Справа № 462/3994/15-ц
УХВАЛА

17 листопада 2015 року Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючого - судді Боровкова Д.О.

при секретарі Журавльовій А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Львові заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сімєю без реєстрації шлюб, поділ майна та визнання права власності,

встановив:

Позивач звернулася до суду з позовом, у якому просить встановити факт проживання однією сімєю з ОСОБА_2 без реєстрації шлюбу з 2000 року до жовтня 2013 року; поділити майно, набуте за час спільного проживання сторін; визнати за нею права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 та на 1/3 частину квартири АДРЕСА_2.

У судовому засіданні позивач подала заяву про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на спірні квартири, мотивуючи це тим, що відповідач неодноразово казав їй, що він збирається продати зазначені квартири та виїхати за кордон на постійне місце проживання.

Заслухавши позивача, яка підтримала заяву, відповідача, який заперчив проти задоволення заяви, оглянувши матеріали заяви та справи, суд прийшов до висновку, що заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч.3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розяснено, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

З позову вбачається, що позивач претендує на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 та на 1/3 частину квартири АДРЕСА_2, мотивуючи це тим, що зазначені квартири були придбані під час їх спільного проживання.

Суд, враховуючи предмет позову і характер спору, беручи до уваги, що відповідач може відчужити спірні квартири, оскільки право власності на такі зареєстроване за ним одним, пересвідчившись в тому, що між сторонами виник майновий спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, врахувавши, що вказаний вид забезпечення позову накладення арешту на нерухоме майно є співмірним із заявленими позивачем вимогами, прийшов до висновків, що необхідно забезпечити даний позов частково наклавши арешт на ті частини квартир, на які претендує позивач, а не на всі квартири в цілому.

Керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК України,

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 та на 1/3 частину квартири АДРЕСА_2.

У задоволенні решти заяви відмовити.

Боржник: ОСОБА_2/ідентифікаційний код /, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягувач: ОСОБА_1 /ідентифікаційний код /, останнє місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_3.

Копію ухвали скерувати Залізничному ВДВС ЛМУЮ та Реєстраційну службу Львівського міського управління юстиції - для відома та виконання.

Ухвала підлягає до негайного виконання.

Строк предявлення ухвали до виконання один рік з дня винесення ухвали.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова шляхом подачі апеляційної скарги в 5- денний строк з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя /підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя: Боровков Д.О.