в подальшому, згідно з договором дарування від 29 липня 2013 року, подарував належну йому Ѕ частки вказаного майна своїй дружині ОСОБА_9

Земельна ділянка за вказаною адресою була подарована ОСОБА_9 згідно з договором дарування від 29 липня 2013 року.

13 серпня 2013 року ОСОБА_9 уклала договір дарування, згідно з яким подарувала, а ОСОБА_6 прийняв у дар житловий будинок та земельну ділянку по АДРЕСА_1

На даний час саме ОСОБА_6 є власником житлового будинку та земельної ділянки по АДРЕСА_1.

Доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 18 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 02 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Г. Іваненко Н.А. Горелкіна І.М. Завгородня