АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження №22-ц/796/823/2015 Суддя-доповідач Антоненко Н.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

5лютого 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

у складі судді-доповідача АнтоненкоН.О.,

суддів Волошиної В.М., Шкоріної О.І. при секретарі Слащуку А.С.

за участю представника відповідача Багана Т.Г.,

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Генерального директора Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 11 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та компенсації моральної шкоди.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія

в с т а н о в и л а :

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 11 грудня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволені частково: її поновлено на посаді заступника головного бухгалтера - начальника відділу бухгалтерського обліку та звітності Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення (далі - Концерну) з 27.06.2014; з Концерну на її користь стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу з 07.07.2014 по 11.12.2014 в сумі 83366,05грн та компенсацію моральної шкоди в сумі 1000грн; стягнуто з Концерну в дохід держави судовий збір в сумі 843,60грн та 243,60 грн. Визначено, що рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі середньомісячного заробітку в сумі 16673,21грн підлягає негайному виконанню.

Судом першої інстанції встановлено, що з лютого 2013 року до 27.06.2014 ОСОБА_4 працювала на посаді заступника головного бухгалтера відділу бухгалтерського обліку та звітності Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення. 27.06.2014 наказом генерального директора Концерну №62/ОК Про припинення трудового договору (контракту) її звільнено з займаної посади на підставі п.1 ст.41 КЗпП України за одноразове грубе порушення трудових обов'язків.

Відповідно до листка непрацездатності від 27.06.2014 №801009 ОСОБА_4 перебувала на лікарняному з 27.06.2014 по 04.07.2014. Проте, в день звільнення 27.06.2014 позивач була присутньою на робочому місці, при приході на роботу використала власну електронну картку, відкрила сеанс роботи на комп'ютері о 8:15:53, який закінчила о 14:11:03 того ж дня, згідно запису камер відеоспостереження з прохідної з фіксацією факту вибуття покинула прохідну Концерну о 14:25 за допомогою електронної картки іншого працівника, відомостей про перебування на лікарняному відповідачу не надала, ознайомившись з наказом про звільнення, відмовилась від підпису на ньому та від отримання трудової книжки з відповідним записом про звільнення.

Крім того, встановлено, що ні наказ про звільнення ОСОБА_4, ні розпорядження №77/1 від 26.06.2014 з пропозицією надати письмові пояснення за викладеними у Аудиторському звіті №60-АВ від 18.06.2014 фактами порушення правил ведення бухгалтерського та податкового обліку, не містять у собі даних про те, у чому саме полягає одноразове грубе порушення трудових обов'язків позивача.

З урахуванням наведеного та виходячи з того, що встановлені обставини не дають підстав вважати, що позивач вчинила одноразове грубе порушення трудових обов'язків, суд першої інстанції дійшов висновку, що стягнення у вигляді звільнення ОСОБА_4 застосовано відповідачем із порушенням вимог законодавства про працю, а тому наказ про її звільнення є незаконним, а позивач підлягає поновленню на роботі відповідно до положень ст.235 КЗпП України з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу, розрахунок якого здійснив у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 на підставі довідки відповідача про доходи позивача.

Вважаючи незаконним звільнення ОСОБА_4 з роботи, суд вважав обгрунтованими позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди на підставі ст.237№ КЗпП України та задовольнив їх частково з урахуванням встановлених судом обставин звільнення, характеру та нетривалості порушення прав позивача, істотності вимушених змін у її житті та зусиль, вжитих для відновлення порушених прав.

В апеляційній скарзі Генеральний директор Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення просить скасувати рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 11 грудня 2014 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовити у повному обсязі. Посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

У судовому засіданні представник відповідача підтримав апеляційну скаргу з наведених у ній доводів. Зокрема, зазначив, що суд вийшов за межі позовних вимог ОСОБА_4, адже вона не просила вважати звільнення незаконним з тих підстав, що в її діях не було одноразового грубого порушення трудових обов'язків. Крім того, вважає, що висновки суду не відповідають установленим судом обставинам, адже Аудиторським звітом №60-АВ від 18.06.2014 виявлені факти порушення правил ведення бухгалтерського та податкового обліку, а оскільки питання ведення бухгалтерського та податкового обліку віднесені до компетенції позивача, зазначені у звіті порушення сталися з її вини, і саме ці порушення стали підставою для звільнення ОСОБА_4 з роботи на підставі п.1 ст.41 КЗпП України за одноразове грубе порушення трудових обов'язків.

Позивач у судове засідання не з'явилась, про час та місце апеляційного розгляду повідомлена належним чином, заяв та клопотань до суду не надіслала, що відповідно до ст.305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи.

Перевіривши законність та обгрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявлених у суді першої інстанції вимог, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 11 грудня 2014 року у даній справі - залишенню без змін з наступних підстав.

ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом про поновлення її на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу з підстав звільнення без законних підстав та порушення порядку звільнення.

Суд першої інстанції повно та всебічно з'ясував обставини, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень і які мають значення для вирішення спору, правильно з'ясував характер спірних правовідносин і норм права, що їх регулюють, і дійшов правильного висновку про те, що звільнення ОСОБА_4 відбулося без законних підстав і без порушення порядку звільнення.

Висновки суду про те, що порядок звільнення позивача порушено не було, відповідачем не оскаржуються. Предметом апеляційного оскарження є рішення суду першої інстанції в частині визнання звільнення ОСОБА_4 без законних на те підстав.

При розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з'ясовувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням), і перевіряти їх відповідність законові (п.18 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів»). У випадку, коли працівника звільнено без законних підстав, відповідно до положень ч.1 ст.235 КЗпП України він підлягає поновленню на роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Указані вимоги закону та роз'яснення Пленуму Верховного Суду України судом першої інстанції виконані. Доводи ж апеляційної скарги про те, що суд вийшов за межі позовних вимог, не заслуговують на увагу.

Зі змісту п.1 ст.41 КЗпП України підставою для звільнення заступника головного бухгалтера з ініціативи власника є одноразове грубе порушення трудових обов'язків - тобто, таке порушення, яке носить разовий, а не тривалий характер, у якому під ознаку грубості підпадають усі складові разового порушення - характер дії або бездіяльності працівника, істотність наслідків порушення, форма вини тощо. Право оцінки порушення як грубого належить суду, що розглядає трудовий спір.

Так, правильно встановлено судом першої інстанції, що підставами звільнення ОСОБА_4 за п.1 ст.41 КЗпП України відповідно до наказу генерального директора Концерну №62/ОК від 27.06.2014 є Аудиторський звіт і Акт про відмову надати письмові пояснення від 26.06.2014 (ас150). Разом з тим Аудиторський звіт (ас121-140) не містить у собі даних про порушення трудових обов'язків ОСОБА_4, а тому не може бути підставою для її звільнення за п.1 ст.41 КЗпП України за одноразове грубе порушення трудових обов'язків. Акт про відмову надати письмові пояснення від 26.06.2014 як підстава звільнення ОСОБА_4 в матеріалах справи відсутній, при розгляді справи судом не оглядався і не досліджувався. За таких обставин висновок суду в цій частині грунтується на встановлених обставинах і наявних у матеріалах справи доказах і доводами апеляційної скарги не спростовується.

Відповідно до розпорядження генерального директора Концерну №77/1 від 26.06.2014 позивачу запропоновано надати пояснення з приводу виявлених фактів порушення правил ведення бухгалтерського та податкового обліку - це відсутність своєчасної оплати по зовнішньоекономічному контракту, порушення наказу Міністерства фінансів України №1213 Про облікову політику, невиконання підприємством затвердженого фінансового плану у 2013 році, формальний підхід до інвентаризації, оплата послуг сторонніх суб'єктів підприємницької діяльності на проведення урочистостей та святкування, відображення в обліку операцій за розрахунками без наявних первинних документів, порушення строків зарахування валютної виручки (понад 17 місяців) з деякими контрагентами (ас83).

Саме на сукупність зазначених у розпорядженні порушень відповідач послався як на підставу для звільнення ОСОБА_4 за ч.1 ст.41 КЗпП України в обгрунтування доводів апеляційної скарги, проте, на вказане розпорядження відсутнє посилання у наказі про звільнення №62/ОК від 27.06.2014 як на підставу звільнення.

Крім того, зазначені порушення не є одноразовим порушенням, носять тривалий, а не разовий характер, доказів на підтвердження підстав уважати будь яке з них або їх сукупність грубими немає, а тому правильним є висновок суду першої інстанції про те, що у відповідача були відсутні передбачені законом, а саме п.1 ст.41 КЗпП України, підстави для звільнення позивача за одноразове грубе порушення трудових обов'язків.

Належних і допустимих доказів на підтвердження доводів апеляційної скарги відповідач у передбаченому ст.ст.10,60 ЦПК України порядку суду не надав, а наявні у матеріалах справи докази підтверджують обгрунтованість висновків суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303,308,313,315 ЦПК України, колегія

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Генерального директора Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 11 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Суддя-доповідач Н.О. Антоненко

Судді В.М.Волошина

О.І. Шкоріна

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

03110 м. Київ, вулиця Солом'янська, 2-а

Справа №760/15431/14 Головуючий у 1 інстанції Калініченко О.Б.

Апеляційне провадження №22-ц/796/823/2015 Суддя-доповідач Антоненко Н.О.

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(вступна та резолютивна частини)

5лютого 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

у складі судді-доповідача АнтоненкоН.О.,

суддів Волошиної В.М., Шкоріної О.І. при секретарі Слащуку А.С.

за участю представника відповідача Багана Т.Г.,

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Генерального директора Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 11 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та компенсації моральної шкоди.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія, керуючись ст.ст.218,317 ЦПК України,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Генерального директора Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 11 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Суддя-доповідач Н.О. Антоненко

Судді В.М.Волошина

О.І. Шкоріна