АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5836/15 Справа № 2-122/11 Головуючий у 1 й інстанції - Березюк В.В. Доповідач - Рудь В.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2015 року м. Дніпропетровськ колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді: Рудь В.В.

суддів: Ткаченко І.Ю., Кочкової Н.О.

при секретарі: Левцунову І.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю «Самара-ТЕС» на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 червня 2014 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Вільнянської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, Товариства з обмеженою відповідальністю «Самара-ТЕС», треті особи Комунальне підприємство Новомосковське районне бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор», Новомосковська районна державна адміністрація, про визнання права власності на об'єкт нерухомого майна, за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Самара-ТЕС» до ОСОБА_3, ОСОБА_2, треті особи приватний нотаріус Новомосковського районного нотаріального округу Монашко Ніна Петрівна, Комунальне підприємство Новомосковське районне бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор», про витребування майна з чужого незаконного володіння, -

В с т а н о в и л а :

У вересні 2008 року ОСОБА_3 звернулася з позовом до Вільнянської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, ОСОБА_2 про визнання права власності на об'єкт нерухомого майна(а.с.3-6, т.1).

Позивачка зазначала, що відповідно до договору купівлі-продажу від 01.09.2004 року вона спільно з ОСОБА_2 у ТОВ «Самара-ТЕС» придбали у спільну часткову власність 73/100 частини автозаправної станції, розташованої за адресою: АДРЕСА_1.

До складу придбаного об'єкта входили адміністративна будівля літ.А з прибудовами(літ.а, літ.а1, літ.а2) підвал, підсобне приміщення літ.Л, навіс літ.Н, колодязь літ.К, літній майданчик №8, ? частина тротуару №2, частина огорожі №3.

Договір посвідчений приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу Монашко Н.П., зареєстрований в реєстрі за №2209, п.1 договору визначено розмір часток в праві спільної часткової власності на наступних умовах: ОСОБА_3 - 36/100; ОСОБА_2 37/100.

Право власності на придбаний об'єкт зареєстровано в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно, що підтверджено відповідною позначкою на договорі та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 06.09.2004 року №4649169(реєстраційний номер 203256), виданим Новомосковським районним комунальним підприємством бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор».

Рішенням Вільненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області № 13-19/ІV від 21.01.2005 року придбана адміністративна будівля літ.А з надвірними спорудами виділено із складу автозаправної станції в окреме господарство з присвоєнням нової поштової адреси: АДРЕСА_1 та визнанням права власності ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в рівних частках.

За спільною домовленістю було вирішено переобладнати адміністративну будівлю в будівлю кафе для подальшого здавання в оренду.

Робочий проект, складений ліцензованою організацією Приватним підприємством «Майстер-93», погоджений у встановленому порядку з уповноваженими державними органами. Після закінчення будівельних робіт Новомосковським районним комунальним підприємством Бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» складено технічний паспорт, яким зафіксовано, що після переобладнання будівля кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1» складається: з входу в підвал (літ.А, поз.І, площею 5,1 кв.м), підвалу (літ.А, поз.ІІ, площею 15,6 кв.м), кафе (літ.А, поз.1, площею 47,0 кв.м), кухні (літ.А, поз.2, площею 10,5 кв.м), туалету (літ.А, поз.3, площею 1,9 кв.м), коридору (літ.А, поз.4, площею 6,8 кв.м), комори (літ.А, поз.5, площею 5,9 кв.м), кабінету (літ.А поз.6, площею 6,2 кв.м), кабінету (літ.А, поз.7, площею 3,2 кв.м), коридору (літ.А поз.8, площею 3,7 кв.м), кабінету (літ.А, поз.9, площею 3,7 кв.м), кабінету (літ.А поз.10, площею 4,0 кв.м), тамбуру (літ.А, поз.ІІІ, площею 3,7 кв.м), побутового приміщення (літ.А, поз.IV, площею 12,3 кв.м), побутового приміщення (літ.А, поз.V, площею 8,4 кв.м), комори (літ.А, поз.VІ, площею 3,9 кв.м), комори (літ.Б, поз.І, площею 2,4 кв.м), котельні (літ.Б, поз.ІІ, площею 15,9 кв.м), навісу (літ.В), колодязю(літ.К), огорожі №2 та замощення -1.

