Справа № 361/5218/14-ц Головуючий у І інстанції Дутчак І.М.
Провадження № 22-ц/780/1486/15 Доповідач у 2 інстанції Верланов С.М.
Категорія 58 02.03.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

02 березня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді - Верланова С.М.,

суддів - Воробйової Н.С., Таргоній Д.О.,

при секретарі - Бобку О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення коштів, посилаючись на те, що 08 квітня 2011 року між ним та ОСОБА_2 була укладена мирова угода, за умовами якої відповідач визнав за ним право власності на садовий будинок із надвірними будівлями та на земельну ділянку площею 0,06 га, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1. У мировій угоді вони також засвідчили, що на момент її підписання він, ОСОБА_3, повністю сплатив ОСОБА_2 за вказане вище нерухоме майно грошові кошти на загальну суму 960 000 грн. 08 квітня 2011 року дана мирова угода була затверджена ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області.

Позивач зазначав, що на підставі вказаної ухвали суду про затвердження мирової та переданих ОСОБА_2 правовстановлюючих документів на нерухоме майно, він одержав свідоцтво про право власності на зазначений вище садовий будинок та державний акт про право власності на земельну ділянку. Однак, 27 лютого 2012 року ухвалою апеляційного суду Київської області було скасовано ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 квітня 2011 року про затвердження мирової угоди з тих підстав, що судом не було враховано заборони на відчуження цього нерухомого майна та прав третьої особи на нього.

Також вказував, що 04 лютого 2014 року рішенням апеляційного суду Київської області визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 039968, виданий 08 серпня 2011 року на ім'я ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0,06 га у садовому товаристві «Десна-3» Рожнівської сільської ради Броварського району Київської області та усунено перешкоди ОСОБА_5 в користуванні садовим будинком № 20 із надвірними будівлями та земельною ділянкою, що знаходяться в садовому товаристві «Десна-3» Рожнівської сільської ради Броварського району Київської області по АДРЕСА_1 шляхом виселення його, ОСОБА_3 з цього будинку та звільненням земельної ділянки. Вказане рішення апеляційного суду ним виконано в добровільному порядку.

Зазначав, що він неодноразово (27 травня 2014 року та 20 червня 2014 року) письмово звертався до ОСОБА_2 з вимогою повернути йому сплачені кошти у розмірі 960 000 грн. за придбання садового будинку та земельної ділянки, проте відповідач залишив вказані вимоги без реагування і жодних дій щодо повернення цих кошів не вчинив.

Посилаючись на викладене та з урахуванням збільшення розміру позовних вимог, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_2 на свою користь грошові кошти у розмірі 996 485 грн. на підставі ст.216 ЦК України.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 грудня 2014 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 960 000 грн. та судовий збір у сумі 3654.

У решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення учасників процесу, які зявилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Оскаржуване рішення суду зазначеним вимогам закону не відповідає.

Задовольняючи частково позов та стягуючи з відповідача на користь позивача у визначеному мировою угодою розмірі 960 000 грн., суд першої інстанції виходив із того, що оскільки судом апеляційної інстанції була скасована ухвала суду першої інстанції про затвердження мирової угоди між сторонами, то на підставі ст.216 ЦПК України кожна із сторін повинна повернути другій стороні в натурі все те, що вона одержала за умовами цієї мирової угоди.

Однак з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 3 ст. 31 ЦПК України сторони можуть укласти мирову угоду на будь-якій стадії цивільного процесу.

Відповідно до ч.1 ст. 175 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмета позову.

У разі укладення сторонами мирової угоди суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. Закриваючи провадження у справі, суд за клопотанням сторін може постановити ухвалу про визнання мирової угоди (ч. ч. 4, 5 ст. 175, п. 4 ч. 1 ст. 205 ЦПК України).

Відповідно до ст.208 ЦПК України, судові рішення викладаються формі ухвал та рішень.

Згідно зі ст.124 Конституції України, ст.14 ЦПК України, ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 18 січня 2011 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено два договори завдатку №18/1 та №18/2, предметом яких є завдаток у сумі по 20 000 грн. за кожним договором, якими забезпечувалося виконання зобов'язань сторонами щодо укладення та нотаріального посвідчення договорів купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,06 га, з цільовим призначенням для ведення садівництва, за ціною 840 000 грн. та садового будинку № 20 із надвірними будівлями за ціною 120 000 грн., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та належать ОСОБА_2 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ВЛ № 317629 та свідоцтва про власності на нерухоме майно САС № 853528 (а.с. 8-10, 11-13).

Згідно із пунктом 2.1.2 цих договорів завдатку, датою укладення та нотаріального посвідчення договорів купівлі-продажу вказаного вище нерухомого майна сторонами встановлено 02 березня 2011 року.

У визначений день укладення сторонами договорів купівлі-продажу земельної ділянки та садового будинку не відбулося.

По справі встановлено, що у березні 2011 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення подвійної суми завдатку.

08 квітня 2011 року між ОСОБА_3 і ОСОБА_2 була укладена мирова угода, яка визнана ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 квітня 2011 року та провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення подвійної суми завдатку було закрито (а.с.18 - 21, 154-157).

За умовами мирової угоди сторони погодили вважати спір вирішеним остаточно з моменту:

- визнання права власності за ОСОБА_3 на садовий будинок з надвірними будівлями за АДРЕСА_1 Броварського району Київської області «Десна-3» садового товариства масиву садових товариств «Трудовик»;

- визнання права власності за ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0,06 га, що знаходиться за адресою: Київська область, Броварський район, Рожнівська сільська рада, СТ «Десна-3», кадастровий номер :01:082:0131;

- сторони дійшли згоди, що сума завдатку у розмірі 20 000 грн., яка одержана ОСОБА_2 від ОСОБА_3 за договором завдатку № 18/2 від 18 січня 2011 року зараховується в рахунок вартості садового будинку з надвірними будівлями за АДРЕСА_1 Броварського району Київської області «Десна-3» садового товариства масиву садових товариств «Трудовик»;

- сторони дійшли згоди, що сума завдатку, яка одержана ОСОБА_2 від ОСОБА_3 у розмірі 20 000 грн. за договором завдатку № 18/1 від 18 січня 2011 року зараховується в рахунок вартості земельної ділянки площею 0,06 га, кадастровий номер :01:082:0131, що знаходиться за адресою: Київська область, Броварський район, Рожнівська сільська рада, СТ «Десна-3».

- сторони засвідчили, що на момент підписання мирової угоди ОСОБА_3 повністю сплатив ОСОБА_2 суму у розмірі 960 000 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що 19 квітня 2011 року на підставі даної ухвали суду ОСОБА_3 зареєстрував право власності на садовий будинок по АДРЕСА_1 у Броварському міжміському бюро технічної інвентаризації, а 08 серпня 2011 року він одержав державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,06 га для ведення садівництва, кадастровий номер :01:082:0131, що знаходиться за вище вказаною адресою.

Не погоджуючись з вищезазначеною ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 квітня 2011 року, ОСОБА_5 - колишня дружини відповідача ОСОБА_2, оскаржила її в апеляційному порядку. За результати розгляду апеляційної скарги ОСОБА_5, ухвалою апеляційного суду Київської області 27 лютого 2012 року ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 квітня 2011 року про затвердження мирової угоди між ОСОБА_3 і ОСОБА_2 було скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції (а.с.106-108).

При новому розгляді справи, 05 листопада 2012 року ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області, залишеної без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 12 лютого 2013 року, позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення подвійної суми завдатку залишено без розгляду на підставі п.3 ч.1 ст.207 ЦПК України у зв'язку з повторною неявкою у судове засідання належним чином повідомленого позивача без поважних причин (а.с.161, 162-163).

Також встановлено, що рішенням апеляційного суду Київської області від 04 лютого 2014 року скасовано рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 вересня 2013 року та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_5 задоволено частково.

Визнано недійсним рішення виконавчого комітету Рожнівської сільської ради Броварського району Київської області № 28 від 26 березня 2010 року «Про оформлення права власності на будинки», яким оформлено на ім'я ОСОБА_2 право власності на садовий будинок №20 у с.Рожни Броварського району Київської області садового товариства «Десна» по АДРЕСА_1 та доручено Комунальному підприємству Київської обласної ради «Броварське міжміське бюро технічної інвентаризації» видати свідоцтво про право власності на вказані об'єкти нерухомого майна.

Визнано недійсним рішення Рожнівської сільської ради Броварського району Київської області № 1728 від 30 вересня 2010 року в частині надання дозволу ОСОБА_2 на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0,06 га для ведення садівництва в садовому товаристві «Десна-3».

Визнано недійсним рішення Рожнівської сільської ради Броварського району Київської області № 1759 від 18 жовтня 2010 року, яким затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку та передано ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,06 га для ведення садівництва у с.Рожни садового товариства «Десна-3».

Визнано недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане 25 травня 2010 року ОСОБА_2 на садовий будинок №20 із надвірними будівлями по АДРЕСА_1 у садовому товаристві «Десна-3» масиву садових товариств «Трудовик» у с.Рожни Броварського району Київської області.

Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №317629, виданий 26 листопада 2010 року на ім`я ОСОБА_2 на земельну площею 0,06 га у садовому товаристві «Десна-3» Рожнівської сільської ради.

Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК №039968, виданий 08 серпня 2011 року на ім`я ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0,06 га у садовому товаристві «Десна-3» Рожнівської сільської ради.

Цим же рішенням апеляційного суду усунено перешкоди ОСОБА_5 у користуванні садовим будинком №20 із надвірними будівлями по АДРЕСА_1 у садовому товаристві «Десна-3» масиву садових товариств «Трудовик» у с. Рожни Броварського району Київської області та земельною ділянкою за цією ж адресою шляхом виселення ОСОБА_3 з будинку та зобов'язання його звільнити земельну ділянку (а.с.164-173).

Встановлено та не заперечується сторонами, що зазначене рішення апеляційного суду від 04 лютого 2014 року ОСОБА_3 виконано добровільно.

Звертаючись з позовом до суду, ОСОБА_3 просив стягнути з ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 996 485 грн. на підставі ст.216 ЦК України, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що ухвалою апеляційного суду Київської області 27 лютого 2012 року було скасовано ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 квітня 2011 року про затвердження мирової угоди між ним і ОСОБА_2, за умовами якої ОСОБА_2 визнав за ним право власності на вказаний вище садовий будинок і земельну ділянку площею 0,06 га, а він, ОСОБА_3, повністю сплатив відповідачу за вказане нерухоме майно грошові кошти у розмірі 960 000 грн.

Тобто, фактично у своєму позові ОСОБА_3 ставить питання про повернення коштів, переданих ОСОБА_2 за мировою угодою, що визнана ухвалою суду і яка була скасована подальшому судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.380 ЦПК України питання про поворот виконання вирішує суд апеляційної чи касаційної інстанції, якщо, скасувавши рішення, він закриває провадження у справі, залишає позов без розгляду, відмовляє в позові повністю або задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі. Якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернено на новий розгляд, а при новому розгляді справи в позові відмовлено або позовні вимоги задоволено в меншому розмірі, або провадження у справі закрито чи заяву залишено без розгляду, суд, ухвалюючи рішення, повинен зобов'язати позивача повернути відповідачеві безпідставно стягнене з нього за скасованим рішенням.

Згідно з ч.1 ст.381 ЦПК України, якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом при новому розгляді справи або судом апеляційної чи касаційної інстанції, заява відповідача про повернення стягненого з нього за скасованим рішенням майна розглядається судом, у якому перебуває справа. Заяву про поворот виконання можна подати у межах позовної давності.

Рішенням Конституційного Суду України від 2 листопада 2011 року №13-рп/2011 визначено, що поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала. Як наголошено у пункті 9 (абз.10) рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції у порушення вимог ст.ст.213, 214 ЦПК України наведених вище положень закону та рішення Конституційного Суду України не врахував, належним чином не з'ясував характер та зміст заявлених позовних вимог, у зв'язку з чим помилково застосував ст.216 ЦК України до вказаних правовідносин, які виникли між сторонами.

Аналізуючи положення ст.ст.3, 4, 11, 15 ЦПК України разом з нормами цього ж Кодексу, що регулюють процесуальні питання, пов`язання з виконанням судових рішень, зокрема, ст.ст.380, 381 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що поворот виконання є процесуальною формою поновлення судом порушених прав позивача, що забезпечує можливість зворотнього повернення від відповідача безпідставно отриманого ним за скасованим судовим рішенням та є самостійним засобом захисту прав сторін.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що у суду першої інстанції щодо правовідносин, які виникли між сторонами не було законних підстав для застосування приписів ст.216 ЦК України та, відповідно, задоволення позову.

З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ст.213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст.309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову в позові з наведених вище підстав.

Згідно з ч.1 і ч.5 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

При подачі апеляційної скарги ОСОБА_2 сплатив судовий збір у розмірі 1827 грн. Оскільки колегія суддів ухвалює нове рішення і в позові ОСОБА_3 відмовляє, тому з позивача на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1827 грн.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 грудня 2014 року скасувати і ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення коштів відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1827 грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді