АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/565/15 Головуючий 1-ї інстанції - Горбунова Я.М.
Справа № 643/837/14-ц Доповідач - Довгаль А.П.
Категорія: договірні
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді Довгаль А.П.

суддів - Коваленко І.П., Сащенко І.С.

при секретарі - Щегельському Д.О.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в приміщенні суду апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 24 квітня 2014 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про стягнення боргу, -

в с т а н о в и л а:

У січні 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" (далі - ТОВ "ОТП Факторинг Україна") звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 (відповідач-1) та ОСОБА_1 (відповідач-2), в якому просило стягнути солідарно з відповідачів на їх користь кредитну заборгованість в сумі 360 235,97грн. та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 602,35грн.

Заявлені вимоги позивач мотивує тим, що 12 грудня 2007 року між Закритим акціонерним товариством "ОТП Банк" (далі - ЗАТ "ОТП Банк" або Банк) та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №CL507-703/278/2007 (далі - договір Кредиту), відповідно до умов якого Банк надав позичальнику грошові кошти в сумі 33 831,69дол. США зі сплатою фіксованої 10,49% (процентної) ставки за користування кредитом, строком до 12 грудня 2014 року. У забезпечення виконання ОСОБА_2 своїх зобов'язань за кредитним договором, 12 грудня 2007 року між ЗАТ "ОТП Банк" та ОСОБА_1 був укладений договір поруки №SR-703/278/2007 (далі - договір Поруки), за умовами якого остання зобов'язалася нести солідарну відповідальність з позичальником кредиту. Відповідач ОСОБА_2 взяті на себе зобов'язання виконував не належним чином, у зв'язку з чим утворилася заборгованість по сплаті кредитних сум, яка станом на 09.01.2014року складає 360 235,97грн. Відповідно до договору факторингу від 26.07.2013року до ТОВ "ОТП Факторинг Україна" перейшли всі права ЗАТ "ОТП Банк" щодо права вимоги до боржника за вказаним кредитним договором та договором поруки. З моменту передачі кредитного портфелю у позивача виникло право вимоги до боржника і поручителя. Зазначивши, що у разі порушення боржником зобов'язання забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Оскільки поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, тому позивач одночасно звернувся з вказаними вимогами до обох відповідачів.

У судове засіданні суду першої інстанції представник позивача ТОВ "Факторинг Україна" - Жила П.С. не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій вказував, що заявлені вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення у справі заочного рішення.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_1 та їх представник ОСОБА_4 також не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлялися в установленому законом порядку.

Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 24 квітня 2014 року, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 17 липня 2014 року, позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_1 на користь ТОВ "ОТП Факторинг Україна" заборгованість за кредитним договором в сумі 360 235,97грн. Вирішено питання про судові витрати.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 листопада 2014 року ухвалу апеляційного суду Харківської області від 17 липня 2014 року скасовано і справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 просять заочне рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове про відмову в задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, на неповне з'ясування обставин справи та на неналежну оцінку наданим доказам. Зокрема вказують, що суд не застосував положення ст.559 ЦК України і не визнав договір Поруки припиненим, оскільки, як вони вважають, збільшився обсяг відповідальності боржника - відповідача-1. Також зазначають, що позивач не вправі стягувати заборгованість за договором Кредиту, який брався відповідачем-1 в іноземній валюті, оскільки ТОВ "ОТП Факторинг Україна" не є фінансовою установою.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що з'явилися, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Перевіряючи законність та обґрунтованість судового рішення, апеляційний суд з'ясовує чи були враховані судом першої інстанції при ухваленні рішення всі факти, що входять до предмета доказування; чи підтверджені обставини (факти); якими доказами мотивовано рішення, належними чи допустимими доказами та чи доведені вони; чи відповідають висновки суду встановленим фактам; чи дотримані та правильно застосовані норми матеріального й процесуального права.

Задовольняючи позов ТОВ "ОТП Факторинг Україна" та стягуючи суму заборгованості в повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачами були порушені взяті на себе зобов'язання за договорами Кредиту та Поруки.

Судовим розглядом встановлено, що 12 грудня 2007 року між ЗАТ "ОТП Банк" та ОСОБА_2 було укладено договір Кредиту, відповідно до умов якого Банк надав позичальнику грошові кошти в сумі 33 831,69дол. США зі сплатою фіксованої 10,49% (процентної) ставки за користування кредитом, строком до 12 грудня 2014 року. Кредитні кошти ОСОБА_2 позичав з метою придбання автомобіля - марки Toyota RAV4.

У забезпечення виконання ОСОБА_2 своїх зобов'язань за договором Кредиту, 12 грудня 2007 року між ЗАТ "ОТП Банк" та ОСОБА_1 був укладений договір Поруки, за умовами якого остання зобов'язалася нести солідарну відповідальність з позичальником кредиту.

Банк виконав взяті на себе зобов'язання, надавши позичальнику кредитні кошти. Але, відповідач-1 взяті на себе зобов'язання виконував не належним чином, а саме сплату кредитних сум проводив несвоєчасно та не в повному розмірі.

