Справа № 732/1982/14
Провадження № 2/732/13/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.01.2015 року м. Городня

Городнянський районний суд Чернігівської області у складі: головуючої - судді Карпинської Н.М., секретарі - Шевеленко К.В., за участі позивача - ОСОБА_1, представника відповідача - ОСОБА_2, співвідповідача - ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городня цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Городнянської міськрайонної газети «Новини Городнянщини», ОСОБА_3 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом і просив визнати недостовірними, такими, що не відповідають дійсності, порушують права, свободи, ганьблять честь, гідність, ділову репутацію позивача, відомості опубліковані ІНФОРМАЦІЯ_2 у Городнянській міськрайонній газеті «Новини Городнянщини» НОМЕР_1. Визнати наклепом дії відповідача з виготовлення та поширення інформації відносно позивача у статті «ІНФОРМАЦІЯ_1», яка була опублікована ІНФОРМАЦІЯ_2 у Городнянській міськрайонній газеті «Новини Городнянщини» НОМЕР_1. Зобов'язати відповідача спростувати відомості, поширені ним ІНФОРМАЦІЯ_2 у Городнянській міськрайонній газеті «Новини Городнянщини» у спосіб найближче близький до способу їх поширення шляхом публікації у Городнянській міськрайонній газеті «Новини Городнянщини» офіційного вибачення перед позивачем редактора газети «Новини Городнянщини» про те, що ним поширена недостовірна, така, що не відповідає дійсності, порушує права, свободи, ганьбить честь, гідність, ділову репутацію Позивача інформація, яка була поширена у статті «ІНФОРМАЦІЯ_1» ІНФОРМАЦІЯ_2 у Городнянській міськрайонній газеті «Новини Городнянщини» НОМЕР_1, не пізніше 15 -ти днів з дня набрання рішенням суду законної сили, а також стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 5000 гривень.

З позову випливає, що позивач вважає, що поширена Відповідачем у статті «ІНФОРМАЦІЯ_1»,інформація, яка була опублікована ІНФОРМАЦІЯ_2 у Городнянській міськрайонній газеті «Новини Городнянщини» НОМЕР_1 невизначеному колу осіб мала на меті опорочення честі, гідності і ділової репутації позивача. Вказує, що шляхом обману, відповідач у вказаний спосіб намагається переконати значну кількість громадян в неправомірній діяльності Позивача, зокрема в тому, що позивач сприяв несанкціонованими діями поваленню пам'ятника В.І. Леніна в м. Городня , причетний до політичної махінації і протизаконних дій.

Крім того, позивач зазначає, що є публічним політиком, головою Городнянської районної організації Всеукраїнського об'єднання «Батьківщина», депутатом Городнянської районної ради, кандидатом в народні депутати. Поширена відповідачем інформація зумовила такі втрати немайнового характеру як ускладнення подальшого активного громадсько-політичного життя, ускладнення стосунків з членами партії і виборцями, порушило нормальні життєві зв'язки, завдало шкоду душевному здоров'ю та як наслідок заподіяло моральну шкоду, яку позивач оцінює в 5000 гривень.

У судовому засіданні позивач збільшив позовні вимоги та просив визнати недостовірними відомості поширені у статті із поміткою «Резонанс» та назвою «ІНФОРМАЦІЯ_3» (Городнянська міськрайонна газета «Новини Городнянщини» НОМЕР_2, ІНФОРМАЦІЯ_4) і спростувати відомості про те, що на час знесення пам'ятника В.І. Леніна на місці біля постаменту позивач знаходився невипадково.

У судовому засіданні позивач скористався своїм правом на залучення до участі у справі за наведеним позовом співвідповідача - ОСОБА_3, як автора «листа-подяки», надрукованого у Городнянській міськрайонній газеті «Новини Городнянщини» НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_2. Ухвалою суду, відображеною у журналі судового засідання, клопотання позивача задоволено. Щодо відшкодування вище вказаного грошового еквівалента спричиненої моральної шкоди позивач просить застосувати солідарну відповідальність обох відповідачів.

Представник відповідача Городнянської міськрайонної газети «Новини Городнянщини» та співвідповідач ОСОБА_3 заявлений позов не визнали і в його задоволенні просили відмовити.

Представник відповідача Городнянської міськрайонної газети «Новини Городнянщини», заперечуючи проти вимог позову, вказав, що у статтях, на які посилається позивач, мовні засоби «лист-подяка» та вислів «випадково» застосовано не в рамках викладення фактів, а як оціночні судження. Констатації будь-яких фактів жодна із статтей не містить. Умислу принизити позивача чи завдати шкоди його політичній кар'єрі редакція газети не мала. Після подій з пам'ятником В.І. Леніна на сторінках газети розгорнулась полеміка. Дискусія громадськості збила соціальний накал. ОСОБА_3 звернувся до редакції з листом, який і був надрукований у Городнянській міськрайонній газеті «Новини Городнянщини» НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_2. «Подяка за сприяння» є опосередкованим висловлюванням і не містить фактичних даних, у такий спосіб висловлено обурення співвідповідача ОСОБА_3 Після виходу цієї статті до редакції звернувся позивач і ІНФОРМАЦІЯ_4 редакція газети розмістила лист «Наша історія», де ОСОБА_1 мав змогу оповістити громаду, що він проти жодного «варварства», чи то минулого комуністичного, чи то якогось нинішнього". З відміткою, що саме "депутати Городнянської фракції «Батьківщина», щоб уникнути участі поширюваного на Україні «ленінопаду» внесли пропозицію перемістити пам'ятник на територію районного музею, або в мальовниче місце дендропарку". Вказана стаття містила посилання на бездіяльність міського мера. Після виходу цієї статті до редакції звернувся ОСОБА_6, який виразив бажання висловити свої думки щодо подій навколо пам'ятника В.І. Леніна. ОСОБА_6 критикував поведінку позивача на місці події, застосував іронію у мовному засобі: «випадково» у нього в руках була відеокамера». Вказане відповідач також називає висвітленням оціночного судження, а відповідно до ст.30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Посилаючись на ст. 2 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні", свобода слова і вільне вираження у друкованій формі своїх поглядів і переконань гарантуються Конституцією України. Використані у переносному значені, як елемент сатири чи іронії, висловлювання, які не містять інформації, не підлягають спростуванню з врахуванням положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. З урахуванням приписів міжнародних конвенцій представник відповідача просить відмовити і в частині вимог позивача про компенсацію моральної шкоди.

Співвідповідач ОСОБА_3, заперечуючи проти вимог позову, зазначив, що у статті «ІНФОРМАЦІЯ_1», яка була опублікована ІНФОРМАЦІЯ_2 у Городнянській міськрайонній газеті «Новини Городнянщини» НОМЕР_1 виразив своє обурення тим, що позивач як публічний політик, голова Городнянської районної організації Всеукраїнського об'єднання Батьківщина, депутат Городнянської районної ради, опинившись в момент події 18 листопада 2014 року біля пам'ятника В.І. Леніна замість того, щоб відновити правопорядок, знімав все, що відбувалось з пам'ятником на відеокамеру, як пояснив: «Для історії». За невжиття заходів щодо демонтажу пам'ятника, співвідповідач і висловив на сторінках газети свою іронію у так званому «листі-подяка». Наклепу у наведеній статті співвідповідач не вбачає і тому відсутні підстави для задоволення вимог позову та солідарної відповідальності по відшкодуванню позивачу моральної шкоди.

Суд, заслухавши сторін, оцінивши доводи позивача, заперечення відповідачів, дослідивши всі заявлені у справі докази; встановивши обставини, якими обґрунтовуються вимоги позову; з'ясувавши характер та взаємовідносини сторін; визначившись щодо правовідносин, зумовлених встановленими фактами, а також щодо правових норм, якими врегульовані ці правовідносини; приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог позову.

Судом встановлено, що 16.04.2004 року видано реєстраційне свідоцтво ЧГ № 305 міськрайонній газеті «Новини Городнянщини», співзасновником є трудовий колектив редакції газети, Городнянська районна та міська ради, райдержадміністрація, а видавцем - редакція газети.

ІНФОРМАЦІЯ_2 у Городнянській міськрайонній газеті «Новини Городнянщини» НОМЕР_1 опубліковано статтю «ІНФОРМАЦІЯ_1».

ІНФОРМАЦІЯ_4 у Городнянській міськрайонній газеті «Новини Городнянщини» НОМЕР_2 з поміткою «Резонанс» опубліковано статтю «ІНФОРМАЦІЯ_3»

Зміст вказаних статтей викладено у описовій частині позовної заяви.

Дослідженням листа за підписом ОСОБА_3 (а.с.53-54), що адресований редакції газети «Новини Городнянщини» встановлено, що такий лист ідентичний листу, опублікованому у друкованому виданні «Новини Городнянщини» НОМЕР_1. Походження такого листа та його мету прокоментував співвідповідач у своїх запереченнях на позов.

У статті з поміткою «Резонанс» із назвою «ІНФОРМАЦІЯ_3» відомості, які позивач називає «наклепом», подані прямою мовою в інтерв'ю з мером міста Городня як точка зору ОСОБА_6, самостійні вимоги до якого в позові не заявлено. Сторони не заперечують, що засобами прямої мови відображені дійсні висловлювання голови міської ради. У вказаній статті ОСОБА_6 розповідає про дружні стосунки позивача з активістом «Грім» та допускає іронічне висловлювання з приводу «випадковості» знаходження позивача з включеною відеокамерою біля постаменту пам'ятника В.І. Леніна на момент його демонтажу.

Відповідно до ч.3 ст.277 ЦК України, негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності).

Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Згідно із положеннями ст.277 ЦК України і ст.10 ЦПК України обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Вказані положення кореспондуються з роз'ясненнями, які містяться у п.п.15, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи». Відповідно до п.15 вказаної постанови, юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Згідно із положенням ст.1 Закону України «Про інформацію» під інформацією слід розуміти документовані або публічно оголошені відомості про події та явища, що відбуваються у суспільстві, державі та навколишньому природному середовищі.

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить спростувати інформацію, яка була поширена ІНФОРМАЦІЯ_2 у Городнянській міськрайонній газеті «Новини Городнянщини» НОМЕР_1 у статті «ІНФОРМАЦІЯ_1», а також ІНФОРМАЦІЯ_4 у Городнянській міськрайонній газеті «Новини Городнянщини» НОМЕР_2 з поміткою «Резонанс» у статті «ІНФОРМАЦІЯ_3», де фактично висвітлено оцінку іншими особами (ОСОБА_3, ОСОБА_6І.) на сторінках газети ситуації з приводу поваленого у Городні пам'ятника В.І.Леніна.

Однак, належними доказами не підтверджено, що були поширені фактичні дані, і що завдано шкоди особистим немайновим правам позивача.

Згідно зі ст. 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова на вільне вираження своїх поглядів і переконань, за умови, що особа діє добросовісно.

«Лист-подяка» використаний ОСОБА_3 у переносному значенні, а вислів «випадково», що застосував ОСОБА_6 у виразі на сторінках газети своїх думок щодо появи позивача на місці події з відеокамерою вжито як елемент сатири, іронії. З огляду на вказане, суд вжиті в обох статтях висловлювання розцінює як оціночні судження. З урахуванням вимог як національного законодавства, так і практики Європейського суду з прав людини такі судження не містять інформації, яка підлягає спростуванню

Суд підкреслює, що межі допустимої інформації щодо посадових та службових осіб можуть бути ширшими порівняно з межами такої ж інформації щодо звичайних громадян. Тому, якщо посадові чи службові особи діють без правових підстав, то мають бути готовими до критичного реагування з боку суспільства.

Так, з пояснень співвідповідача ОСОБА_3 встановлено, що «лист-подяка» був оцінкою дій позивача, який в момент події 18 листопада 2014 року біля постаменту пам'ятника В.І. Леніна знімав все, що відбувалось з пам'ятником на відеокамеру.

Відповідно до ст.30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень.

Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб'єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов'язок відшкодувати завдану моральну шкоду.

Не містять брутальних, принизливих висловлювань, як і висловлювань у непристойній формі ні стаття поширена ІНФОРМАЦІЯ_2 у Городнянській міськрайонній газеті «Новини Городнянщини» НОМЕР_1, ні лист ОСОБА_3, ні стаття від ІНФОРМАЦІЯ_4 у Городнянській міськрайонній газеті «Новини Городнянщини» НОМЕР_2 з поміткою «Резонанс» з назвою: «ІНФОРМАЦІЯ_3».

Неможна вважати акцентовані позивачем висловлювання «наклепом», оскільки наклеп - це юридичний термін на позначення певного виду протиправної дій, а оціночні судження не є протиправними діями.

Крім того, судом встановлено, що позивач є впливовою особою, депутатом ради, політичним діячем. Питання щодо долі пам'ятника (його демонтування з метою збереження в музеї) позивач попередньо-підіймав перед органом місцевого самоврядування. Громада м. Городня мають до позивача довіру, кожен свої сподівання. Так, прихильники пам'ятника (відповідач ОСОБА_3.) сподівались на захист з боку позивача пам'ятки історії, а не фотографування під час демонтажу. Інші (свідок ОСОБА_7.), вважали пам'ятник «пережитком минулого». Кожен мав та має право на свою оцінку ситуації.

Показання запрошених позивачем свідків: ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 , ОСОБА_7, ОСОБА_11,, зводяться до того, що ними, як членами районного осередку ВО «Батьківщина» статті поширені ІНФОРМАЦІЯ_2 і ІНФОРМАЦІЯ_4 у Городнянській міськрайонній газеті «Новини Городнянщини» НОМЕР_1, НОМЕР_2 сприйняті як інформація про причетність обраного ними голови Городнянської районної партійної організації ВО «Батьківщина» (позивача) до акту вандалізму. Свідки: ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_7, ОСОБА_11вказують, що після оприлюднення наведених статтей відбулись збори районного осередку ВО «Батьківщина» і позивачу було запропоновано пояснити ситуацію своїм однопартійцям. Однак, таке сприйняття висловлювань із наведених статтей також є оціночними судженнями кожного із свідків і не є прямим доказом про порушення відповідачами немайнових прав позивача, таких як: честь, гідність, ділова репутація. З цих же підстав неможна визнати оціночні судження свідка ОСОБА_12 (сільського голови с. Гніздище), який, прочитавши вказані статті в газеті, зателефонував позивачу і запитав чому він причетний до демонтажу пам'ятника.

Свідок ОСОБА_13 (депутат районної ради, голова Городнянської районної партійної організації ВО «Свобода») у судовому засіданні засвідчив, що на засіданнях районної ради трьома партіями, в тому числі і осередком ВО «Батьківщина» під керівництвом позивача ініціювалось питання щодо забезпечення охорони пам'ятника В.І. Леніна до його цивілізованого демонтажу з метою подальшого збереження у музеї. Таким чином, позивач не був зацікавлений у варварському знесенні пам'ятника і його колег обурило висловлювання надруковані ІНФОРМАЦІЯ_2 і ІНФОРМАЦІЯ_4 у Городнянській міськрайонній газеті «Новини Городнянщини» НОМЕР_1, НОМЕР_2 в адресу позивача. Присутність позивача на місці події біля пам'ятника свідок ОСОБА_13 пояснює як особисте захоплення позивача фотороботами, і що він постійно знімає ті, чи інші моменти і події.

Тож, при прийнятті рішення у даній справі суд враховує, в тому числі, положення Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації, схваленої 12 лютого 2004 року на 872-му засіданні Комітету Міністрів Ради Європи, а також рекомендації, що містяться у Резолюції 1165 (1998) Парламентської Асамблеї Ради Європи про право на недоторканість приватного життя. Зокрема, у названій Резолюції зазначається, що публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі). У статтях 3, 4, 6 Декларації вказується, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися «виставити» себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами. У зв'язку з цим, межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати.

Позивач скористався своїм правом і відповідач таке право позивачу забезпечив. 13 грудня 2013 року у Городнянській міськрайонній газеті «Новини Городнянщини» надруковано лист за підписом ОСОБА_1 з назвою «Наша історія», де позивач мав нагоду висвітлити ставлення партії «Батьківщина» до демонтажу пам'ятника В.І. Леніна та попередньо вжиті заходи щодо уникнення варварства.

Відтак, суд не вбачає правових підстав для задоволення позову.

У зв'язку з чим, не підлягають задоволенню і вимоги про відшкодування моральної шкоди, за відсутності на те підстав. Самим позивачем не обґрунтовано та не доведено суду факту заподіяння такої шкоди, а також розміру, оціненого ним в 5000 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.15, 16, 200, 201, 277, 297, 299, 1167 ЦК України, ст.ст.1, 30 Закону України «Про інформацію», й у відповідності до ст.ст.10-11, 60, 88, 209, 212-215, 218, 293-294 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити у повному обсязі у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Городнянської міськрайонної газети «Новини Городнянщини», ОСОБА_3 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Чернігівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н. М. Карпинська