У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Закропивного О.В., Лесько А.О., Луспеника Д.Д.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до комунального підприємства «Інженерний центр» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), третя особа - Київська міська рада, про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, за касаційною скаргою комунального підприємства «Інженерний центр» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 7 серпня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 30 вересня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що згідно з розпорядженням Київського міського голови від 12 липня 2012 року року № 121 його було призначено на посаду директора комунального підприємства «Інженерний центр» (далі - КП «Інженерний центр») виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) з 31 липня 2012 року на контрактній основі. В подальшому 27 серпня 2012 року між ним та виконавчим органом Київської міської ради - Київською міською державною адміністрацією був укладений контракт про призначення його на посаду з 31 липня 2012 року по 31 липня 2013 року. Згідно з додатковою угодою від 1 липня 2013 року дію контракту продовжено з 27 серпня 2012 року по 31 липня 2017 року. Зазначає, що згідно з розпорядженням Київського міського голови від 27 вересня 2013 року його було звільнено з посади директора за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України, під час звільнення у комунального підприємства перед ним існувала заборгованість по заробітній платі на загальну суму 63 408 грн 71 коп. та при звільненні вказана сума виплачена не була та остаточного розрахунку проведено не було.

Відповідно до довідки по його картковому рахунку від 11 лютого 2014 року, виданої ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», остаточний розрахунок з ним проведений 7 лютого 2014 року. Просив покласти на відповідача відповідальність, передбачену ст.117 КЗпП України та стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 7 серпня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 30 вересня 2014 року, позов ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто з КП «Інженерний центр» виконавчого комітету Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 28 вересня 2013 року по 7 лютого 2014 року у розмірі 58 555 грн 24 коп. У решті вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі КП «Інженерний центр» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Зокрема, суд першої та апеляційної інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшов правильного висновку про те, що заборгованість по заробітній платі позивачу виплачена з порушенням строків для ії виплати, а тому відповідно до ст. ст. 116, 117 КЗпП України є підстави для часткового задоволення позову.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу комунального підприємства «Інженерний центр» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 7 серпня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 30 вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Закропивний

А.О. Лесько

Д.Д. Луспеник