Як свідчать матеріали справи, за заявами позичальника ОСОБА_2 до договору Кредиту, з метою реструктуризації боргу укладалися додаткові договори: №1 від 22.01.2009р.; №2 від 30.11.2009р.; №4 від 12.03.2010р.; №5 від 10.12.2010р.; №6 від 22.08.2011р.; №7 від 09.12.2011р.; №8 від 18.12.2012р. (а.с.7, 43, 46-49). Зокрема цими додатковими договорами сторони змінювали графік погашення заборгованості, а також визначали проте, що у випадку порушення позичальником будь-яких своїх зобов'язань за цим договором Кредиту фіксована процентна ставка буде збільшуватися на 4% (відсотка) річних, а у випадку подальшого належного виконання підвищення процентної ставки буде зменшуватися на 4% (відсотка), в порядку встановленому цими додатковими договорами.

З додатковими умовами договору Кредиту ОСОБА_1 була згодна, оскільки з цього приводу відповідачем-2 також укладалися додаткові договори до договору Поруки, зокрема, №3 від 12.03.2010року, №4 від 12.08.2011року (а.с.50-51).

Таким чином, з укладанням кожного разу нового додаткового договору строк позовної давності переривався і розпочинався заново. За таких обставин, відсутні підстави для застосування до даних правовідносин норм матеріального права, які регулюють позовну давність, оскільки в даному випадку позивач звернувся до суду з цими вимогами в межах загального трирічного строку позовної давності.

Згідно Акту відступлення (приймання-передачі) кредитного портфелю від 26 липня 2013 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" (юридична особа , яка має статус фінансової установи за законодавством України та внесена до Державного реєстру фінансових установ України, згідно реєстраційного посвідчення №241 від 03.12.2009року) прийняло, а Публічне акціонерне товариство "ОТП Банк" відступило права грошової вимоги на частину Кредитного портфелю, як це визначено у статті І Договору факторингу від 26 липня 2013 року. У переліку додатку 1 до вказаного Договору факторингу значаться два договору Кредиту, які укладалися Банком з ОСОБА_2 - №CL507-703/278/2007 -DEC-07 та №ML-703/261/2008 22-AUG-08.

В процесі розгляду справи з'ясувалось, що інший кредит відповідач-1 брав у цьому ж Банку в іноземній валюті для придбання нерухомого майна.

Станом на 09.01.2014року заборгованість відповідача-1 по тілу кредиту складає - 15 980,75дол.США, що за офіційним курсом НБУ станом на 09.01.2014року (1долар США = 7,993 гривень) становить - 127 734,13грн.; по нарахованим та не сплаченим відсоткам - 7 185,70грн.; пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 225 316,14грн., а усього на загальну суму - 360 235,97грн.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного судочинства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту чи інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).

Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник уважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором чи законом.

Нормами ст.1050 ЦК України також передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити гроші відповідно до ст.625 ЦК України незалежно від сплати процентів, належних йому згідно з вимогами ст.1048 ЦК України.

Отже, належним виконанням зобов'язання з боку відповідача-1 є повернення кредиту в строки, у розмірі та у валюті, визначеним кредитним договором.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконанням ним свого обов'язку.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (ч.1ст.553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч.1 та ч.2 ст.554 ЦК України).

Згідно ч.3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки (штрафу, пені) може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

За положеннями указаної норми суд може зменшити розмір неустойки (штрафу, пені), що підлягає стягненню, враховуючи при цьому, зокрема занадто високий її розмір порівняно зі збитками споживача, ступінь виконання зобов'язання, майновий стан сторін, їх майнові та інші інтереси, що заслуговують на увагу. При цьому зменшення розміру неустойки - це право суду. Суд може прийняти рішення про зменшення розміру неустойки як за власною ініціативою, так і за клопотанням відповідача, однак у останньому випадку відповідач, що звертається із клопотанням, повинен довести наявність підстав для зменшення неустойки.

Колегія суддів вважає за можливе застосувати до даних правовідносин положення ч.3 ст.551 ЦК України та зменшити розмір суми нарахованої неустойки з 225 316,14грн. до 127 734,13грн., тобто до розміру фактично несплаченої основної суми боргу по кредиту, з урахуванням того, що ця сума значно її перевищує, а саме в двічі.

Отже, сума заборгованості за Кредитним договором, що підлягає стягненню з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ТОВ "ОТП Факторинг Україна" становить 262 653,96грн. ( 127 734,13грн. + 7 185,70грн. + 127 734,13грн.)

Також, відповідно до положень ст.88 ЦПК України підлягає зменшенню сума стягнутих судових витрат.

Згідно п.п.1),4) ч.1 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин справи, що мають значення для справи, та порушення або неправильне застосування норм матеріального бо процесуального права.

З огляду на викладене та керуючись ст.ст. 307ч.1п.2), 309ч.1п.п.1),4), 313, 314ч.2, 316, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 24 квітня 2014 року змінити: зменшити розмір стягнутого боргу з 360 235,97грн. до 262 653,96грн., та суму судового збору з 1 801,17грн. до 1 313,26грн. з кожного.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -