Справа № 2-160/10
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2010 року

Малиновський районний суд міста ОСОБА_1 в складі:

Головуючого - судді Гуревського В.К.

за секретаря - Кузнецової Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті ОСОБА_1 цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ТОВ „Украеротранс, третя особа ВАТ „Українська хендлінгова компанія, про стягнення коштів за ненадання послуг, стягнення майнової та моральної шкоди, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із вимогою про стягнення з відповідача грошової суми за невиконання послуг в розмірі 1500,0 грн. та моральної шкоди у розмірі 200000,0 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 16 липня 2008 року він придбав у касі ТОВ „Украеротранс, квиток на рейс № 530 ОСОБА_1 Тбілісі на 04.08.2008 року та квиток на рейс № 539 Тбілісі Одеса на 15.08.2008 року коштовністю 1500,0 грн. Внаслідок затримки рейсу йому було спричинено моральних страждань на суму 100000,0 грн. 08.08.2008 року в Республіці Грузії розпочалися бойові дії, тому позивач вимушений був поїхати з Грузії раніше. ОСОБА_2 здійснив виліт Тбілісі Київ, сплатив 400,0 доларів США, а 11 серпня 2008 року прибув до м. Одеса на автобусі ОСОБА_3 ОСОБА_1, сплатив 150,0 грн. 12 серпня 2008 року позивач звернувся до каси компанії „Украеротранс з проханням відшкодувати кошти за невикористаний квиток, так як він не скористався їх послугами, але йому було відмовлено, так як позивач придбав квиток за низьким тарифом, а за правилами компанії „Грузинські авіалінії повернення по даній категорії вартості білету не здійснюються. Представники компанії „Грузинські авіалінії компанія „Украеротранс порушили його права як пасажира та завдали йому моральну шкоду, яку він оцінює у розмірі 100000,0 грн. Таким чином, загальна вимога позивача складає 1500,0 майнової шкоди та 200000,0 моральної шкоди.

Представники відповідача ТОВ „Украеротранс у судове засідання зявилися, позов визнали частково, надали заперечення проти позову, посилаючись на те, що 05 лютого 2008 року ТОВ „Украеротранс, виступаючи як „Агент, уклало Агентський договір №07-7/2008 ЮТ з ВАТ „Українською хендлінговою компанією, яке виступило як „Принципал, про оформлення і продаж на бланках суворої звітності (БСО) перевізника авіаперевезень на регулярних рейсах перевізника та рейсах, які виконуються іншими авіакомпаніями, за Інтерлайн-угодою перевізника. Додатковою угодою № 3 від 05.02.2008 р. до Агентського договору, ВАТ „Українська хендлінгова компанія (Принципал) доручило ТОВ „Украеротранс товариству, як своєму Агенту, здійснювати оформлення і продаж на БСО авіаперевезень перевізника за кодами ІАТА -QВ, внутрішнім - ЦА: дані коди ідентифікують авіаперевізника в автоматизованих системах бронювання і належать Авіакомпанії „Грузинські національні авіалінії, яка є іноземною авіакомпанією і зареєстрована у Грузії. Відповідно до Правил повітряних перевезень пасажирів і багажу (далі Правил) відповідальність за шкоду заподіяну в разі затримки у перевезенні пасажиру і багажу несе безпосередньо перевізник (п. 22.3), у даному випадку - АК „Грузинські Національні Авіалінії. Крім того, вказаний авіаперевізник є іноземною авіакомпанією, і ТОВ „Украеротранс не є представником цього перевізника. Виходячи з наведеного, позовні вимоги ОСОБА_2, в частині відшкодування моральної шкоди спричиненої йому в наслідок затримки рейсу № 530 Одеса-Тбілісі 4 серпня 2008 року пред'явлені до ТОВ „Украеротрас, як до неналежного відповідача, і не підлягають розгляду в даному суді. Позивачем не зовсім точно подані відомості щодо придбаного у касі квитка. ОСОБА_2 у своїй позовній заяві вказує на те, що їм було придбано два квитки: перший - на рейс № 530 Одеса-Тбілісі на 04.08.2008 р.; другий - на рейс № 539 Тбілісі-Одеса на 15.08.2008 р. Але це твердження не є дійсним, оскільки позивачем придбано лише один авіаквиток за вказаними маршрутами з двома польотними купонами, загальною сплаченою вартістю 2701,10 грн. Таким чином, при вирішенні питання, порушеного позивачем, слід розглядати його не в контексті відшкодування вартості невикористаного квитка, а повернення суми лише за його частину. Відповідно п. 3.1.1. Агентського договору від 05.02.2008 р. № 07-7/2008 ІОТ, Агент зобов'язаний „здійснювати бронювання і продаж перевезень у суворому дотриманні із правилами ІАТА, а також правилами і інструкціями, які регулюють оформлення документів на перевезення, застосування тарифів, знижок та пільг, встановлених перевізником, у даному випадку Авіакомпанією „Грузинські Національні Авіалінії. Продаж квитків на зазначений рейс здійснювалась за спеціальним тарифом перевізника, тобто таким тарифом, що має певні обмеження у частині його застосування, установленому для перевезення в економічному класі і опублікованому як спеціальний тариф у автоматизованих системах бронювання. Тому, якщо пасажир бажає повернути суму, сплачену за квиток, сума повертається згідно з тарифними нормативами перевізника (ст. 911 Цивільного кодексу України, п. 14.3 Правил). Відповідно до вимог Агентського договору (п. 3.1.13) і Правил перевезення пасажирів і багажу (п. 26.3) при продажі квитків за спеціальним тарифом, пасажира повинно усно поінформувати про умови тарифу, що і було зроблено касиром ТОВ „Украеротранс ОСОБА_4 під час продажу квитка ОСОБА_2 16 липня 2008 р. Умовами Агентського договору (п. 8.2.), передбачено, що „при відмові пасажиру від авіаперевезення, Агент зобов'язаний здійснити повернення отриманих сум пасажиру відповідно до тарифу, правил, приписів та інструкцій Принципалу, який в свою чергу керується аналогічними документами Перевізника. Оскільки квиток на рейс № 530 Одеса-Тбілісі та рейс № 539 Тбілісі-Одеса було придбано саме за спеціальним тарифом, то при відмові від використання частини квитка, пасажирові підлягає поверненню сума, що дорівнює різниці між оплаченою сумою за квиток і сумою за використану частину квитка, відповідно до використаних тарифів АК „Грузинські Національні Авіалінії. Саме таку суму ТОВ „Украеротранс зобов'язується повернути пасажирові протягом терміну дії квитка (6 місяців з дати видачі), після його особистого звернення за місцем придбання квитка із відповідною заявою про повернення вартості авіаквитка, чого ОСОБА_2 досі не зробив. Посилання позивача на те, що він двічі звертався з такою вимогою до каси ТОВ „Украеротранс не обґрунтовані, оскільки заяви від нього на надходило, а особа, яка дійсно до нас зверталася - не була ОСОБА_2. Тому, вимоги позивача щодо відшкодування матеріального та морального збитку, які він зазнав від неотримання коштів за невикористану частину квитка, також не мають під собою обґрунтованих підстав і не підлягають задоволенню. У наступному судовому засіданні відповідач надав заяву про часткове задоволення позовних вимог за невикористану частину квитка в розмірі 1350,55 грн.

Представник третьої особи ВАТ „Українська хендлінгова компанія у судове засідання не з'явився надав заяву про неможливість явки до суду у справі як третя особа, підтримав сторону ТОВ „Украеротранс по вказаній справі та просив розглядати справу за їх відсутністю.

Заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_2 (який діє за довіреністю від 21.05.2009 року, за реєстровим №1950), представників відповідача ОСОБА_5 та ОСОБА_3 (які діють за довіреностями від 05 січня 2010 року), свідка ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних причин. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі пояснень сторін, свідка, представлених письмових доказів.

16 липня 2008 року ОСОБА_2 у касі ТОВ „Украеротранс придбав один авіаквиток за маршрутами: рейс №530 ОСОБА_1 Тбілісі на 04.08.2008 року та на рейс №539 Тбілісі Одеса на 15.08.2008 року, з двома польотними купонами, загальною сплаченою вартістю 2701,10 грн.

Означений рейс вилетів із затримкою, що на думку позивача спричинило йому моральні страждання, а тому він вимагає від відповідача відшкодувати йому моральну шкоду в розмірі 100000,0 грн.

05 лютого 2008 року ТОВ „Украеротранс, виступаючи як „Агент, та ВАТ „Українська хендлінгова компанія, виступаючи як „Принципал, уклали Агентський договір №07-7/2008 ІОТ про оформлення і продаж на бланках суворої звітності (БСО) перевізника авіаперевезень на регулярних рейсах перевізника та рейсах, які виконуються іншими авіакомпаніями, за Інтерлайн-угодою перевізника. Відповідно до частини другої розділу І „Предмет договору цієї агентської угоди, Принципал одночасно є і Консолідатором - „юридичною особою, яка діє від імені та за дорученням Перевізника і бере на себе усі функції, які пов'язані із захистом інтересів авіакомпанії і організацією продажу авіаперевезень та території України, тобто фактично є Агентом перевізника. Додатковою угодою № 3 від 05.02.2008 р. до Агентського договору, ВАТ „Українська хендлінгова компанія (Принципал) доручило ТОВ „Украеротранс, як своєму Агенту, здійснювати оформлення і продаж на БСО авіаперевезень перевізника за кодами ІАТА -QВ, внутрішнім - ЦА: дані коди ідентифікують авіаперевізника в автоматизованих системах бронювання і належать Авіакомпанії „Грузинські національні авіалінії, яка є іноземною авіакомпанією і зареєстрована у Грузії. Відповідно до Правил повітряних перевезень пасажирів і багажу (далі Правил) відповідальність за шкоду заподіяну в разі затримки у перевезенні пасажиру і багажу несе безпосередньо перевізник (п. 22.3), у даному випадку - АК „Грузинські Національні Авіалінії.

Таким чином, суд не вбачає в діях ТОВ „Украеротранс, як Агента, вини в затримці рейсу № 530 Одеса-Тбілісі на 04.08.2008 року, а тому не підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення моральної шкоди в розмірі 100000,0 грн.

08 серпня 2008 року в Республіці Грузії розпочалися бойові дії, тому 09 серпня 2008 року позивач ОСОБА_2 здійснив виліт з Тбілісі до Києва, що підтверджує копія закордонного паспорту громадянина України серії ЕЕ159062 від 13 червня 2008 року, а 11 серпня 2008 року прибув у м. Одеса на автобусним рейсом КиївОдеса. Таким чином, позивач за власним бажанням покинув м. Тбілісі раніше дати, ніж зазначена в авіаквитку на рейс №539 Тбілісі Одеса, а саме на 15.08.2008 року. Посилання позивача на те, що він витратив на зворотній рейс 400,0 доларів США і 150,0 грн., не можуть прийняті судом як майнову шкоду, спричинену відповідачем, оскільки такі дії здійснювалися позивачем на власний розсуд.

У судовому засіданні представник позивача вказує на той факт, що ОСОБА_2 неодноразово звертався до каси ТОВ „Украеротранс з проханням відшкодувати кошти за невикористаний квиток, необґрунтований, так як з пояснень свідка - касира ТОВ „Украеротранс ОСОБА_4, вбачається, що оскільки заяв від ОСОБА_2 не надходило та особисто ОСОБА_2 до каси ТОВ „Украеротранс не звертався, а зверталась інша особа його представник ОСОБА_6, без належно завіреної довіреності.

Судом береться до уваги той факт, що при розгляді справи у суді, представник відповідача неодноразово пропонувала безпосередньо позивачу або його офіційному представнику звернутися до відповідача із відповідною заявою про повернення коштів за невикористаний1 квиток, і ці кошти будуть повернуті у встановленому законом порядку для мирного врегулювання цього спору, з приводу чого судом оголошувала перерва в судовому засіданні, ніякий дій з боку позивача для зясування цього питання в позасудовому порядку здійснено не було.

Умовами Агентського договору (п. 8.2.), передбачено, що „при відмові пасажиру від авіаперевезення, Агент зобов'язаний здійснити повернення отриманих сум пасажиру відповідно до тарифу, правил, приписів та інструкцій Принципалу, який в свою чергу, керується аналогічними документами перевізника. Квиток на рейс № 530 Одеса-Тбілісі та рейс № 539 Тбілісі-Одеса було придбано саме за спеціальним тарифом і то при відмові від використання частини квитка, пасажирові підлягає поверненню сума, що дорівнює різниці між оплаченою сумою за квиток і сумою за використану частину квитка, відповідно до використаних тарифів АК „Грузинські Національні Авіалінії.

Відповідно до ч. 6 ст. 911 Цивільного Кодексу України пасажир має право відмовитися від поїздки, повернути квиток і одержати назад повну або часткову вартість квитка залежно від строку здавання квитка згідно з правилами, встановленими транспортними кодексами (статутами). Доводи представника позивача про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 1500,0 гривень не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду та враховуючи визнання відповідачем вимоги у частині повергнення половини вартості квитка від загально сплаченої суми за квиток вартістю кваикт 2701,10 грн.: 2 = 1350,55 грн., суд вважає встановленим, що сума, яка підлягає відшкодуванню за невикористану поїздку рейсом № 539 Тбілісі-Одеса на 15.08.2008 року, складає 1350,55 гривень.

Суд не вбачає в діях відповідача вини з приводу своєчасного неповернення вартості квитка за невикористану поїздку, оскільки відповідач діяв відповідно до встановлених правил, а тому не підлягає відшкодуванню моральну шкоду в розмірі 100000,0 грн.

В судовому засіданні представник позивача посилався на те, що з причини несвоєчасного повернення квитка позивач при перебуванні в Грузії внаслідок бомбардування отримав баротравму правого вуха. До суду надана виписка із історії хвороби ОСОБА_1 , який знаходився на стаціонарному лікуванні з 10.10.2008 року по 25.10.2008 року, за якою означену травму позивач отримав внаслідок перебування в м. Тбілісі 06.10.2010 року. Не заперечуючи проти отримання відповідачем травми, суд виходить з того, що погіршення здоровя відповідача внаслідок бойових дій не викликано протиправними діями відповідача по справі.

Згідно ч. 1 ст. 1166 Цивільного Кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Об'єктами благ, що охороняються від протиправних посягань, є речі, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні та нематеріальні блага, згідно ст. 177 ЦК України.

Згідно ст. 1167 Цивільного Кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст. 1195 Цивільного Кодексу України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Суд не вважає доведеними належним чином вимоги про відшкодування моральної шкоди, оскільки представником позивача ані в поясненнях, ані обґрунтуваннях позову не вказувалось, що своїми протиправними діями відповідач порушив нормальний уклад життя позивача, заподіяв моральні й душевні страждання, згідно зі ст. 23 ЦК України. Відповідно до визначення підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. При цьому практика розгляду таких справ виходить із того, що суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 р. з наступними змінами).

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, відповідно до вимог ст. 1167 ЦК України представник позивача не довів ті обставини, на які він посилається.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов'язання в натурі.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Керуючись ст.ст. 16, 23, 177, 911, 1166, 1167, 1195 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 209, 212, 214-215, 217 Цивільного процесуального кодексу України, СУД

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Стягнути з ТОВ „Украеротранс на користь ОСОБА_2 вартість невикористаного авіаквитка рейсу Тбілісі-Одеса в сумі 1350,55 гривень.

Стягнути з ТОВ „Украеротранс на користь держави судовий збір в розмірі 25,50 грн.

Стягнути ТОВ „Украеротранс на користь ОСОБА_2 витрати з ІТЗ в розмірі 15,0 гривень.

У задоволенні вимог про відшкодування майнової та моральної шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційному суду через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: Гуревський В.К.