Справа № 644/1971/14-ц
№/п 2/644/29/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2015 року м. Харків

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого - судді Черняка В. Г.,

секретаря судових засідань - Шестопалової В. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Орджонікідзевського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 про визнання розписки недійсною, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 про визнання розписки недійсною. Позивач просить визнати розписку від 29 грудня 2007 року недійсною без застосування наслідків недійсності.

В обгрунтування позовних вимог ОСОБА_2 зазначає, що йому належав автомобіль марки «Volvo» FH 12 тип сідловий тягач 1995 року випуску, державний номер НОМЕР_3 та причеп марки «KRONK» тип Н - причіп бортовий тентований, 1995 року випуску, державний номер НОМЕР_1. 05.01.2010 року ОСОБА_2 на підставі нотаріально посвідченої довіреності надав право володіння даним транспортним засобом відповідачу по справі ОСОБА_3, оскільки між ним існували трудові відносини. 06.09.2012 року ОСОБА_2 була припинена дія даної довіреності. Однак ОСОБА_3 на вимогу власника транспортний засіб не повернув. Рішенням апеляційного суду Харківської області від 10 вересня 2013 року за позовом ОСОБА_3 на підставі розписки ОСОБА_2, за відповідачем визнано право власності на спірний автомобіль та нівпричеп, зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 про витребування майна із чужого незаконного володіння залишений без задоволення. Позивач зазначає, що розписка сфальсифікована. ОСОБА_2 ніяких грошових коштів від ОСОБА_3 не отримував. Про існування розписки ОСОБА_2 стало відомо на час звернення ОСОБА_3 до Комінтернівського районного суду м. Харкова.

В судовому засіданні представник позивача за довіреністю ОСОБА_5 позов підтримав в повному обсязі та надав суду пояснення по суті позову.

Відповідач та його представник за довіреністю ОСОБА_6 в судому засіданні проти задоволення позову заперечували, посилаючись на безпідставність заявлених позивачем вимог, оскільки розписка ОСОБА_2 є дійсною.

Третя особа ОСОБА_4 в судовому засідання позов ОСОБА_2 підтримала, просила його задовольнити.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, відповідача, третьої особи, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що згідно оригіналу розписки від 29.12.2007 року, що міститься в матеріалах цивільної справи № 2020/12515/12 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності, яка перебувала в провадженні Комінтернівського районного суду м. Харкова, ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_3 28000 доларів за тягач «Volvo» FH 12, державний номер НОМЕР_2 та 4000 доларів за причеп «KRONЕ», державний номер НОМЕР_1.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Позивач ОСОБА_2 та його представник за довіреністю ОСОБА_5 в позовній заяві вказують, що, на їх думку розписка сфальсифікована. ОСОБА_2 ніяких грошових коштів від ОСОБА_3 не отримував. Про існування розписки ОСОБА_2 стало відомо на час звернення ОСОБА_3 до Комінтернівського районного суду м. Харкова. Однак, одночасно оспорюють її зміст , як правочину - договору купівлі-продажу.

Позивач посилаючись на те що конструктивна сутність цієї «розписки» має вигляд як правочин щодо купівлі-продажу транспортного засобу - позовною вимогою зазначає саме про визнання розписки недійсною без застосування наслідків недійсності.

Положення ст. 215 ЦК України регулюють питання правовідносин, щодо підстав визнання провочину недійсним.

Позивач, звертаючись до суду з даним позовом ставить питання про визнання розписки як форми правочину - недійсною, тобто фактично підмінює одне питання іншим.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 10 вересня 2013 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності, за ОСОБА_3 визнано право власності на автомобіль сідловий тягач «Volvo» FH 12, 1995 року випуску, державний номер НОМЕР_2 та напівпричеп марки «KRONЕ», 1995 року випуску, державний номер НОМЕР_1, зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 про витребування майна із чужого незаконного володіння залишений без задоволення.

Таким чином спір, щодо права власності на спірні транспортні засоби, а саме право власності на автомобіль сідловий тягач «Volvo» FH 12, 1995 року випуску, державний номер НОМЕР_2 та напівпричеп марки «KRONЕ», 1995 року випуску, державний номер НОМЕР_1 вирішений відповідним судовим рішенням, яке набрало законної сили. Фактично зазначеним рішенням суду вирішено питання, щодо дійсності правочину.

Згідно висновку комплексної судової почеркознавчої експертизи та технічної експертизи документів № 9292/9293/12597 від 27.11.2014 року, виконаний Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. Засл. проф. М. С. Бокаріуса, у наданій для дослідження розписці, датованій 29.12.2007 року текст виконано на друкуючому пристрої зі струминним способом друку, підпис від імені ОСОБА_2 - рельєфним кліше підпису (факсиміле) тобто не у рукописний спосіб, відтиск печатки - рельєфним кліше печатки. В обсязі наданих для порівняльного дослідження зразків, відтиск печатки ПП ОСОБА_2 на наданій для дослідження розписці від 29.12.2007 року був нанесений у період з 05.12.2007 року по 14.08.2009 року в цей період входить й дата 29.12.2007 року. Встановити, який час минув після виконання друкованого тексту розписки та підпису від імені ОСОБА_2 на ній, не представляється можливим з причини, вказаної в дослідницькій частині висновку. При виготовлені наданої для дослідження розписки від 29.12.2007 року монтаж із використанням комп'ютерної або копіювально-розмножувальної техніки не застосовувався. Копіювальний папір при виконанні наданої для дослідження розписки від 29.12.2007 року не використовувався.

Зазначеним висновком експертизи доводи відповідача, щодо відсутності ознак підроблення розписки не спростовуються.

В разі ж доведеності в установленому законом порядку того, що зазначена розписка все ж таки містить ознаки підроблення, ОСОБА_2 не позбавлений права на звернення до відповідних органів щодо притягнення винної особи до передбаченої законом відповідальності.

За таких обставин, оскільки позивачем не надано суду доказів в підтвердження обставин, на які він посилається в обргунтуванні позовних вимог, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 про визнання розписки недійсною задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись , ст. ст. 10, 11, 14, 60, 209, 212, 214-215, 223 ЦПК України, ст. 215 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 про визнання розписки недійсною - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції, який ухвалив судове рішення шляхом подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий - суддя: Черняк В. Г.