АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа №622/827/13-ц Головуючий 1 інст. - Шабас О.С.
Провадження № 22ц/790/272/15 Доповідач - Макаров Г.О.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - Макарова Г.О.,

суддів: Кіся П.В., Кружиліної О.А.,

за участю секретаря - Рязанової С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою представника Державного підприємства «Завод ім. В.О. Малишева» - Повелиця Григорія Володимировича на рішення Золочівського районного суду Харківської області від 19 вересня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства «Завод ім. В.О. Малишева» про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

04 грудня 2013 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Завод ім. В.О. Малишева» про стягнення 82432 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку та 5000 грн. моральної шкоди, посилаючись на те, що при звільненні 11 травня 2010 року з ним не було проведено остаточного розрахунку, який був проведений 29 липня 2013 року. Він неодноразово звертався до відповідача з вимогою про виплату заборгованості 1180 грн., оскільки потребував грошових коштів в зв'язку з тяжкою хворобою дружини, яка померла, що завдало йому моральної шкоди, яку він оцінює в 5000 грн.

Представник відповідача позов не визнав, просив застосувати строк позовної давності.

Рішенням Золочівського районного суду Харківської області від 19 вересня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені частково. Стягнуто з Державного підприємства «Завод ім. В.О. Малишева» на користь ОСОБА_2 82432 гривні середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Стягнуто з Державного підприємства «Завод ім. В.О. Малишева» на користь ОСОБА_2 3000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди. Стягнути з Державного підприємства «Завод ім. В.О. Малишева» на користь держави судові витрати у сумі 854 гривні 32 копійки.

В апеляційній скарзі представник Державного підприємства «Завод ім. В.О. Малишева» - Повелиця Григорій Володимирович просить рішення суду скасувати посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, оскільки суд не узяв до уваги те, що заробітна плата виплачувалась 18 травня 2010 року але позивач за грошима не звернувся і вони були перераховані на депонент і 29 липня 2013 року з відповідачем був проведений остаточний розрахунок і останній звернувся до суду з позовом після спливу 3-х місячного строку, та не надав доказів, щодо спричинення йому моральної шкоди.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, обговоривши доводи сторін, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2 та стягуючи на його користь з відповідача 82432 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку і 3000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що позивач звернувся до суду в передбачені ст. 233 КЗпП України строки, за захистом інтересів пов'язаних з затримкою проведення повного розрахунку і цією затримкою йому спричинена моральна шкода в розмірі 3000 грн.

Але з цим висновком погодитися не можна виходячи з наступного.

Згідно ч. 2 ст. 11, ч. 2 ст. 31, ч. 1 ст. 57, ст.. 179, ч. 4 ст. 212, ч. 1 ст. 213, п.п. 1,2, 3, 4 ч. 1 ст. 214 Цивільного процесуального кодексу України, особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Крім прав та обов'язків, визначених у статті 27 цього Кодексу, позивач має право протягом усього часу розгляду справи збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитися від позову, а відповідач має право визнати позов повністю або частково. До початку розгляду судом справи по суті позивач має право шляхом подання письмової заяви змінити предмет або підставу позову, а відповідач - пред'явити зустрічний позов.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Для встановлення у судовому засіданні фактів, зазначених у частині першій цієї статті, досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів.

Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно ст.ст. 116, 117, ч. 1 ст. 233, ст. 234 Кодексу законів про працю України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

У разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки.

У пункті 25 Постанови Пленуму Верховного суду України № 13 від 24.12.99 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», за вирішенням спору про оплату праці працівники, як ті, що працюють за трудовим договором, так і члени кооперативів та їх об'єднань, колективних сільськогосподарських підприємств, селянських (фермерських) господарств, можуть звернутись до обраної на підприємстві (в установі, організації) КТС або до суду в строки, передбачені статтями 225, 228, 233 КЗпП ( 322-08 ). Пропуск зазначених строків не може бути підставою для відмови у прийнятті позовної заяви, оскільки при визнанні його причин поважними ці строки можуть бути поновлені відповідно КТС чи судом. Непроведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України. У цьому разі перебіг тримісячного строку звернення до суду починається з наступного дня після проведення зазначених виплат незалежно від тривалості затримки розрахунку. Пропуск без поважних причин тримісячного строку звернення до суду є самостійною підставою для відмови в позові, однак якщо суд установить, що останній є необґрунтованим, він відмовляє в його задоволенні саме з цих підстав.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Згідно зі ст. 1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній особі, відшкодовується особою, яка її завдала.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Як встановлено судом і таке вбачається з матеріалів справи остаточний розрахунок з виплати заробітної плати з позивачем був проведений 29 липня 2013 року, отже 3-х місячний строк позовної давності у спорі про сплату середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні обчислюється з 29 липня 2013 року і закінчується 28 жовтня 2013 року.

З позовом з приводу вказаних правовідносин ОСОБА_2 до суду звернувся 04 грудня 2013 року, підстав для поновлення строку матеріали справи не місять.

У зв'язку з викладеним, висновок суду, про те, що позивач змінив позов, а не звернувся з новими позовними вимогами є хибним, а тому рішення суду в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову в позові через пропуск, без поважних причин, тримісячного строку звернення до суду.

Крім того, при визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, судом першої інстанції не в достатній ступені враховано характер правопорушення, глибина душевних страждань, а також інші обставини, які мають істотне значення для справи.

За таких обставин розмір грошового відшкодування моральної шкоди, визначений судом підлягає зменшенню до 2500 грн.

Судові витрати підлягають розподіленню відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, а саме з урахуванням часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_2 у рахунок відшкодування моральної шкоди, необхідно стягнути з ДП «Завод ім. В.О. Малишева» на користь держави судовий збір у розмірі 121 грн. 80 коп.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 305, 307, 309, 313-317, 319, 321, 322, 324, 325 Цивільного процесуального кодексу України, судова колегія, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника Державного підприємства «Завод ім. В.О. Малишева» - Повелиця Григорія Володимировича - задовольнити частково.

Рішення Золочівського районного суду Харківської області від 19 вересня 2014 року - змінити.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Державного підприємства «Завод ім. В.О. Малишева» про стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку у розмірі 82 432 гривень - відмовити

Стягнути з Державного підприємства «Завод ім. В.О. Малишева» на користь ОСОБА_2 суму у рахунок відшкодування моральної шкоди у розмірі 2 500 (дві тисячі п'ятсот) гривень.

Стягнути з Державного підприємства «Завод ім. В.О. Малишева» на користь держави судовий збір у розмірі 121 (сто двадцять одна) гривень 80 копійок.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, та може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий -

Судді колегії: