АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/1250/15 Головуючий 1 інст. - Срокіна І.І.
Справа № 639/6728/13-ц
Категорія : договірні Доповідач - Черкасов В.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі :

головуючого - Черкасова В.В.

суддів - Кукліної Н.О., Пономаренко Ю.А.

при секретарі - Лашаковій Д.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю ""ОТП Факторинг Україна""

на рішення Жовтневого районного суду м.Харкова від 10 грудня 2014 року

по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ""ОТП Факторинг Україна"" до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2013 року ТОВ ""ОТП Факторинг Україна"" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

В обгрунтування позовних вимог ТОВ ""ОТП Факторинг Україна"" вказувало, що 08 серпня 2008 року між ЗАТ ""ОТП Банк"", правонаступником якого є ТОВ ""ОТП Факторинг Україна"", та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, за яким останній отримав кредит у сумі 60 900 доларів США. На забезпечення виконання кредитного зобов'язання між ЗАТ ""ОТП Банк"", правонаступником якого є ТОВ ""ОТП Факторинг Україна"", та ОСОБА_2, ОСОБА_3 укладені договори поруки, а також договір іпотеки, предметом якого є п'ятикімнатна квартира АДРЕСА_1. Зобов'язання за кредитним договором відповідачі належним чином не виконують, станом на 19 серпня 2014 року заборгованість за кредитним договором складає 1 134 324,46 грн.

Тому, ТОВ ""ОТП Факторинг Україна"", з урахуванням уточнених позовних вимог (а.с.115), просило суд стягнути з відповідачів солідарно на користь позивача заборгованість в розмірі 1 134 324,46 грн., а також судовий збір у розмірі 3 441 грн.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 позовні вимоги визнав частково, не погоджується з нарахованою сумою відсотків та пені, проти наявності заборгованості за тілом кредиту не заперечує.

Представник відповідачки ОСОБА_3 позовні вимоги не визнав, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог до поручителів, оскільки позивачем пропущений строк для пред'явлення вимог до поручителів, бо останній платіж боржником ОСОБА_1 проведений у лютому 2012 року, тоді як позов пред'явлено у серпні 2013 року.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 10 грудня 2014 року позовні вимоги задоволені частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ ""ОТП Факторинг Україна"" заборгованість за кредитним договором від 08 серпня 2008 року у розмірі 772 679,49 грн. У задоволенні позовних вимог у частині стягнення заборгованості за відсотками та пені - відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача судовий збір у розмірі 3 441 грн. Відмовлено у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В апеляційній скарзі ТОВ ""ОТП Факторинг Україна"" ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги заявник посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вказує, що ним не пропущений строк пред'явлення вимог до поручителів, оскільки договором встановлений строк виконання основного зобов'язання до 08 серпня 2023 року; крім того, безпідставно відмовлено у стягненні відсотків з позичальника, суми пені та відсотків з поручителів.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення районного суду у відповідності до ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, знаходить апеляційну скаргу підлягаючою задоволенню.

При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Задовольняючи частково позовні вимоги ТОВ ""ОТП Факторинг Україна"" суд першої інстанції виходив з того, що стягнути заборгованість за кредитним договором слід лише з боржника, оскільки вимоги до поручителів пред'явлені з пропуском строку на звернення до суду.

Проте з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може.

Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору у встановлені строки і боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до вимог ст.ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього кодексу.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що 08 серпня 2008 року між ЗАТ ""ОТП Банк"", правонаступником якого є ТОВ ""ОТП Факторинг Україна"", та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, за яким останній отримав кредит у сумі 60 900 доларів США строком до 08 серпня 2023 року (а.с.5-8).

Згідно зі ст. 1049 ЦК позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ст. 1050 ЦК).

Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою, порукою, заставою.

На забезпечення виконання кредитного зобов'язання між ЗАТ "ОТП Банк", правонаступником якого є ТОВ "ОТП Факторинг Україна", та ОСОБА_2, ОСОБА_3 укладені договори поруки, а також договір іпотеки, предметом якого є п'ятикімнатна квартира АДРЕСА_1 (а.с.9-13).

Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Станом на 19 серпня 2014 року заборгованість відповідачів за кредитним договором складає 1 134 324,46 грн., яка складається з наступного: заборгованість по тілу кредиту в сумі 59 666,37 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 19 серпня 2014 року складає 772 679,49 грн.; заборгованість за відсотками 11 167,53 доларів США, що офіційним курсом НБУ станом на 19 серпня 2014 року складає 144 619,51 грн.; пеня за несвоєчасне повернення суми кредиту в сумі 217 025,46 грн. (а.с.14, 116-117).

Згідно частини 1 статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

Припинення поруки пов'язане, зокрема, із закінченням строку її чинності.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України).

Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення зобов'язань боржника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251, частини четвертої статті 559 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Матеріали справи свідчать, що згідно пункту 2 частини №1 кредитного договору встановлена дата остаточного повернення кредиту , а саме 08 серпня 2023 року; пунктом 7.3. частини №2 кредитного договору передбачено, що договір діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов'язань.

Згідно з п. 4.1 договору поруки, договір діє до повного виконання боргових зобов'язань за кредитним договором.

Умови договору поруки про його дію до повного припинення всіх зобов'язань боржника не свідчать про те, що договором установлено строк припинення поруки в розумінні ст. 251, ч. 4 ст. 559 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України, якою встановлено, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Доводи апеляційної скарги щодо не припинення дії строку поруки підтверджується матеріалами справи та вимогами чинного законодавства.

Що стосується стягнення з відповідачів відсотків та пені за прострочення виконання зобов'язання, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Умовами кредитного договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за порушення позичальником строків погашення кредиту і процентів за користування ним.

Таким чином, суд першої інстанції помилково прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Статтями 10, 11, 60 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів.

Доводи апеляційної скарги підтверджуються матеріалами справи та вимогами чинного законодавства.

За таких обставин судова колегія відповідно до вимог ст.. 309 ЦПК України вважає за необхідне рішення суду першої інстанції скасувати.

Керуючись ст. ст. 303 304, п.2ч.1ст.307, ст.309, 313,314,316,317,319,324 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю ""ОТП Факторинг Україна"" - задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м.Харкова від 10 грудня 2014 року - скасувати.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю ""ОТП Факторинг Україна"" до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 солідарно на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ""ОТП Факторинг Україна"" заборгованість за кредитним договором від 08 серпня 2008 року в розмірі 1 134 324,46 грн. (один мільйон сто тридцять чотири тисячі триста двадцять чотири гривні), яка складається з наступного: заборгованість по тілу кредиту в сумі 59 666,37 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 19 серпня 2014 року складає 772 679,49 грн.; заборгованість за відсотками 11 167,53 доларів США, що офіційним курсом НБУ станом на 19 серпня 2014 року складає 144 619,51 грн.; пеня за несвоєчасне повернення суми кредиту в сумі 217 025,46 грн.

Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ""ОТП Факторинг Україна"" судовий збір по 3 441(три тисячі чотириста сорок одній) грн. з кожного.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий -

Судді: