У х в а л а

іменем україни

4 лютого 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів: Горелкіної Н.О., Євграфової Є.П.,

Євтушенко О.І., Іваненко Ю.Г.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики,

за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Макарівського районного суду Київської області від 20 травня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 23 липня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до

ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики.

Посилався на те, що 29 листопада 2013 року між сторонами був укладений договір позики, відповідно до якого відповідачка отримала від нього позику в сумі 23 330 грн, яку зобов'язалась повернути у термін до 5 грудня

2013 року, про що написала розписку. Однак у встановлений термін

ОСОБА_4 борг не повернула.

Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 20 травня 2014 року позовні вимоги задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 23 330 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 23 липня 2014 року рішення Макарівського районного суду Київської області від 20 травня

2014 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати оскаржувані судові рішення попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вказаним вимогам рішення судів попередніх інстанцій не відповідають.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що між сторонами був укладений договір позики, за яким відповідачка зобов'язалась повернути борг у термін до 5 грудня 2013 року, однак порушила умови договору, борг не повернула.

Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей (висновки Верховного Суду України, викладені у постанові від 2 липня 2014 року

№ 6-79цс14).

Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов'язання, має містити умови отримання позичальником певної грошової суми саме в борг із зобов'язанням її повернення, та дату отримання коштів.

Саме такий правовий висновок про застосування статей 1046, 1047 ЦК України міститься в постанові Верховного Суду України від 18 вересня

2013 року у справі № 6-63цс13.

Дослідивши додану у справу позивачем копію розписки від 29 листопада 2013 року, в якій зазначено, що ОСОБА_4 зобов'язується віддати

23 330 грн до 5 грудня 2013 року, суди, застосувавши до спірних правовідносин положення статей 1046, 1047 ЦК України, не з'ясували справжню правову природу правовідносин сторін незалежно від найменування документа та залежно від установлених результатів зробили відповідні правові висновки, не звернувши уваги на те, що в розписці відсутнє посилання на те, що саме у ОСОБА_3 ОСОБА_4 отримала кошти в борг, а також те, що вона взагалі брала їх в борг.

Розглянувши справу без дотримання норм процесуального права, суди не правильно визначили справжній зміст наданого позивачем письмового документа, не правильно застосували норми матеріального права.

За таких обставин рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню як такі, що ухвалені з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, а справа - передачі на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Макарівського районного суду Київської області від 20 травня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 23 липня

2014 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик
Судді:Н.А. Горелкіна Є.П. Євграфова О.І. Євтушенко Ю.Г. Іваненко