Провадження № 22-ц/780/2662/15 Доповідач у 2 інстанції Антоненко В. І.
Категорія 19.05.2015
УХВАЛА

Іменем України

19 травня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого - судді Антоненко В.І.,

суддів: Касьяненко Л.І., Гуля В.В.,

за участю секретаря - Франюк Т.В.,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 лютого 2015 року у справі за скаргою ОСОБА_3 до державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві - Андрійко Є.Л., заінтересована особа: ОСОБА_2 про визнання дій неправомірними та скасування довідки розрахунку.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_3 звернувся до суду із скаргою про визнання дій неправомірними та скасування довідки - розрахунку, виданої суб'єктом оскарження: Державним виконавцем Відділ державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві -Андрійко Є.Л., заінтересована особа: ОСОБА_2.

ОСОБА_3 мотивував свої вимоги тим, що 19 січня 2009 року був виданий Бориспільським міськрайонним судом Київської області виконавчий лист №2-194 від 27 квітня 2009 року про стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_2 в розмірі 1/6 частини всіх видів доходу до досягнення дітьми: дочкою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та дочкою ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 19 вересня 2008 року.

Даний виконавчий лист був направлений до Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві у зв»язку з тим, що ОСОБА_3 працював у страховій компанії «Наста» згідно наказу №22/11-ОС від 01 лютого 2011 року.

26 серпня 2014 року державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві Андрійко Є.Л. склав довідку №1631/2 розрахунку заборгованості по аліментах станом на 01 серпня 2014 року, використовуючи дані Головного управління статистики у м. Києві.

Не погоджуючись із зазначеною довідкою заборгованості по аліментах, ОСОБА_3 просив визнати дії державного виконавця Андрійко Є.Л. неправомірними щодо її складання та скасувати вказану довідку.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 лютого 2015 року скаргу задоволено. Визнано дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві Андрійка Є.Л. по складанню розрахунку заборгованості по аліментах станом на 01 серпня 2014 року неправомірними. Скасовано розрахунок заборгованості по аліментах від 26 серпня 2014року№1631/2,станомна01серпня2014року,складений державним виконавцем Відділу державноївиконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві Андрійком Є.Л.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні скарги.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

По справі встановлено, що 19 січня 2009 року Бориспільським міськрайонним судом Київської області був виданий виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_3. аліментів на користь ОСОБА_2. в розмірі 1/6 частини всіх видів доходу до досягнення дітьми: дочкою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 та дочкою ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 19 вересня 2008 року. Згідно Постанови про закінчення виконавчого провадження від 25 березня 2011 року складеного старшим державним виконавцем Яготинського РУЮ ВДВС боржник працює в ТДВ «Наста» м. Київ вул. Володимирська 5-Б(заява боржника від 24березня 2011 року, довідка ТДВ СК «Наста» від 23 березня 2011 року) заборгованість станом на 01 березня 2011 року складає 667 грн.(розрахунок заборгованості від 24 березня 2011 року).У зазначеній постанові та згідно супровідного листа від 25 березня2011 року місце проживання боржника ОСОБА_3. вказано АДРЕСА_1. Відкриваючи виконавче провадження державний виконавець Шевченківського РУЮ у м. Києві зазначила місце проживання боржника ОСОБА_3. АДРЕСА_2. Дані про те, що змінилось місце проживання боржника у виконавчому провадженні відсутні. За адресою: АДРЕСА_2 знаходиться ТДВ СК «Наста» .В матеріалах виконавчого провадження відсутні дані про те, що виконавчий лист №2-194 від 2009 року після відкриття провадження був направлений на виконання до товариства з додатковою відповідальністю «Наста». Як вбачається із супровідного листа, тільки ОСОБА_3. та ОСОБА_2. було направлено постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 06 квітня 2011 року для виконання та відому, винесену на підставі виконавчого листа №2-194 від 27 квітня 2009 року, що видав Бориспільський міськрайонний суд Київської області.

06 квітня 2011 року державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату боржника ВП №25596279, але відсутні дані про те, що вказану постанову було направлено за місцем отримання прибутку боржником. 07 квітня 2014 року державний виконавець Шевченківського РУЮ у м. Києві отримав довідку про те, що ОСОБА_3 працював в товаристві з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Наста» з 01 лютого 2011 року згідно Наказу 22/11-ОС від 01 лютого 2011 року по 07 квітня 2014 року згідно Наказу 58/14-ОС від 07 квітня 2014 року. 26 серпня 2014 року державним виконавцем складено довідку - розрахунок заборгованості по сплаті аліментів станом на 01 серпня 2014 року №1631/2, а 27 серпня 2014 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, копію якої з оригіналом направлено за місцем проживання боржника, а саме до ВДВС Яготинського РУЮ та нагадано боржнику, що його місце проживання АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Положеннями ч 1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до Закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Права державного виконавця у процесі здійснення виконавчого провадження визначені ч.3 ст.11 Закону.

Згідно з положеннями ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і вказаним Законом.

Відповідно до ст.74 Закону України "Про виконавче провадження" у разі стягнення аліментів у частці від заробітку боржника на підприємстві, в установі, організації, у фізичної особи, фізичної особи - підприємця відрахування здійснюються з фактичного заробітку на підставі постанови державного виконавця. При цьому розмір аліментів у разі їх стягнення у частці від заробітку не може бути менше встановленого Сімейним кодексом України . У разі якщо стягнути аліменти в зазначеному розмірі неможливо, адміністрація підприємства, установи, організації, фізична особа, фізична особа - підприємець, які проводили відрахування, нараховують боржнику заборгованість із сплати аліментів.

Після закінчення строку, передбаченого законом для стягнення аліментів, у разі відсутності заборгованості із сплати аліментів адміністрація підприємства, установи, організації, фізична особа, фізична особа - підприємець, які проводили відрахування, повертають постанову державного виконавця про стягнення аліментів органу державної виконавчої служби з відміткою про перерахування в повному обсязі стягувачу утриманих сум аліментів. У разі якщо утримані суми аліментів стягувачу не перераховані, державний виконавець письмово повідомляє стягувачу про розмір заборгованості, роз'яснює йому права, встановлені частиною першою ст. 87 цього Закону, та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Згідно ст. 195 СК України, заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення. Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості, але працює на час визначення її розміру,заборгованість визначається із заробітку (доходу), який він одержує.

В основу таких розрахунків в силу ч.4ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» покладаються статистичні дані про середню заробітну плату по району. Розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. У разі визначення суми заборгованості у частці від заробітку розмір аліментів не може бути менше встановленого СК України.

Із матеріалів справи вбачається, що виконавчий лист №2-194 від 27 квітня 2009 року про стягнення аліментів не виконувався згідно визначеного Законом України «Про виконавче провадження» порядку. Довідка - розрахунок заборгованості по сплаті аліментів №1631/2 від 26 серпня 2014 року складена державним виконавцем в порушення чинного законодавства, його дії по складанню вказаної довідки - розрахунку заборгованості по аліментах здійснені з порушенням закону.

Відповідно до вимог ст. 387 ЦПК України - за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу; у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи; якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Зважаючи на викладене вище суд першої інстанції обгрунтовано прийшов до висновку, що вимоги скаржника обґрунтовані, доведені та такі, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Таким чином, судом першої інстанції належним чином встановлені всі обставини справи та зроблений законодавчо-обгрунтований висновок щодо задоволення скарги.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано належних та допустимих доказів, що спростували-б висновки суду першої інстанції, а тому задоволенню апеляційна скарга не підлягає.

За наведених обставин, ухвала Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 лютого 2015 року постановлена з додержанням норм процесуального права, підстав для її скасування при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст. ст. 312, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: