АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/635/15 Головуючий 1 інст. - Губська Я.В.
Категорія: відшкодування шкоди
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«12» січня 2015 року м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді: Бурлака І.В.,

Суддів: Карімової Л.В., Яцини В.Б.,

за участю секретаря: Кривошеіної О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 13 листопада 2014 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» про стягнення страхового відшкодування, -

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року ОСОБА_1 звернулася до суду з зазначеним та в подальшому зміненим та доповненим позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта», ОСОБА_2. В обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що 30.08.2013 року на перехресті вулиць Шевченка та Кільцева в місті Харкові сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Nissan X-Treil» державний номер № НОМЕР_1 заподіяв технічні ушкодження автомобілю «Mitsubishi Outlender» державний номер НОМЕР_2, яким керувала ОСОБА_3 Постановою Київського районного суду м. Харкова від 19.09.2013 року та 23.09.2013 року ОСОБА_2 визнано винним. Зазначила, що цивільна відповідальність ОСОБА_2 застрахована в Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» на суму 50000,00 грн. Згідно висновку судово - автотоварознавчої експертизи № 5391 від 21.07.2014 року розмір майнової шкоди склав 53586,66 грн., а з відрахуванням франшизи в розмірі 1000,00 грн. - 49000,00 грн. Зазначила, що їй сплачено страховою компанією 24181,04 грн., залишок суми в розмірі 24818,96 грн. їй не сплачено; пеня з 10.01.2014 року за 285 днів склала 2901, 30 грн., вартість експертизи склала 2152,00 грн. 22.10.2014 року ОСОБА_1 відмовилася від позову до ОСОБА_2 Просила стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» на її користь 24818, 96 грн. страхового відшкодування, пеню в розмірі 2901, 30 грн., судовий збір в розмірі 647,00 грн. та витрати за проведення експертизи в розмірі 2152, 00 грн.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 13 листопада 2014 року позов задоволено частково; стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» на користь ОСОБА_1 суму страхового відшкодування в розмірі 941, 70 грн., витрати, пов'язані з проведенням експертизи в розмірі 86,10 грн., судовий збір в розмірі 243, 60 грн., а всього, 1271, 40 грн., в іншій частині позову - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення - скасувати, позов - задовольнити. Посилалася на порушення норм процесуального та матеріального права. Вважала, що суд першої інстанції не надав належної оцінки доказам у справі, не звернув увагу на те, що сума страхового відшкодування з нею не узгоджувалася; що вартість майнової шкоди за заказом - нарядом № 15 від 06.09.2013 року становила 59647,00 грн.,

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає за необхідне апеляційну скаргу - відхилити, рішення суду - залишити без змін з наступних підстав.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції, з висновком якого погоджується судова колегія, обґрунтовано виходив з обставин справи та вимог закону.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 30.08.2013 року на перехресті вулиць Шевченка та Кільцева в місті Харкові сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Nissan X-Treil» державний номер № НОМЕР_1 заподіяв технічні ушкодження автомобілю «Mitsubishi Outlender» державний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 Постановою Київського районного суду м. Харкова від 19.09.2013 року та 23.09.2013 року ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. На підставі полісу № АС/6005207 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 13.07.2013 року цивільна відповідальність ОСОБА_2 застрахована в Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» на суму 50000,00 грн. з франшизою 1000,00 грн. З заявою про настання страхового випадку 02.09.2013 року до Товариства з додатковою відповідальністю «Домінанта» звернувся ОСОБА_2; з заявою про страхове відшкодування 03.09.2013 року звернулася ОСОБА_1 Протоколом (актом) огляду транспортного засобу від 03.09.2013 року та додатковим протоколом (актом) огляду транспортного засобу від 05.09.2013 року, в якому приймала участь представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4 та який складено аварійним комісаром Мерзлікіним І.В. встановлено механічні пошкодження транспортного засобу ОСОБА_1 При цьому будь - яких зауважень з боку представника ОСОБА_1 не надходило. На підставі цих протоколів 30.09.2013 року зроблено калькуляцію дефектів (ремонту) транспортного засобу, вартість якого склала 25181,04 грн. Із страхового акту № 645 ЦВ вбачається, що сума страхового відшкодування з відрахуванням франшизи склала 24181, 04 грн., яку сплачено ОСОБА_1 згідно платіжного доручення № 5302 від 27.12.2013 року, (а. с. 35). Транспортний засіб ОСОБА_1 відремонтовано. Із заказу - наряду № 15 від 06.09.2013 року вбачається, що вартість виконаних робіт склала 12800,00 грн., вартість запчастин та матеріалів - 46847,00 грн., а всього - 59647,00 грн. Згідно висновку судово-автотоварознавчої експертизи № 5391 від 21.07.2014 року розмір майнової шкоди склав 53586,66 грн. 22.10.2014 року ОСОБА_1 відмовилася від позову до ОСОБА_2

Пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року із змінами та доповненнями передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року із змінами та доповненнями у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Пунктами 36.1, 36.2 статті 36 вказаного Закону передбачено, що страховик приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається узв'язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на

проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Посилання ОСОБА_1 на те, що оскільки сума страхового відшкодування з нею не узгоджувалася, що вартість майнової шкоди згідно заказу - наряду № 15 від 06.09.2013 року становила 59647, 00 грн., що оцінка вартості матеріального збитку проведено страховиком з порушенням вимог Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, а висновок судово-автотоварознавчої експертизи № 5391 є найважливішим доказом у справі, тому її позов підлягає задоволенню, судовою колегією не приймаються з наступних підстав.

Судом встановлено, що протоколом (актом) огляду транспортного засобу від 03.09.2013 року та додатковим протоколом (актом) огляду транспортного засобу від 05.09.2013 року, в якому приймала участь представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4 та який складено аварійним комісаром Мерзлікіним І.В. встановлено механічні пошкодження транспортного засобу ОСОБА_1 При цьому будь - яких зауважень з боку представника ОСОБА_1 не надходило. На підставі цих протоколів 30.09.2013 року зроблено калькуляцію дефектів (ремонту) транспортного засобу за допомогою програмного продукту «AUDATEX», яка автоматично застосовує методику заводу - виробника, вартість оригінальних запасних частин від генеральних імпортерів України та встановлені заводом нормо - години, вартість якого склала 25181,04 грн. Використання програмного продукту «AUDATEX» при автотоварознавчих дослідженнях рекомендовано п.59 Додатку 8 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, що затверджено Наказом Міністерства юстиції України, Фонду Державного майна України від 24.11.2003 року № 142/5/2092 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24.11.2003 року за № 1074/8395, а також рішенням Міністерства юстиції України. Як вбачається з матеріалів справи транспортний засіб ОСОБА_1 відремонтовано. Доказів того, яку суму витратила ОСОБА_1 на ремонт транспортного засобу, ані до суду першої інстанції, ані до суду апеляційної інстанції не надано. Заказ - наряд № 15 від 06.09.2013 року на суму 59647,00 грн., з яких вартість виконаних робіт склала 12800,00 грн., вартість запчастин та матеріалів - 46847,00 грн. та на який посилається ОСОБА_1, є попереднім рахунком і не може вважатися належним та допустимим доказом відповідно до ст. ст. 58, 59 ЦПК України, оскільки він не підтверджує, яку суму фактично витратила ОСОБА_1 на ремонт транспортного засобу. Згідно висновку судово-автотоварознавчої експертизи № 5391 від 21.07.2014 року розмір майнової шкоди склав 53586,66 грн. Проте у вказаній експертизі зазначено, що автомобіль ОСОБА_1 до огляду не надано; також вказано, чому виникли розбіжності у сумі майнової шкоди, яку зазначено у калькуляції аварійного комісару та сумі, яку зазначено у висновку судово-автотоварознавчої експертизи. Причина полягала в тому, що розрахунки проводилися за матеріалами справи, в розрахунок калькуляції не враховано ремонт боковини задньої правої, змінилися ціни на комплектуючі на запчастини, які замінені. Калькуляцію для виплати страхового відшкодування зроблено на початку вересня 2013 року, на п'ятий день після настання дорожньо-транспортної пригоди, а висновок судово-автотоварознавчої експертизи - у липні 2014 року, майже через рік після настання дорожньо-транспортної пригоди, коли транспортний засіб вже було відремонтовано. Доказів витрачених ОСОБА_1 на ремонт транспортного засобу грошових коштів (чеків, квитанцій, платіжних доручень тощо) матеріали справи не містять.

Частиною 1 статті 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обгрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 59 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також, достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до п. 36.5. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року із змінами та доповненнями за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Проте, доказів того, що ОСОБА_1 сплачено страхове відшкодування в розмірі 24181, 04 грн. несвоєчасно матеріали справи не містять.

Відмовляючи в задоволенні позову в частині стягнення 23877, 26 грн. страхового відшкодування, пені в розмірі 2901, 30 грн., суд повно встановив обставини справи, надав належну оцінку доказам у справі та правильно стягнув 941, 70 грн. - вартість боковини задньої правої.

Задовольняючи частково позов в частині стягнення судових витрат, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України та правильно стягнув витрати, пов'язані з проведенням експертизи в сумі 86,10 грн., судовий збір в сумі 243, 60 грн. та відмовив в задоволенні позову в частині стягнення витрат за проведення експертизи в сумі 2152, 00 грн., оскільки в цій частині в задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовлено.

Виходячи з наведеного рішення суду відповідає зазначеним вище обставинам справи, наявним у справі доказам, ухвалено відповідно до норм матеріального та процесуального права, тому підстав для його зміни або скасування немає. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303,304, п.1.ч. 1 ст. 307, ст. ст. 308, 313, п. 1 ч.1 ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 13 листопада 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя

Судді колегії