У Х В А Л А

18 травня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,

суддів: Горелкіної Н.А., Завгородньої І.М.,

Остапчука Д.О. Парінової І.К.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 лютого 2015 року в справі за позовом ОСОБА_3 до Міністерства юстиції України про спростування недостовірної інформації,

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Міністерства юстиції України, у якому просив визнати факт поширення відповідачем недостовірної інформації в акті від 30 квітня 2013 року про відсутність його на робочому місці, а саме: «30 квітня 2013 року ОСОБА_3 без поважних причин та дозволу керівництва покинув робоче місце о 16 год. 45 хв. та станом на час складання акта відсутній», зобов'язати відповідача у той же спосіб, у який було поширено вказану недостовірну інформацію, спростувати її, а також стягнути з відповідача на його користь компенсацію за відрив від звичайних занять (пропорційно від розміру мінімальної заробітної плати), пов'язану з явкою до суду у даній справі по день ухвалення рішення.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 19 листопада 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 26 січня 2015 року, в позові відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 лютого 2015 року відмовлено у відкритті касаційного провадження на підставі п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України.

До Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла заява ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 лютого 2015 року з підстав неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, зокрема ст. 277 ЦК України.

Згідно зі ст. 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстав неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Як на приклад неоднакового застосування судом касаційної інстанції вказаних норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, заявник посилається на ухвали Верховного суду України від 09 квітня 2008 року в справі за позовом про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди та від 23 грудня 2009 року в справі за позовом про захист гідності, честі. Ділової репутації та відшкодування моральної шкоди; а також на ухвалу Вищого адміністративного суду України від 26 листопада 2013 року в справі за позовом про визнання незаконним наказів.

Згідно з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 23 квітня 2014 року в справі № 6-30цс14, справа має переглядатися за всіма доводами заяви, посиланнями на всі судові рішення щодо неоднакового застосування норм матеріального права, які додано до заяви про перегляд, незалежно від того, висловлена правова позиція щодо неправильності застосування норми матеріального права в судовому рішенні, ухваленому по суті, чи в ухвалі про передачу справи касаційним судом на новий розгляд.

Відповідно до п. 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про судову практику застосування статей 353-360 Цивільного процесуального кодексу України» неоднакове застосування одних і тих самих норм матеріального права полягає зокрема: у різному тлумаченні судами змісту і сутності правових норм, що призвело до різних висновків про наявність чи відсутність суб'єктивних прав та обов'язків учасників відповідних правовідносин; у різному застосуванні правил конкуренції правових норм при вирішенні колізій між ними з урахуванням юридичної сили цих правових норм, а також їх дії у часі, просторі та за колом осіб, тобто різне незастосування закону, який підлягав застосуванню; у різному визначенні предмета регулювання правових норм, зокрема застосуванні різних правових норм для регулювання одних і тих самих правовідносин або поширенні дії норми на певні правовідносини в одних випадках і незастосуванні цієї самої норми до аналогічних відносин в інших випадках, тобто різне застосування закону, який не підлягав застосуванню; у різному застосуванні правил аналогії права чи закону у подібних правовідносинах.

Під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин. Зміст правовідносин із метою з'ясування їх подібності в різних судових рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи.

Зі змісту заяви та долучених до заяви копій судових рішень, на які здійснюється посилання як на приклад неоднакового застосування норм матеріального права судами касаційної інстанції, не вбачається неоднакового застосування судами касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, зокрема, судові рішення ухвалені у справах, в яких предмет позову не є тотожними та за різних встановлених судами фактичних обставин.

Оскільки неоднакове застування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах відсутнє, у допуску справи до провадження Верховного Суду України необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 359 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом ОСОБА_3 до Міністерства юстиції України про спростування недостовірної інформації, за заявою ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 лютого 2015 року до провадження Верховного Суду України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна

Судді: Н.А. Горелкіна

І.М. Завгородня

Д.О. Остапчук

І.К. Парінова