РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 січня 2015 року Рівненський міський суд Рівненської області

в особі головуючої судді - Панас О.В.

при секретарі - Райковській О.К.

з участю: позивачки - ОСОБА_1

представника позивачки - ОСОБА_2

представника відповідача - Барциковської Т.В.

представника третьої особи - Шульган В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Рівненської міської ради третя особа ЖКП " Західне" про встановлення факту та визнання права проживання та користування жилим приміщенням, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до Рівненського міського суду з позовом та подальшим збільшенням позовних вимог, до виконавчого комітету Рівненської міської ради третя особа ЖКП " Західне" про встановлення факту та визнання права проживання та користування жилим приміщенням, та уточненням позову 22.10.2014р. вимогою щодо встановлення факту проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_5 в АДРЕСА_1 однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 16 вересня 1985 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 (день смерті).

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 16 вересня 1985 року познайомилася з ОСОБА_5, з яким з січня 1986 року вирішили проживати разом, однією сім'єю. Працювали разом на підприємстві Ровенский строительний участок «Укркурортстрой». З того ж підприємства згідно рішення профкому було надано житло за адресою АДРЕСА_1.

У лютому 1986 року вселились у спірну квартиру , вона без реєстрації, і з того часу проживали однією сім'єю, вели спільне господарство, мали спільний бюджет. Спільно виховували її дочку ОСОБА_6, яка проживала разом з ними до 1992 року за вищевказаною адресою. ОСОБА_5, приймав участь у вихованні її дочки, допомагав матеріально, ставився до неї як до рідної. Наймачем квартири був ОСОБА_5.

Проживаючи, як подружжя в квартирі АДРЕСА_1 спільно сплачували усі комунальні платежі, експлуатаційні витрати. Вказана квартира є єдиним житлом де вона проживає. За час спільного проживання, а це 28 років, почуття були перевірені, злагоджені. Відсутність коштів, тривалі хвороби перешкоджали звернутися до органів приватизації та ЖЕКу за оформленням права власності на квартиру в передбаченому законодавством порядку. В квартирі не реєструвалася з метою економії коштів по сплаті комунальних послуг, так як ОСОБА_5 оформляв субсидію.

ОСОБА_5 передчасно помер, організацією поховання та всі витрати несла вона.

Просила встановити факт її проживання з ОСОБА_5, померлим ІНФОРМАЦІЯ_1., однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 16 вересня 1985 року, та визнати за нею право постійного проживання та користування АДРЕСА_1 з правом реєстрації у вказаному житлі.

В судовому засіданні позивачка підтримала позов в межах доводів позовної заяви. Додатково пояснила, що спільно з ОСОБА_5 купували меблі в квартиру. В спірній квартирі разом з ними проживав і її онук, який відвідував ЗОШ № 23 в м.Рівне. Після смерті ОСОБА_5 продовжує проживати в спірній квартирі, сплачує комунальні платежі. Зверталася до ЖКП «Західне» для отримання довідки з метою оформлення спадщини. Просила позов задовольнити.

Представник позивача позов підтримала, дала аналогічні пояснення, просила позов задовольнити.

Представник відповідача позов не визнала, заперечила проти його задоволення.

Представник ЖКП «Західне» суду пояснила, що АДРЕСА_1 не приватизована, зареєстрована в квартирі одна особа. Квартиронаймач помер в червні 2014р., в квартирі проживають та сплачують по даний час кошти за комунальні послуги, заборгованості немає, квитанції по даний час направляються на ім'я ОСОБА_5. Вирішення спору покладає на розсуд суду.

Заслухавши пояснення позивачки, представника позивачки, представника відповідача, представника третьої особи,свідків, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5, про що складено відповідний актовий запис № 983 відділом ДРАЦС реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції.

Організацією поховання ОСОБА_5 займалася ОСОБА_1, що підтверджується оглянутими судом договорами-замовлення СК № 001650, 001651 від 25.06.2014р.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 суду показала, що була знайома з ОСОБА_5 з 1993 року. Підтвердила, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 проживали як сім'я в АДРЕСА_1, яку отримали по місцю роботи. Товаришували сім'ями, ходили один до одного в гості. Разом з ними проживала дочка ОСОБА_1, а пізніше і онук. ОСОБА_5 поховала ОСОБА_1

Свідок ОСОБА_8 суду показала, що вона проживає по АДРЕСА_3 з 1988 року. Знала ОСОБА_1 та ОСОБА_5 як чоловіка та дружину, які проживали разом в кв. АДРЕСА_1, займалися вихованням онука, часто бачила їх біля школи, так як вона мала сина такого ж віку, як і онук ОСОБА_1 Знає, що ОСОБА_1 поховала ОСОБА_5

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6, яка є дочкою ОСОБА_1, суду показала, що її мама познайомилася з ОСОБА_5, коли їй було 12 років. З цього часу вони стали проживати разом по АДРЕСА_2. Пізніше ОСОБА_5 отримав малосімейну квартиру в яку вони всі переїхали жити. ОСОБА_5 та ОСОБА_1 проживали однією сім'єю, разом купували меблі, утримували спірну квартиру. ОСОБА_5 займався її вихованням , відвідував школу, зробили їй весілля, допомагали утримувати та виховувати її сина.

Згідно ч. 2 статті 65 Житлового кодексу України, особи, що вселилися в жиле приміщення, як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають разом з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Стаття 47 Конституції України визначає, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування Житлового кодексу України» визначено, що вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 15 постанови від 1 листопада 1996 р. N 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника)приміщення, або ж для відмови їй у цьому, однак відсутність письмової згоди членів сім'ї наймача на вселення сама по собі не свідчить про те, що особи, які вселилися, не набули права користування жилим приміщенням, якщо за обставинами справи безспірно встановлено, що вони висловлювали таку згоду.

Таким чином, сукупністю достовірних доказів підтверджується, що з вересня 1985 року ОСОБА_1 та ОСОБА_5 проживали спільно, вели спільне господарство, займалися вихованням доньки ОСОБА_1, онука, несли витрати по утримуванню спірної квартири, тобто були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, а тому суд прийшов до висновку, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 жили однією сім'єю без реєстрації шлюбу до дня смерті ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Сторонами не надано, а судом не було встановлено достовірних доказів заперечення ОСОБА_5 щодо вселення та проживання ОСОБА_1 в АДРЕСА_1.

За наведених обставин, суд прийшов до висновку, що позовна заява ОСОБА_1 підлягає до задоволення, та встановлення факту проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_5, померлим ІНФОРМАЦІЯ_1., однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 16 вересня 1985 року, визнання за ОСОБА_1 права постійного проживання та користування АДРЕСА_1 з правом реєстрації у вказаній квартирі .

На підставі викладеного ст..ст. 64, 65 ЖК України, керуючись ст.ст. 10, 60, 82, 88, 212-215, 223, 256,294 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до виконавчого комітету Рівненської міської ради третя особа ЖКП " Західне" про встановлення факту та визнання права проживання та користування жилим приміщенням, задовольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_5, померлим ІНФОРМАЦІЯ_1., однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 16 вересня 1985 року.

Визнати за ОСОБА_1 право постійного проживання та користування АДРЕСА_1 з правом реєстрації у вказаній квартирі .

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд з поданням в десятиденний строк апеляційної скарги з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: О.В.Панас