Справа № 450/1460/14-ц Провадження № 2/450/194/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" грудня 2015 р.Пустомитівський районний суд Львівської області
в складі: головуючого - судді -ОСОБА_1.
при секретарі -ОСОБА_2

за участю: представника позивача ОСОБА_3

представників відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8, третя особа : Приватний нотаріус Львівського нотаріального округу ОСОБА_9, ОСОБА_10 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_6 звернулася до суду із позовом в якому просить визнати недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку, що знаходиться за адресою: Львівська область, Пустомитівський район, с. Муроване, вул. Молодіжна, 7 від 23 червня 2011 року, визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки за вказаною адресою від 23 червня 2011 року та витребувати із чужого незаконного володіння ОСОБА_8 на користь позивачки житловий будинок позначений під літ. «А» загальною площею 196,1 кв.м., літню кухню позначену під літ. «В», сарай позначений під літ. «Б», вбиральню позначену під літ. «У», ворота, огорожу та хвіртку, що позначені відповідно під № №1, 2, 3, а також земельну ділянку площею 0,1543 га, кадастровий номер :02:002:0235, що розташовані за адресою: Львівська область, Пустомитівський район, с. Муроване, вул. Молодіжна, 7.

Свої вимоги мотивує тим, що згідно оскаржуваних договорів купівлі-продажу від 23 червня 2011 року вона відчужила вказані житловий будинок із господарськими спорудами та земельну ділянку в користь ОСОБА_11. Останній помер 03 серпня 2011 року. Відповідачі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 є спадкоємцями ОСОБА_11 першої черги. Вказує на недійсність договорів купівлі-продажу від 23 червня 2011 року у звязку із підписанням таких договорів як зі сторони продавця так і зі сторони покупця одним і тим самим представником ОСОБА_10 При цьому покликається на те, що вартість майна, відображена в оскаржуваних договорах була нижчою за ринкову. Також вказує, що договори є фіктивними, зокрема такі договори реально не виконувалися, майно з володіння позивачки не вибувало та у володіння ОСОБА_11 не переходило, витрати по утриманні майна несла позивачка, грошові кошти за відчуження майна позивачці не передавалися. За життя ОСОБА_11 не предявляв жодних вимог про захист прав на таке майно.

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_11 за дорученням ОСОБА_3 підтримав позов та просить його задовольнити. Надав пояснення аналогічні доводам висланим у позовної заяви.

Відповідач ОСОБА_7 в судове засідання не зявилася, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про час та місце слухання справи була належним чином повідомлена.

Представник відповідача ОСОБА_8 за дорученням ОСОБА_4 та її адвокат ОСОБА_5 проти задоволення позову заперечили, пояснили що позовні вимоги позивачки є безпідставними та доводи не відповідають дійсності, оскільки правочини відповідали волі сторін та укладались з метою формальної зміни власника нерухомого майна, оскільки дане майно було придбане та створено за рахунок коштів ОСОБА_11 тому кошти і не передавались продавцю, про що було домовлено між сторонами.

ОСОБА_10 діяла виключно в інтересах продавця ОСОБА_11, що встановлено в ході судового розгляду справи, таму ніяких прав та інтересів позивачки ОСОБА_10 не порушено.

Після укладення оскаржуваних договорів ОСОБА_11 перед своєю смертю повідомляв про бажання подарувати будинок ОСОБА_8, однак перебуваючи за кордоном не встиг переоформити право власності на спірне майно та відчужити ОСОБА_8

Третя особа приватний нотаріус Львівського нотаріального округу ОСОБА_12 повідомила, що перед посвідченням оспорюваних договорів до неї особисто приходили позивачка ОСОБА_6 та ОСОБА_11 з приводу консультації щодо способу відчуження права власності на спірне майно, або купівлі-продажу або дарування чи інше. Оскільки у цей день не було усіх документів для нотаріального посвідчення договорів відчуження, а обоє часто перебували за межами території України було прийнято рішення уповноважити на укладення відповідних договорів третіх осіб. Як ОСОБА_6 так ОСОБА_11 наполягали на уповноваженні ОСОБА_10 Нею було їм розяснено про неможливість підписання договору з обох сторін одним представником. Тому у довіреності обох, окрім ОСОБА_10 було внесено також ОСОБА_13 В подальшому, враховуючи що ОСОБА_11, ОСОБА_11 та ОСОБА_13 не було на території України, під тиском ОСОБА_11 та ОСОБА_10 нею здійснено нотаріальне посвідчення оспорюваних договорів, підписаних з обох сторін ОСОБА_10

Третя особа ОСОБА_10 в судовому засіданні вказала, що укладала оспорювані договори в інтересах продавця ОСОБА_11 та через свою правову необізнаність не усвідомлювала наслідки укладення договору також в інтересах ОСОБА_11 так як їй було відомо про формальність даних договорів, з метою приховати майно ОСОБА_11 від можливого стягнення за борговими зобовязаннями.

З'ясувавши дійсні обставини справи, підтверджені дослідженими в судовому засіданні доказами та давши їм оцінку, суд вважає, що позову слід задовольнити.

Судом встановлено, що земельна ділянка за адресою: Львівська область, Пустомитівський район, с. муроване, вул. Молодіжна, 7, площею 0,1543 га, кадастровий номер :02:002:0235 належала на праві власності ОСОБА_6, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії І-ЛВ №077484, виданого 20 липня 1998 року.

Житловий будинок із господарськими будівлями, а саме: літня кухня, сарай вбиральня, ворота, огорожа та хвіртка, що розташовані на вказаній вище земельній ділянці також належали на праві власності ОСОБА_6, що підтверджується витягами з реєстру прав власності на нерухоме майно.

23 червня 2011 року укладено договір купівлі продажу вказаної вище земельної ділянки, реєстровий номер 1314, та договір купівлі-продажу вказаного вище будинку із господарськими спорудами, реєстровий номер 1310. Такі договори посвідчені приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_12

ОСОБА_11 помер 03 серпня 2011 року. Відповідачі ОСОБА_7 була дружиною, а ОСОБА_8 дочкою ОСОБА_11 Викладене підтверджується свідоцтвами, копії яких наявні в матеріалах справи.

Згідно приписів ст.ст. 1216, 1223, 1258, 1261 ЦК України відповідачі є спадкоємцями всіх прав та обовязків ОСОБА_11

Як вбачається із обох договорів купівлі-продажу продавцем була ОСОБА_6, покупцем ОСОБА_11 Від імені як продавця, на підставі довіреності від 16 грудня 2010 року, реєстровий номер 1499, так і покупця, на підставі довіреності від 16 грудня 2010 року, реєстровий номер 1498, діяла ОСОБА_10, яка й підписала такі договори. Обидві довіреності посвідчені приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_12

Вказані обставини не заперечуються учасниками судового процесу, а тому відповідно до ст. 61 ЦПК України не підлягають окремому доказуванню.

Відповідно до ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 4 ст.202 ЦК України дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

За таких обставин, договір купівлі-продажу є двостороннім договором направлений на реалізацію інтересів двох осіб.

Відносини ОСОБА_11 та ОСОБА_11 із ОСОБА_10 є відносинами представництва та регулюються главою 17 ЦК України.

У відповідності до ч.1 ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Оскаржувані договори купівлі-продажу від 23 червня 2011 року було укладено від імені покупця та продавця однією і тією ж особою, тобто договори направлений на реалізацію інтересів однієї особи.

Викладене є порушенням ч. 3 ст.238 ЦК України, згідно якої представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

За таких обставин наявні підстави для застосування до договорів купівлі-продажу від 23 червня 2011 року положень ст.ст. 203, 215 ЦК України та визнання їх недійсними.

Аналогічні висновки щодо застосування ст.ст. 203, 215, 238 ЦК України викладені у Постанові верховного Суду України від 23 вересня 2014 року, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.355 ЦПК України. Такі висновки, в силу приписів ч.1 ст.360-7 ЦПК України є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

При цьому судом враховано покликання позивача на те, що укладення оскаржуваних договорів не було направлено на реалізацію інтересів останньої у звязку із відображення в оспорюваних договорах вартості відчужуваного майна нижчої, аніж реальна (ринкова) вартість.

Реальна вартість спірного майна на дату укладення договорів, визначена у висновку №034/13 від 25 червня 2013 року. Вказаний висновок складено оцінювачем та скріплено печаткою субєкта оціночної діяльності, що відповідно до вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» внесені до Державного реєстру оцінювачів та субєктів оціночної діяльності.

Відповідачами не спростовано правильності висновку №034/13, в тому числі й не реалізовано право на ініціювання призначення судової експертизи.

Позивачем вимог про реституцію, як наслідок недійсності оспорюваних правочинів не заявлено. За змістом статті 216 ЦК України та виходячи із загальних засад цивільного законодавства суд може застосувати з власної ініціативи реституцію як наслідок недійсності оспорюваного правочину.

Вирішуючи питання про застосування реституції суд виходить із такого.

Для визначення наслідків недійсності правочину має значення виконання чи невиконання сторонами зобов'язань, які виникли з правочину. У разі якщо правочин ще не виконаний, він є таким, що не створює жодних юридичних наслідків (частина перша статті 216 ЦК України).

