справа № 208/4266/15-ц
№ провадження 2/208/1682/15
РІШЕННЯ

Іменем України

21 грудня 2015 р. м. Дніпродзержинськ

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Ричка С.О.

при секретарі Щербацевич Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Заводського районного суду м. Дніпродзержинська цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про продовження строку для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини третя особа: Сьома дніпропетровська державна нотаріальна контора та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

У червня 2015 року позивач представник позивача ОСОБА_1, ОСОБА_6 звернувся з позовною заявою до ОСОБА_2, але згодом уточнив свої вимоги та залучив у якості третьої особи Сьому дніпропетровську державну нотаріальну контору в якій просить суд продовжити строк для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка залишилась після померлої 30.09.2011 року матері ОСОБА_7, у листопаді 2015 року відповідач за первісним позовом звернулась до суду з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, в якій просила суд визнати їй додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини, яка залишилась після померлої 30.09.2011 року матері ОСОБА_7.

В обґрунтування своїх уточнених вимог представник позивача за первісним позовом зазначив, що 30 вересня 2011 року померла мати його довірителя, ОСОБА_7, що підтверджується свідоцтвом про смерть, яке видане 08 жовтня 2011 року Баглійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, яка була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, совхоз «Дзержинець» 2 відділення б.14 кв.1, що підтверджується відміткою у паспорті громадянина України. Після смерті матері Позивача відкрилась спадщина на земельний пай площею 6,770 га. право власності на який підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю від 13 червня 2002 року який, було видано па підставі розпорядження голови Дніпропетровської районної державної адміністрації № 347-р від 05.06.2002 року. 08 січня 2014 року Позивач звернувся до 7 ДДНК з заявою про прийняття спадщини після смерті матері та видачі свідоцтва про прийняття спадщини після смерті матері, у чому Позивачу було відмовлено. Спадкоємцями після смерті ОСОБА_7 залишилися син - позивач ОСОБА_1 та донька - відповідач ОСОБА_2 Оскільки відповідач відмовилась від спадщини, про що написала заяву, яку було засвідчено приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округй ОСОБА_8, позивач вважав, що він є єдиним спадкоємцем, а тому із-за своєї юридичної необізнаності вважав, що зможе в любий час оформити документи на спадщину своєчасно не звернувся до нотаріальної контори для прийняття спадщини, а згодом відповідач за первісним позовом звернулась до Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська з позовом про визнання права власності в порядку спадкування за законом на земельний пай площею 6,770 га., рішенням від 22.12.2014р. відповідачці було відмовлено у задоволенні вимог, а згодом ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 06.04.2015р. та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ рішення було залишено без змін, тому позивачем було пропущено строк для прийняття спадщини, який він просить визнати пропущеним з поважних підстав та продовжити цей строк.

Позивач за первісним позовом та представник позивача за первісним позовом в судове засідання зявились, але надали до суду заяви в яких просили позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, та розглянути справу без їх участі та без застосування технічних засобів.

Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом в судове засідання зявилась але надала до суду заяву в якій просила суд розглянути справу без її участі, заперечувала проти задоволення первісного позову, надала з цього приводу заперечення, які були долучені до матеріалів справи.

Позивач за зустрічним позовом в обґрунтування своїх вимог зазначила, що вона ОСОБА_2 та позивач за первісним позовом ОСОБА_1 є дітьми померлої 30 вересня 2011 року матері, ОСОБА_7. Крім них у померлої було ще двоє дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_9, який помер 30.01.2012 року, у якого було двоє дітей ОСОБА_3, ОСОБА_4, вони всі є спадкоємцями після померлої матері ОСОБА_7 За час свого життя ОСОБА_7 мешкала сама за адресою м. Дніпродзержинськ Баглійський район, совхоз Дзержинець, 2-е відділення будинок 14. 13 червня 2002 року ОСОБА_7 отримала у приватну власність земельну ділянку площею 6,770 гектарів (пай № 212), яка розташована на території Дніпропетровської районної ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, про що їй було видано державний акт ІУ-ДП № 042166, на підставі розпорядження голови Дніпропетровської районної державної адміністрації Ради народних депутатів № 347-р від 05.06.2002р., який було зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №170. Після смерті матері родина вирішила відмовитись від спадщини на цей пай на користь позивача за первісним позовом ОСОБА_1, про що були написані заяви до нотаріальної контори, рожина була впевнена, що ОСОБА_1, належним чином оформить правовстановлюючі документи на спадкове майно, але вся родина буде користуватися цією земельною ділянкою. З невідомих підстав відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 цього не зробив, тому позивач за зустрічним позовом вимушена була звертатися до суду для отримання права власності на спадщину за законом, але їй було відмовлено та розяснено, що вона не позбавлена права звернутися до суду з позовом про визначення їй додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини, яка залишилась після померлої 30.09.2011 року матері ОСОБА_7, тому вона звертається з зустрічним позовом та просить його задовольнити у повному обсязі.

Відповідач за зустрічним позовом в судове засідання зявився, але надав до суду заяву в якій не заперечував проти задоволення зустрічного позову, та просив розглянути справу без його участі та без застосування технічних засобів.

Відповідачі за зустрічним позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та представник третьої особи Сьома дніпропетровська державна нотаріальна контора за первісним позовом в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, згідно з вимогами ст.76 ЦПК України, про причини неявки суду не повідомив, судова повістка - виклик направлена відповідачеві на останню відому суду адресу і в силу ст.77 ЦПК України вважається доставленою, на підставі ст. 169 ЦПК України, суд вважає причини неявки відповідача неповажними; є достатньо матеріалів про права та відносини сторін, потрібність дачі особистих пояснень відповідачами відсутня, що дозволило суду ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів.

В звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України

Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінивши докази у справі за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 212 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 1 ЦПК України, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Зі свідоцтва про народження Серії ІІІ-ЯР № 647890 виданого Дніпродзержинським міським ЗАГС 29 квітня 1959 року вбачається, що ОСОБА_2 народилась 08 квітня 1959 року у м. Дніпродзержинську, про що в Книзі записів актів громадянського стану зроблено відповідний актовий запис № 594, її матірю записано ОСОБА_7

Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, мешкала в м. Дніпродзержинськ Баглійський р-н с-з Дзержинець, 2-е відділення будинок 14.

Судом встановлено, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_9 також є дітьми ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Зі свідоцтва про смерть ОСОБА_10 І-КИ № 421848 виданого 08 жовтня 2011 року Баглійським відділом державної РАЦС Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області вбачається, що ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, померла у віці 88 років, 30 вересня 2011 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 891.

Судом встановлено, що ОСОБА_9, помер 30 січня 2012 року, та його дітьми є ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, які відмовились від спадщини після померлої ОСОБА_7, що підтверджується відповідними заявами посвідченими приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу ОСОБА_11, оскільки їх батько помер раніше ніж встиг прийняти спадщину після померлої матері ОСОБА_7

Як встановлено в судовому засіданні, 13 червня 2002 року ОСОБА_7 отримала у приватну власність земельну ділянку площею 6,770 гектарів (пай № 212), яка розташована на території Дніпропетровської районної ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, про що їй було видано державний акт ІУ-ДП № 042166, на підставі розпорядження голови Дніпропетровської районної державної адміністрації Ради народних депутатів № 347-р від 05.06.2002р., який було зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №170.

Судом встановлено, що ніхто зі спадкоємців не отримав свідоцтва про право власності на спадщину після померлої 30.09.2011 ОСОБА_7

Відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Відповідно до ч. 2 ст. 1258 ЦК України кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1259 ЦК України черговість одержання спадкоємцями за законом права на спадкування може бути змінена нотаріально посвідченим договором заінтересованих спадкоємців, укладеним після відкриття спадщини. Цей договір не може порушити прав спадкоємця, який не бере у ньому участі, а також спадкоємця, який має право на обов'язкову частку у спадщині.

Відповідно до ч. 2 ст. 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Судом встановлено, що позивач за первісним позовом ОСОБА_1 звернувся до сьомою дніпропетровської державної нотаріальної контори для прийняття спадщини після померлої матері ОСОБА_7, яка померла 30.09.2011 року, але йому було відмовлено, що підтверджується постановою про відмову у посвідченні нотаріальних дій у видачі свідоцтва про справо на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_7О, померлої 30.09.2011 року у звязку з пропуском строку для прийняття спадщини, та рекомендовано звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 2 ст. 1269 ЦК України заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 2 ст. 1270 ЦК України якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття.

Позивачем за первісним позовом був пропущений строк для подання заяви про прийняття спадщини, у звязку з тим що спочатку відповідач за первісним позовом та відповідачі за зустрічним позовом відмовились від спадщини, що підтверджується відповідними заявами написаними до нотаріальної контори, тому позивач вважав, що він є єдиним спадкоємцем, та із-за своєї юридичної необізнаності вважав, що зможе в любий час оформити документи на спадщину своєчасно, тому не звернувся до нотаріальної контори для прийняття спадщини, а згодом відповідач за первісним позовом звернулась до Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська з позовом про визнання права власності в порядку спадкування за законом на земельний пай площею 6,770 га., рішенням від 22.12.2014р. відповідачці було відмовлено у задоволенні вимог, а згодом ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 06.04.2015р. та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ рішення було залишено без змін, тому позивачем було пропущено строк для прийняття спадщини з поважних підстав, так само як ц позивачем за зустрічним позовом з тих самих поважних підстав був також пропущений строк для прийняття спадщини.

Відповідно до вимог ст. 1272 ЦК України, якою визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причин. суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до змісту ст. 1272 ЦК позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається: 1) у разі відсутності письмової згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори; 2) у разі пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви. Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, встановленому ст. 1269 ЦК України, та набути право на спадщину відповідно до ч. 5 ст. 1268, ст.ст. 1296 - 1299 ЦК України. Вирішення судом спору щодо визнання права власності в порядку спадкування може відбуватися лише після прийняття спадщини. Належними відповідачами у спорах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину, або територіальні громади в особі органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. При розгляді справи про визначення додаткового строку на прийняття спадщини не потрібно залучати нотаріуса, державну нотаріальну контору в якості третіх осіб, адже вони є учасниками правовідносини із спадкування та заінтересованими особами.. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають.

Згідно з вимогами ч. 5 ст. 1273 ЦК України, відповідно до якої відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов'язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. При вирішенні питання поважності причин пропуску зазначеного строку, визнаються поважними: тривала хвороба, перебування спадкоємця тривалий час за межами України, відрядження, відбування покарання в місцях позбавлення волі, перебування на сороковій військовій службі в Збройних Силах України тощо. Враховуючи роз'яснення, які містяться у абз. 6 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7, поважними також є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідність до вимог ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідність до ч.2 ст.11 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

У відповідність до ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно до ст.58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

У відповідність до ст.59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно листа ВССУ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» Належними відповідачами у спорах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину, або територіальні громади в особі органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

В силу встановленого суд вважає, що позовні вимоги позивача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом щодо визначення додаткового строку для прийняття спадщини підлягають частковому задоволенню. В частині відмови у визначенні додаткового строку за первісним позовом та за зустрічним позовом позовні вимоги не підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 1258-1259, 1261, 1268-1270, 1272 ЦК України, ст. 10, 11, 57-60, 76-77, 169, 197, 212, 224 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7, листом ВССУ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», суд

ВИРІШИВ:

Уточнені позовні вимоги за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про продовження строку для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини третя особа: Сьома дніпропетровська державна нотаріальна контора та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини задовольнити частково.

Визначити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_2 тримісячний строк для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, відраховуючи цей строк з дня вступу рішення в законну силу.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний термін скарги про апеляційне оскарження, або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України з дня його проголошення.

Суддя Ричка С. О.