АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2015 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Лисака І. Н.

суддів: Заводян К.І., Бреславського О.Г.,

секретар Давня Я.А.

за участю представника апелянта ОСОБА_1, представника позивача Вишняк О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Департаменту соціального захисту населення Чернівецької обласної державної адміністрації до ОСОБА_3 про повернення автомобіля, отриманого інвалідом як гуманітарна допомога, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 29 грудня 2014 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

В жовтні 2014 року Департамент соціального захисту населення Чернівецької обласної державної адміністрації звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про повернення автомобіля, отриманого інвалідом як гуманітарна допомога.

Посилався на те, що 14.12.2005 року батько відповідача перебував на обліку в Головному управлінні праці та соціального захисту населення для забезпечення автомобілем під порядковим номером 339. Комісія з питань гуманітарної допомоги при Кабінеті Міністрів України протоколом №26/ГД-2770/К від 01 лютого 2007 р. визнала автомобіль «Ауді А6», 1999 року випуску, кузов НОМЕР_3 гуманітарною допомогою для передачі інваліду І групи загального захворювання ОСОБА_4 За заявою ОСОБА_4 та на підставі рішення колегії Головного управління праці та соціального захисту населення від 26.04.2007 року №15 право керування автомобілем було передано ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, його син ОСОБА_3 повертати автомобіль відмовився, а тому Департамент соціального захисту населення Чернівецької обласної державної адміністрації просив зобов'язати відповідача повернути спірний автомобіль, отриманий як гуманітарну допомогу.

Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 29 грудня 2014 року позов задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_3 повернути Департаменту соціального захисту населення Чернівецької обласної державної адміністрації автомобіль «Ауді А6», 1999 року випуску, кузов НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Вирішено питання про стягнення судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить вищезазначене рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволені позову. Посилається на те, що судом першої інстанції були порушені норми матеріального і процесуального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи. Зазначає, що спірний автомобіль було передано як гуманітарну допомогу його батькові і він ніколи автомобілем не володів і не користувався. Доказів передачі йому автомобіля в користування позивачем не надано. Наявний в матеріалах справи акт про відмову у поверненні автомобіля в його присутності не складався і йому не відомо, яким чином комісія встановила факт користування ним автомобілем. Рішення колегії Головного управління праці та соціального захисту населення Чернівецької обласної державної адміністрації №15 від 26.04.2007 року, яким йому передано право керування спірним автомобілем, не свідчить про його реалізацію і його користування автомобілем. Крім того, в порушення встановленого порядку позивач не пропонував йому, як члену сім'ї інваліда, сплатити податки і збори (обов'язкові платежі) за спірний автомобіль, а відразу поставив питання про повернення автомобіля.

В запереченнях на апеляційну скаргу Департамент соціального захисту населення Чернівецької обласної державної адміністрації просить рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 29 грудня 2014 року залишити без змін як таке, що ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а апеляційну скаргу ОСОБА_3 без задоволення як необґрунтовану.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, осіб які беруть участь у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи в межах заявлених в суді першої інстанції вимог, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається і це встановлено судом, що згідно протоколу №26/ГД-2770/К від 01 лютого 2007 р. комісії з питань гуманітарної допомоги при Кабінеті Міністрів України автомобіль «АУДІ А6», 1999 р.в., кузов № НОМЕР_2, передано як гуманітарну допомогу ОСОБА_4 (а.с.9). Крім того, згідно наказу Головного управління праці та соціального захисту населення від 05 березня 2007 року № 25 ОСОБА_4, інваліду І гр. загального захворювання видано спірний автомобіль як гуманітарна допомога з керуванням дві руки без участі ніг (а.с.10). Згідно акту від 06.03.2007 року Головне управління праці соціального захисту населення передало ОСОБА_4 автомобіль, в чому останній розписався і взяв на себе зобов'язання щодо бережної та правильної експлуатації, його зберігання.

Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Суд залучає відповідний орган чи особу, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, якщо дії законного представника суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Як вбачається зі змісту позовних вимог, підставою повернення автомобіля власнику було зобов'язання недобросовісного володільця, встановлене ст.400 ЦК України. Проте, суд першої інстанції самостійно змінив визначений позивачем статус відповідача з недобросовісного володільця на особу, яка набула майно або зберігала його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави, та задовольнив вимоги на підставі норм ст.1212 ЦК України.

Відповідно ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог i заперечень. Частиною 3 вказаної статті передбачено, що доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі i щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Судом прийнято рішення стосовно автомобіля, який був ідентифікований за реєстраційним номером в органах ДАІ як НОМЕР_1 за відсутності будь-яких підтверджуючих про це документів.

В матеріалах справи відсутні докази реалізації рішення №15 від 26.04.2007 року (а.с.12) про передачу права керування спірним автомобілем ОСОБА_3, що мало бути наслідком внесення відповідних змін у свідоцтво про реєстрацію ТЗ згідно довідки № 1824 від 26.04.2007 року (а.с.13). Крім того, цим рішенням визначено право керування відносно автомобіля, який вже знаходився у володіння та користуванні інваліда ОСОБА_4 (а.с.9.10,14), без складання акту про приймання-передачу автомобіля між власником і ОСОБА_3, або користувачем і ОСОБА_3

Відповідач заперечував відмову повернути автомобіль, оскільки даний акт при ньому не складався, про нього йому стало відомо в суді першої інстанції. Даний акт не містить місця та дати його складання, час та місце проведення зустрічі з ОСОБА_3, підпис відповідача. В склад комісії також було включено представника Чорногузівської сільської ради, хоча відповідач згідно довідки (а.с.60) зареєстрований в іншому населеному пункті, а саме в АДРЕСА_1, тобто за межами територіальних повноважень працівника Чорногузівської с/р. Усі ці викладені недоліки викликають сумнів в його об'єктивності, а неналежність цього доказу наявності спірного майна у відповідача було визнано в суді апеляційної інстанції представником позивача.

Таким чином, позивач не надав належних та допустимих доказів недобросовісного володіння спірним майном ОСОБА_3, що є обов'язковою обставиною для задоволення вимог про повернення майна на підставі ст.400 ЦК України.

Про те, не заслуговують на увагу посилання апелянта на передчасну вимогу власника спірного автомобіля (позивача) про повернення автомобіля через відсутність пропозиції щодо залишення автомобіля членам сім'ї інваліда після сплати податків і зборів, виходячи з наступного.

Відповідно до абзацу 7, 10 п.41 постанови Кабінету Міністрів України від 19.07.2006 р. №999 «Про затвердження Порядку забезпечення інвалідів автомобілями» після смерті інваліда, дитини-інваліда автомобіль, визнаний гуманітарною допомогою, яким інвалід був забезпечений через головне управління соціального захисту і користувався менше ніж 10 років, може бути переданий у власність одному з членів сім'ї інваліда за рішенням Мінсоцполітики за умови сплати податків і зборів за ставками, діючими на день здійснення митного оформлення автомобіля, які повинні бути сплачені членом сім'ї померлого інваліда, дитини-інваліда протягом шести місяців з дня смерті інваліда. Контроль за дотриманням зазначеного строку здійснюється головним управлінням соціального захисту чи управлінням виконавчої дирекції.

У разі несплати членом сім'ї інваліда, дитини-інваліда податків і зборів (обов'язкових платежів) автомобіль повертається (вилучається) головному управлінню соціального захисту або управлінню виконавчої дирекції після закінчення шестимісячного строку з дня смерті інваліда.

Таким чином, право залишення автомобіля при виконанні викладених умов належить членам сім'ї інваліда. В силу ч.1 ст.11 ЦК України цивільні права виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Частиною 4 ст.11 ЦК України зазначено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

Згідно ч.2 ст.6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Оскільки постанова Кабінету Міністрів України від 19.07.2006 р. №999 «Про затвердження Порядку забезпечення інвалідів автомобілями» не передбачає обов'язку органів соціального захисту населення пропонувати членам сім'ї отримати гуманітарну допомогу після сплати необхідних податків і зборів, останній мав право вимагати повернення автомобіля після спливу шести місяців з дня смерті інваліда, а саме згідно обставин справи (а.с.15), з 09.08.2013 року.

Відповідно до ч.1-2 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, а також розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні рішення судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, що викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглядав справу. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Враховуючи наведене, рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 29 грудня 2014 року підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову Департаменту соціального захисту населення Чернівецької обласної державної адміністрації у задоволені позову через недоведеність підстав вимоги.

В силу ст.88 ЦПК слід присудити ОСОБА_3 документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в належному розмірі за подачу апеляційної скарги (а.с.80) за рахунок позивача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 29 грудня 2014 року скасувати та ухвалити нове.

У задоволені позову Департаменту соціального захисту населення Чернівецької обласної державної адміністрації до ОСОБА_3 про повернення автомобіля, отриманого інвалідом як гуманітарна допомога, відмовити.

Стягнути з Департаменту соціального захисту населення Чернівецької обласної державної адміністрації на користь ОСОБА_3 судові витрати в розмірі 162,03 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді: