АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 214/1892/14-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22ц/774/201/К/15 Ковтун Н.Г.
Категорія - 53 (І) Доповідач - Михайлів Л.В.
УХВАЛА

Іменем України

20 січня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Михайлів Л.В.

суддів - Барильської А.П., Ляховської І.Є.,

при секретарі: Булах К.А.,

за участю: представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 ,

представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Полстар"- Солонцова Ігоря Олександровича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 04 грудня 2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Полстар" про стягнення недоплаченої заробітної плати, -

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Полстар" (надалі - ТОВ "Полстар") про стягнення недоплаченої заробітної плати. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що рішенням Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 30 листопада 2012 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 квітня 2014 року, було задоволено заявлений нею позов до ТОВ "Полстар" про визнання звільнення незаконним, поновленні на роботі, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

Проте під час розрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу сталася помилка, оскільки відповідач надав позивачеві не вірну довідку про розмір середньої заробітної плати, на підставі якої був здійснений розрахунок. Так, відповідно до наданої суду довідки середньоденна заробітна плата позивача складала - 95, 89 грн. Однак, 12.07.2013 року відповідач видав позивачеві нову довідку № 158/ 7, згідно якої, на час звільнення її з роботи середньоденна заробітна плата останньої складала 122, 44 грн. та було пояснено, що довідка про середньоденну заробітну плату в розмірі 95, 89 грн. була видана для розрахунку виплат на випадок безробіття. Розрахунок проводився за календарні дні, а не за робочі, як в довідці від 12.07.2013 року за той самий період, відповідно до "Порядку обчислення середньої заробітної плати" затвердженою Постановою Кабінету Міністрів України від 8.02.1995 року № 100.

Таким чином, позивачу завдані збитки в сумі 2495, 75 грн., які розумінні ст..22 ч.2 п.2 ЦК України підлягають відшкодуванню на її користь, як майнова шкода відповідно до ст..1166 ЦК України, як шкода, яку позивач могла реально отримати, але не отримала з вини відповідача.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 04 грудня 2014 року у задоволені позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 ставить питання про скасування рішення суду з ухваленням нового рішення про задоволення заявлених позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що при ухваленні рішення суд не застосував норми матеріального права, які підлягали застосуванню до спірних правовідносин.

Так, суд першої інстанції помилково дійшов до висновку, що спірні правовідносини регулюються нормами трудового права і до них не можуть застосовуватись норми цивільного права, оскільки правовідносини, які регулюються нормами трудового права, вже були раніше врегульовані рішенням суду, яке набрало законної сили, в свою чергу позов заявлений на підставі п.2 ч.2 ст. 22 ЦК України.

Крім того, як встановлено судом позивач отримала меншу суму ніж повинна була отримати та те що сума яку вона отримала є її доходом, а отже сума у розмірі 2 495,75 грн., яку і просить стягнути позивач з ТОВ "Полстар" на свою користь безумовно є її недоотриманим доходом, а отже особа має законне право вимагати їх відшкодування.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Згідно ч.2ст.61 ЦПК обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Матеріалами справи встановлено, що рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 30 листопада 2012 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 квітня 2014 року позов ОСОБА_2 до ТОВ "Полстар" про визнання звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди задоволено частково; визнано незаконним звільнення ОСОБА_2 та поновлено її на роботі на посаді термообробника 4-го розряду ТОВ "Полстар"; стягнуто з ТОВ "Полстар" на користь ОСОБА_2 - 9013,66 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу та 2000грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з ТОВ "Полстар" на користь держави 214, 60 грн. судового збору. Рішення в частині поновлення на роботі допущено до негайного виконання.

Відповідно до вказаного рішення суду, яке набрало законної сили розмір середньої заробітної плати ОСОБА_2 на підставі якої був здійснений розрахунок розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу, здійснювався відповідно до довідки ТОВ "Полстар", з якої вбачається що середньоденна заробітна плата позивача складала 95, 89 грн. (а.с.7).

13 лютого 2013 року відповідач видав позивачеві довідку № 20/27, згідно якої , на час звільненняОСОБА_2 з роботи її середньоденна заробітна плата складала 122, 44 грн.

Відмовляючи у задоволені позову ОСОБА_2, суд першої інстанції керувався ст..15 ЦК України та виходив з того, що позивачем обраний неправильний спосіб захисту своїх прав, оскільки встановлені судом правовідносини не регулюються ст.. 1166 ЦК України, а отже заявлений позов не підлягає задоволенню.

Колегія суддів погоджується з зазначеним висновком суду з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до змісту ст. ст. 11,15 ЦК України цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на цивільний захист.

Захист же цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способом захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік матеріально-правових способів захисту цивільних прав та інтересів дається у ст. 16 ЦК України. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволені заявленого ОСОБА_2 позову, суд першої інстанції правильно встановив, що спірні правовідносини регулюються нормами трудового права та дійшов вірного висновку про те, що позивачем обраний спосіб захисту, який не відповідає поновленню її порушеного права.

Так, як вбачається з матеріалів справи, що переглядається та матеріалів цивільної справи за № 435/7968/12, яка витребувана судом апеляційної інстанції із Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу, за позовом ОСОБА_2 до ТОВ "Полстар" про визнання звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу при ухвалені рішення від 30 листопада 2012 року, суд вирішив питання про стягнення середнього заробітку з відповідача ТОВ "Полстар" на користь ОСОБА_2 у заявленому нею розмірі, а саме 9013,66 грн.

Звертаючись до суду з позовом 03 березня 2014 року про стягнення середнього заробітку у іншому розмірі, виходячи із іншого розміру середньоденної заробітної плати, ОСОБА_2 фактично не погоджується з рішенням суду від 30.11.2012 року.

Відповідно до ст..292 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Крім того, главою 4 розділу 5 ЦПК України передбачений такий процесуальний способ захисту прав та інтересів особи , як можливість перегляду рішення, що набрало законної сили, у зв'язку з ново виявленими обставинами.

Враховуючи зазначене, позивач не позбавлена, в належний спосіб захистити своє порушене право.

Доводи апеляційної скарги з приводу того, що суд невірно визначився з нормами матеріального права, які слід застосовувати до спірних правовідносин, колегія судді не бере до уваги, оскільки в даному випадку суд першої інстанції у відповідності до вимог ст..214 ЦПК вірно визначився з правовою нормою яка підлягає застосуванню та дійшов вірного висновку, що встановлені правовідносини не регулюються ст..1166 ЦК України.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 04 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: