Справа № 212/6281/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2015 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: Головуючого судді - Пустовіт О.Г., при секретарі - Гарасюта Л.К., за участю позивача за первісним позовом, відповідача за зустрічним позовом - ОСОБА_1, представника позивача за первісним позовом, представника відповідача за зустрічним позовом - ОСОБА_2, відповідачів за первісним позовом, позивачів за зустрічним позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, представника відповідачів за первісним позовом, представника позивачів за зустрічним позовом - ОСОБА_5,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення від права на спадкування та визнання права власності в порядку спадкування за законом, зустрічний позов ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

В травні 2014 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою про усунення від права на спадкування та визнання права власності в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказав, що згідно свідоцтва про право власності на житло НОМЕР_2 від 07 квітня 1999 року, яке було видане органом приватизації Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської Ради народних депутатів його батьку ОСОБА_8, його матері ОСОБА_9 та йому - ОСОБА_1, на праві приватної спільної сумісної власності належить трьохкімнатна квартира НОМЕР_1 загальною площею 64,0 кв.м., житловою площею 36,6 кв.м., яка розташована на третьому поверсі дев'ятиповерхового житлового будинку АДРЕСА_1. Дане свідоцтво було видане згідно з розпорядженням № Ж706 від 16 лютого 1999 року.

Вказана квартира зареєстрована на праві приватної спільної сумісної власності в КП ДОР «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» у реєстрову книгу за №171П-119.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року його батько ОСОБА_8 помер.

Оскільки в спільної власності не були встановлені частки, його матір ОСОБА_9 звернулась до суду з позовною заявою про визначення часток померлої та інших співвласників в спільному сумісному майні.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 12 грудня 2012 року вказаний позов був задоволений в повному обсязі та було визначено, що його батьку ОСОБА_8 на час смерті належало 1/3 частина вищезгаданої квартири, його матері ОСОБА_9 та йому, також належить по 1/3 частині вищевказаної квартири кожному.

Дане право приватної спільної часткової власності було зареєстровано в КП ДОР «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» 14 березня 2009 року за реєстраційним №23033973, номер запису 119 в книзі 171П-119.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 04 вересня 2009 року, яке посвідчено державним нотаріусом Другої криворізької державної нотаріальної контори Тімошиною О.В. та зареєстровано в реєстрі за №2-5916, спадкоємцем 1/3 частини вказаної квартири, що належала при житті його батьку ОСОБА_8, є його дружина, та його матір, ОСОБА_9

Право приватної спільної часткової власності на вказану 1/3 частину квартири було зареєстровано в КП ДОР "Криворізьке бюро технічної інвентаризації" 02 листопада 2009 року за реєстраційним № 23033973, номер запису 119 в книзі 171П-119.

Таким чином, його матері ОСОБА_9 належало 2/3 частини вищевказаної квартири.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року його матір ОСОБА_9 померла.

Після її смерті відкрилась спадщина, яка складалась з 2/3 частин вищевказаної квартири НОМЕР_1, яка розташована в будинку АДРЕСА_1

Спадкоємцями першої черги за законом є він, а також його рідни сестри - відповідачі по справі - ОСОБА_3 та ОСОБА_4. Інших спадкоємців ні за заповітом, ні за законом немає.

Він, а також відповідачі по справі звернулись до Другої криворізької державної нотаріальної контори у встановлений шестимісячний строк з заявами про прийняття спадщини, але 17 травня 2014 року їм відмовлено у зв'язку з виниклою суперечкою між спадкоємцями з приводу їх прав на частки у спадщині.

Причиною суперечки є те, що відповідачі по справі мають бути усунені від права на спадкування з наступних підстав.

У квітні місяці 2011 року його матір перенесла тяжку хворобу - атеротромботичний інфаркт головного мозку, в зв'язку з чим вона перебувала на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні КЗ «Міська лікарня №16» м. Кривого Рогу з 24 квітня по 07 травня 2011 року та з 28 липня по 13 серпня 2011 року.

В зв'язку з наявною тяжкою хворобою його матір з квітня місяця 2011 року по день її смерті знаходилась у безпорадному стані, не мала можливості самостійно пересуватися, в ній була відсутня рухомість лівих кінцівок, тому вона потребувала постійного догляду та допомоги. Після того, як матір тяжко захворіла, він з першого дня її хвороби переїхав на постійне місце проживання за її адресою та по день смерті постійно її доглядав, придбавав медичні препарати, продукти харчування, готував їжу, отримував пенсію матері за наданою нею довіреністю, а після того, як матір померла, самостійно, за власні грошові кошти здійснив її поховання.

Відповідачі по справі, які були освідомленні про тяжку хворобу матері, мали час та матеріальні можливості надати їй допомогу, але від цього самоусунулися, і матеріальної допомоги на утримання тяжко хворої матері не надавали, а також не підтримували її морально, що хвора матір тяжко переживала, тобто відповідачі ухилялись від надання допомоги спадкодавцеві - його матері, яка через тяжку хворобу була у безпорадному стані, тому він вимушений звернутись до суду та просити суд усунути від права на спадкування відповідачів.

В жовтні 2014 року позивачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулись до суду з зустрічною позовною заявою про визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивачі за зустрічним позовом вказали, що відповідач ОСОБА_1 їх рідний брат.

ІНФОРМАЦІЯ_2 р. померла їхня матір ОСОБА_9. Після її смерті відкрилась спадщина на 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 власником яких вона була на час смерті. Ця квартира в 1999 р. була приватизована батьками та відповідачем, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 07.04.1999 р. Вони втрьох були співвласниками квартири в рівних частинах. Після смерті батька мати успадкувала належну йому 1/3 частину квартири і стала, таким чином, власником 2/3 часток.

Після смерті матері, в установлений законом шестимісячний строк вони, а також відповідач, звернулись в Другу криворізьку державну нотаріальну контору, за місцем відкриття спадщини, з заявами про прийняття спадщини, як спадкоємці 1 черги за законом, що підтверджується витягом з Спадкового реєстру. Заповіту мати не залишила.

Ніяких непорозумінь та спору з приводу отримання спадщини на той час між ними не було.

17 травня 2014 року вони та відповідач звернулись до державного нотаріуса Другої криворізької нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частину квартири за кожним. В нотаріальній конторі відповідач відмовився від отримання свідоцтва про право на спадщину, їх право на частину квартири не визнав і заявив, що квартира належить тільки йому. З цієї причини нотаріус відмовив їм у видачі свідоцтва, посилаючись на суперечку між спадкоємцями з приводу їх прав на частку у спадщині, про що видав 17.05.2014 р. відповідну постанову.

В червні 2014 року відповідач звернувся до суду з позовом про позбавлення їх права на спадщину і визнання права власності на частину квартири, яка належала матері.

Згідно правоустановчих документів, які надаються, ОСОБА_9 належало 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 загальна площа якої 64,0 кв.м.,житлова площа - 36,6 кв.м. Вартість 2/3 частин цієї квартири, згідно наданого висновку експерта складає 85004 грн.

Вони та відповідач, як спадкоємці 1 черги за законом, мають рівне право на цю частину квартири, по 2/9 кожний, вартість яких відповідно до висновку експерта складає - 28 335 грн. Їм двом, в порядку спадкування належить 4/9 частини, а відповідачу 2/9, в порядку спадкування та 1/3, як співвласнику цієї квартири, всього 5/9 частин.

Так як їх право на вказану частку квартири, в порядку спадкування, відповідач не визнає звернувся до суду з тим, що б їх взагалі усунути від спадкування, вони змушені в судовому порядку визнавати своє право на вказану частку квартири після смерті матері.

В судовому засіданні позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 та представник позивача за первісним позовом та представник відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали та просила позов задовольнити в повному обсязі, а саме усунути від права спадкування за законом ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та визнати за ним, право власності в порядку спадкування за законом на 2/3 частини трьохкімнатної квартири АДРЕСА_1, яка розташована на третьому поверсі дев'ятиповерхового будинку, загальною площею 64,0 кв.м., житловою площею, 36,6 кв.м., після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_9, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. З зустрічної позовною заявою не згодні в повному обсязі, просили суд відмовити в задоволенні вимог в повному обсязі.

В судовому засіданні відповідачі за первісним позовом та позивачі за зустрічним позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 та їх представник ОСОБА_5 з позовними вимогами ОСОБА_1 не згодні, просили відмовити в його задоволенні, посилаючись на обставини викладені в запереченні, яке знаходиться в матеріалах справи. Свої позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити та визнати право власності на частину квартири в порядку спадкування за законом, посилаючись на обставини, викладені в зустрічній позовній заяві.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення від права на спадкування та визнання права власності в порядку спадкування за законом підлягає задоволенню, у зустрічному позову ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування за законом - відмовити в повному обсязі.

Висновки суду ґрунтуються на наступному:

В судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснила, що вона була сусідкою померлої. Вона приходила до неї додому приблизно 1 раз на місяць, підстригала її. Їй постійно дзвонив ОСОБА_1. ОСОБА_3 бачила лише 1 раз. Померла погано себе почувала, тягала ногу. У померлої була дома близько 10 разів, при ній вона була весела, ходила сама, їла, усе вона розуміла. Позивач був у померлої кожного дня, а ОСОБА_3 приїжджала.

Свідок ОСОБА_12 суду пояснив, що їх родину знає з дитинства. Після того, як мати захворіла, позивача бачив кожного дня. 7 років він на Зарічному не живе. 1-2 рази на місяць приїздив до матері. В квартирі померлої був приблизно один раз на місяць. На похоронах були всі діти. Він бачив померлу перед смертю, вона як завжди лежала, а якщо ходила то ледве-ледве.

Свідок ОСОБА_13 суду пояснила, що з жовтня 2010 року знала померлу. В 2013 році вона перенесла інсульт. Вона тоді працювала у Меди-Комі і їй подзвонив позивач і попросив про допомогу. Вона викликала своїх співробітників і вони відвезли її до 16 лікарні. До смерті вона пересувалась погано, позивач ходив їй за харчами. ОСОБА_4 бачила тільки на похоронах. ОСОБА_3 бачила кілька разів, вона приїздила до матері на вихідних. Організацією поховання займався позивач. На день смерті вона з позивачем мешкала разом.

Свідок ОСОБА_14 суду пояснила, що вона є племінницею померлої. Останні два роки тітка хворіла, погано ходила. Коли вона приїздила до тітки, то ОСОБА_3 там була постійно, а інколи був ОСОБА_1 В день смерті була ОСОБА_3, ОСОБА_1 був в шахті, ОСОБА_4 у лікарні. Похованням займалися всі разом, а проживала тітка з ОСОБА_3, а ОСОБА_1 лише приїздив. В момент смерті ОСОБА_3 була в Зеленодольську. Коли стався другий інсульт, ОСОБА_3 теж була в Зеленодольську. Особисто вона з ОСОБА_3 займалась похоронами.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_15 пояснила, що вона працювала разом з ОСОБА_3 і знає її родину. Останні два роки мати ОСОБА_3 хворіла, вона їй допомагала, навіть переїхала до неї. Похованням займались дочки, чим займався ОСОБА_1 вона не знає. Вона знає все зі слів ОСОБА_3, вона бачила як ОСОБА_3 доглядала за мамою, бо в неї поряд живе племінниця.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло НОМЕР_2 від 07 квітня 1999 року, яке було видане органом приватизації Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської Ради народних депутатів ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_1, на праві приватної спільної сумісної власності належить трьохкімнатна квартира НОМЕР_1 загальною площею 64,0 кв.м., житловою площею 36,6 кв.м., яка розташована на третьому поверсі дев'ятиповерхового житлового будинку АДРЕСА_1. Дане свідоцтво було видане згідно з розпорядженням №Ж706 від 16 лютого 1999 року.

Вказана квартира зареєстрована на праві приватної спільної сумісної власності в КП ДОР «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» у реєстрову книгу за №171П-119.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_8 помер.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 12 грудня 2012 року було визначено, що ОСОБА_8 на час смерті належало 1/3 частина вищезгаданої квартири, ОСОБА_9 та ОСОБА_1, належить по 1/3 частині вищевказаної квартири кожному.

Дане право приватної спільної часткової власності було зареєстровано в КП ДОР «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» 14 березня 2009 року за реєстраційним №23033973, номер запису 119 в книзі 171П-119.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 04 вересня 2009 року, посвідченого державним нотаріусом Другої криворізької державної нотаріальної контори Тімошиною О.В. та зареєстровано в реєстрі за №2-5916, спадкоємцем 1/3 частини вказаної квартири, що належала при житті ОСОБА_8, є ОСОБА_9

Право приватної спільної часткової власності на вказану 1/3 частину квартири було зареєстровано в КП ДОР "Криворізьке бюро технічної інвентаризації" 02 листопада 2009 року за реєстраційним №23033973, номер запису 119 в книзі 171П-119.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року його матір ОСОБА_9 померла.

Позивач ОСОБА_1 особисто доглядав за матір'ю до її смерті, на момент смерті їй було 66 років, вона хворіла, перенесла атеротромботичий інфаркт головного мозку у вигляді грубого лівостороннього гемипареза. ОСОБА_1 мешкав разом з ОСОБА_9, піклувався про неї та вів спільне господарство, що підтверджується актом, засвідченим підписом начальника дільниці "Уют-2011".

Відповідно до ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Згідно ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

У відповідності до ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, як і є живими на час відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України.

ОСОБА_9 заповіту за життя не склала.

Відповідно до норм ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 ЦК України.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

В даному випадку спадкоємцями першої черги спадкового майна після смерті ОСОБА_9, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року є її діти: доньки ОСОБА_3, ОСОБА_4, та син - ОСОБА_1, який на час смерті був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1

17.05.2014 до Другої криворізької державної нотаріальної контори звернулись ОСОБА_1, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, ОСОБА_3, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 та ОСОБА_4, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 для оформлення Свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке належало померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 року матері - ОСОБА_9, яка на день смерті була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1. Постановою державного нотаріуса Другої криворізької державної нотаріальної контори ОСОБА_7 їм було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, в зв'язку з виникшею суперечкою між спадкоємцями з приводу їх прав на частки у спадщині.

Суд критично відноситься до пояснень ОСОБА_3, викладених в запереченні, оскільки з матеріалів справи встановлено, що остання мешкала за адресою: АДРЕСА_2, а тому не могла надавати матері постійного належного догляду та піклуватися про неї. Позивач ОСОБА_1 мешкав постійно з матір'ю, надавав їй належний догляд, харчування та лікування. Всі витрати по похованню також були покладені на нього. Даний факт був підтверджений показами як позивача ОСОБА_1 так і показами відповідачів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Як зазначається в ч. 1 ст. 3 СК, сім'я є первинним та основним осередком суспільства. Сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Відповідно до ч. 4 ст.15 СК, невиконання або ухилення від виконання сімейного обов'язку може бути підставою для застосування встановлених законом наслідків.

Згідно із ст. 202 СК України - повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які являються непрацездатними та потребують такої допомоги.

Відповідно до вимог ст. 203 СК України - дочка, син, крім сплати аліментів, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних хворобою, інвалідністю або немічністю, але відповідач ніяких обов'язків щодо своєї матері не виконував.

Зокрема, у відповідності з ч. 3 ст. 1224 ЦК, батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом, не мають права на спадкування за законом.

Згідно із ч. 5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилилась від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Відповідно до роз'яснень, наданих в п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування», це правило ст. 1224 ЦК стосується особи, яка зобов'язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами СК. Факт ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов'язку. Непред'явлення спадкодавцем, який мав право на утримання, позову про стягнення аліментів до особи, яка претендує на спадщину, не є достатньою підставою для відмови в позові про усунення від права на спадкування.

У відповідності з п.24 Постанови №7, хоча позбавлення особи права на обов'язкову частку судом ЦК не передбачає, відповідно до статті 1224 ЦК особа, яка має право на обов'язкову частку, може бути усунена від права на спадкування. Суд також може зменшити розмір обов'язкової частки у спадщині з урахуванням відносин між спадкоємцем та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення, зокрема майнового стану спадкоємця.

Оскільки відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ухилялися від виконання своїх обов'язків по утриманню матері (Спадкодавця), не надавали їй постійного догляду та лікування, а отже між ними та Спадкодавцем були відсутні зв'язки, характерні для сімейних відносин, то суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача про виключення з числа спадкоємців на підставі ч. 3 ст. 1224 ЦК України.

Згідно з ч.1 ст. 3 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, за рішенням суду усуваються від права на спадкування за законом особи, які ухилились від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був безпорадному стані. Вимога про усунення від спадкування за законом особи може бути пред'явлена лише після смерті спадкодавця. Зазначені обставини підтверджуються поданням нотаріусу копії рішення суду.

Померла ОСОБА_9 перебувала у похилому віці. Померла у віці 66 років. В її віці, вона хворіла на ряд захворювань, притаманних саме людям похилого віку. Із-за цього вона потребувала постійного догляду, лікування, матеріальної допомоги.

Відповідно до ч. 2 ст. 1259 ЦК України позивач ОСОБА_1 за рішенням суду може одержати право на спадкування разом із спадкоємцями першої черги, оскільки він протягом тривалого часу опікувався своєю матір'ю, забезпечував її постійним доглядом, надавав допомогу, займався її лікуванням, виконував всі хатні справи, купував продукти харчування.

Враховуючи зазначені обставини справи, норми чинного законодавства, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 і наявність підстав для їх задоволення у повному обсязі.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 10, частин 1, 4 ст. 60 ЦПК кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суди розглядають цивільні справи відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України, тобто в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів.

Суд прийшов до висновку про те, що відповідачами не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту спільного побуту та взаємності прав та обов'язків , відповідно до ст. 3 Сімейного кодексу України.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, та кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 212 ЦПК суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед установленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, суд дійшов висновку, що вимоги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання права власності на частику квартири в порядку спадкування за законом не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а тому безпідставні, і задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стягнути з відповідачів судовий збір на користь позивача.

Керуючись, ст.1220, 1221, 1222, 1223, 1224, 1258, 1259, 1261 ЦК України, ст.ст. 3, 15, 202, 203 СК України, ст.ст. 4, 10, 60, 213, 215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення від права на спадкування та визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Усунути від права спадкування за законом ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Визнати за ОСОБА_1, право власності в порядку спадкування за законом на 2/3 частини трьохкімнатної квартири АДРЕСА_1, яка розташована на третьому поверсі дев'ятиповерхового будинку, загальною площею 64,0 кв.м., житловою площею, 36,6 кв.м., після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_9.

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 851,00грн.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування за законом - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення усіма учасниками процесу в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О. Г. Пустовіт