Як вбачається із будинкової книги для прописки громадян, у будинку за адресою: Львівська область, Пустомитівський район с. Муроване, вул. Молодіжна, 7 місця свого проживання ОСОБА_11 після укладення оскаржуваних договорів купівлі-продажу не зареєстрував.

Квитанції на оплату комунальних послуг, як до так і після укладення оскаржуваних договорів видані на імя позивачки. Окрім того, такі квитанції долучені до матеріалів справи позивачкою. Викладене дає підстави вважати, про те, що позивачка залишилася стороною договірних відносин із комунальними підприємствами та забезпечувала сплату комунальних послуг.

Після укладення оскаржуваних договорів купівлі-продажу, до липня 2013 року позивачка здавала спірний будинок в оренду громадянці ОСОБА_14, що стверджується договором оренди та показами допитаної судом в якості свідка ОСОБА_14

Викладені обставини свідчать про те, що спірна садиба не вибувала із володіння позивачки та не переходила у володіння ОСОБА_11 Позивачка продовжувала фактично володіти та розпоряджатися спірною садибою і після укладення договорів її відчуження.

Допитана судом в якості свідка позивачка ствердила, що грошових коштів згідно оскаржуваних договорів купівлі-продажу не отримувала. Допитана в якості свідка ОСОБА_10 повідомила, що грошових коштів, обумовлених в оскаржуваних договорах, ОСОБА_11 чи інші особи їй не передавали, а відповідно вона не передавала грошових коштів позивачці.

Безгрошовість укладених правочинів також підтверджується показами позивачки, яка вказала, що узвязку з укладенням нею договору позики з ОСОБА_15 від 15.12.2015 року між нею та її братом ОСОБА_11 за взаємною згодою було укладено оскаржувані правочини, з метою приховати її майно, оскільки через її матеріальний стан та неможливість вчасного повернення коштів ОСОБА_15 існувала загроза звернення боргу на її майно, в тому числі на житловий будинок та земельну ділянку, що розташовані за адресою: Львівська область, Пустомитівський район, с. Муроване, вул. Молодіжна, 7.

Факт укладення договору позики від 15.12.2010 року підтверджується представленою суду розпискою та показами допитаної судом свідка ОСОБА_15

За вказаних обставин, обумовлення в договорах про передачу грошових коштів суд розцінює критично, оскільки таке є умовою договору та не підтверджує передачу грошових коштів.

За таких обставин, враховуючи, що договір купівлі-продажу житлового будинку, та договір купівлі-продажу земельної ділянки від 23 червня 2011 року не виконані, підстави застосовувати реституцію до сторін таких правочинів відсутні.

При цьому, у відповідності до ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Як визнано ОСОБА_8, остання заволоділа спірною садибою, продовжує володіти та користуватися нею. Враховуючи, що свідоцтва про право на спадщину щодо спірного майна остання не отримала, що стверджується матеріалами спадкової справи, а також недійсність правовстановлюючих документів її спадкодавця, таке володіння є незаконним.

Тому спірну садибу слід витребувати із незаконного володіння ОСОБА_8 в користь позивачки.

Судовий збір слід стягнути із відповідачів у рівних частинах в користь позивачки.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 212, 222 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 202-203, 215, 234, 238, 655 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задоволити повністю.

Визнати недійсним договір купівлі - продажу житлового будинку, що знаходиться за адресою: Львівська область Пустомитівський район, с. Муроване, вул. Молодіжна, 7 укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_11, посвідчений 23.06.2011 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_9 за реєстровим № 1310.

Визнати недійсним договір купівлі - продажу земельної ділянки площею 0,1543 га. кадастровий номер : :02:002:0235, що знаходиться за адресою: Львівська область Пустомитівський район, с. Муроване, вул. Молодіжна, 7 укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_11, посвідчений 23.06.2011 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_9 за реєстровим № 1314.

Витребувати з чужого незаконного володіння, а саме від ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 житловий будинок позначений під літ «А» загальною площею 196,1 кв.м., літню кухню позначену літ. «В», сарай літ. «Б», вбиральня літ. «У», ворота № «1», огорожу № «2», хвіртку № «З», що знаходяться за адресою: Львівська обл., Пустомитівський район, с. Муроване, вул. Молодіжна, 7 та земельну ділянку площею 0,1543 га, що знаходиться за адресою: Львівська обл., Пустомитівський район, с. Муроване, вул. Молодіжна, 7 кадастровий помер :02:002:0235.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області через Пустомитівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

СуддяОСОБА_1