Для здійснення реєстрації права власності на вказаний об'єкт на її прохання було видано форму акта державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта будівлі кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1», який нею підписаний. На її неодноразові звернення ОСОБА_2 вказаний акт не підписує, що унеможливлює роботу державної приймальної комісії на отримання усіх інших погоджень та реєстрації права власності.

Посилаючись на викладені обставини, ОСОБА_3 просила визнати за нею право власності на 50/100 частин нежитлової будівлі кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1» за адресою: АДРЕСА_1, що складається з зазначених приміщень, без акта введення в експлуатацію.

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду від 16 грудня 2008 року до справи у якості третьої особи залучено Новомосковське районне комунальне підприємство Бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор»(а.с.74, т.1).

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду від 28 січня 2009 року до справи у якості третьої особи залучено Новомосковську районну державну адміністрацію(а.с.87, т.1).

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду від 14 червня 2012 року до справи у якості співвідповідача залучено Товариство з обмеженою відповідальністю «Самара-ТЕС»(а.с.12-13, т.2).

У червні 2011 року ОСОБА_3 уточнила позовні вимоги, пославшись на обставини, наведені в позовній заяві в редакції від 25 вересня 2008 року також зазначила, що після прийняття рішення Вільнянської сільської ради Новомосковського району №13-19/ІV від 21.01.2005 року НРКП БТІ «Інвентаризатор» на замовлення власників відповідних часток було відкрито окремі реєстраційні справи, виготовлено нові технічні паспорти - на 73/100 АЗС (виділено в окреме господарство за адресою: АДРЕСА_1) та на 27/100 АЗС (виділено в окреме господарство із залишенням первісної адреси: АДРЕСА_1).

Згідно даних технічного паспорту, виготовленого НРКП БТІ «Інвентаризатор» станом на 14.03.2006 року, до складу виділеної частки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 увійшли: літ.А - кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1» (розташовано в адміністративній будівлі); літ.Б - підсобна будівля; літ.В - навіс; літ.К - колодязь; №1 - літній майданчик; №2 - огорожа; І - замощення.

Керуючись ст.319 ЦК України, в адміністративній будівлі були проведені ремонтні роботи. По завершенні будівельних робіт за результатами проведеної технічної інвентаризації НРКП БТІ «Інвентаризатор» складено технічний паспорт, станом на 12.10.2007 року, яким визначено склад та характеристики об'єктів, що складають 73/100 автозаправної станції. Стан об'єкта, визначений технічним паспортом на 12.10.2007 року, є незмінним до даного часу.

В порядку реалізації прав власника 27/100 автозаправної станції, ТОВ «Самара ТЕС» було здійснено реконструкцію об'єктів, що входять до складу цієї частини АЗС. За результатами будівельних робіт реконструйований об'єкт було прийнято в експлуатацію і на ім'я вказаного підприємства Новомосковською районною державною адміністрацією видано свідоцтво про право власності від 06.05.2005 року серії НОМЕР_1 з часткою у праві власності 1/1, згідно якого загальна площа об'єктів нерухомого майна, що входять до складу належної ТОВ «Самара ТЕС», складає 28,5 кв.м. Право власності на реконструйовані будівлі (споруди) зареєстровано НРКП БТІ «Інвентаризатор», що підтверджується витягом з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 06.07.2005 року № 7691942. Новому об'єкту присвоєно новий реєстраційний номер - №11292215 та видано новий технічний паспорт з відображенням даних про склад та технічні характеристики об'єктів, що належать ТОВ «Самара ТЕС».

Сукупність вказаних обставин свідчить про припинення права власності ТОВ «Самара ТЕС» на 27/100 частин автозаправної станції, розташованої за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, АДРЕСА_1 в порядку ст.364 ЦК України, внаслідок виділення в натурі частки, що належить підприємству із складу спільного майна та його реєстрації в якості окремого (самостійного) об'єкта нерухомості.

В той же час, за даними правовстановлюючих та реєстраційних документів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 належить 73/100 автозаправної станції, хоча фактично внаслідок проведеного ТОВ «Самара ТЕС» виділу із спільного майна 27/100 автозаправної станції її реконструкції та введення в експлуатацію, як нового об'єкта нерухомого майна, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 має належати 100/100 частин об'єкта нерухомого майна у складі придбаних будівель та споруд згідно договору від 01.09.2004 року.

З урахуванням зазначених уточнень, ОСОБА_3 просила визнати за нею право власності на 50/100 частин вказаного об'єкта нерухомого майна(а.с.198-201, т.1).

17.01.2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду із заявою про зміну розміру позовних вимог, в якій зазначила, що частки ОСОБА_3 та ОСОБА_2 підлягають визначенню пропорційно первісному розподілу, зазначеному в договорі купівлі-продажу від 01.09.2004 року, а саме частка ОСОБА_3 в об'єкті нерухомого майна має складати 49,3%, ОСОБА_2 50,7%, у зв'язку з чим просила:

визнати за нею право власності на 493/1000 частин об'єкта нерухомого майна - нежитлової будівлі, розташованої за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, АДРЕСА_1, що складається з (літ.А, поз.І, площею 5,1 кв.м), підвалу (літ.А, поз.ІІ, площею 15,6 кв.м), кафе (літ.А, поз.1, площею 47,0 кв.м), кухні (літ.А, поз.2, площею 10,5 кв.м), туалету (літ.А, поз.3, площею 1,9 кв.м), коридору (літ.А) поз.4, площею 6,8 кв.м), комори (літ.А поз.5, площею 5,9 кв.м), кабінету (літ.А поз.6, площею 6,2 кв.м), кабінету (літ.А поз.7, площею 3,2 кв.м), коридору (літ.А поз.8, площею 3,7 кв.м), кабінету (літ.А поз.9, площею 3,7 кв.м), кабінету (літ.А поз.10, площею 4,0 кв.м), тамбуру (літ.А поз.ІІІ, площею 3,7 кв.м), побутового приміщення (літ.А поз.IV, площею 12,3 кв.м), побутового приміщення (літ.А поз.V, площею 8,4 кв.м), комори (літ.А поз.VІ, площею 3,9 кв.м), комори (літ.Б поз.І, площею 2,4 кв.м), котельні (літ.Б, поз.ІІ, площею 15,9 кв.м), навісу (літ.В), колодязю(літ.К), огорожі №2 та замощення - І;

припинити право власності ТОВ «Самара-ТЕС» на 27/100 частин об'єкта нерухомого майна - автозаправної станції, розташованої за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, АДРЕСА_1(а.с.230-231, т.2).

У червні 2012 року ТОВ «Самара ТЕС» звернулось з зустрічним позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_2, треті особи Приватний нотаріус Новомосковського районного нотаріального округу Монашко Н.П., Новомосковське районне комунальне підприємство Бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» про витребування майна з чужого незаконного володіння(а.с.29-35, т.2).

В обґрунтування заявленого позову ТОВ «Самара ТЕС» зазначило, що автозаправну станцію, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ТОВ «Самара ТЕС» придбало по договору купівлі-продажу від 04.04.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Логвіновою О.А., зареєстрованого в реєстрі за №350. Право власності на вказаний об'єкт нерухомості зареєстровано в електронному реєстрі прав на нерухоме майно 23.04.2003 року за реєстраційним № 203256.

В 2003 році ТОВ «Самара ТЕС» отримало дозвіл на реконструкцію автозаправного комплексу відповідно до законодавства про містобудування та після розроблення, погодження та затвердження проектної документації в порядку, визначеному законодавством, в лютому 2004 року отримало дозвіл на виконання будівельних робіт.

Після завершення будівництва та прийняття в експлуатацію державною технічною приймальною комісією 15.02.2005 року на підставі розпорядження Новомосковської районної державної адміністрації за № 585 від 25.05.2005 року, Новомосковським РКП БТІ «Інвентаризатор» видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно АЗС за № 072990 від 06.07.2005 року та зареєстровано в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним № 11292215 від 06.07.2005 року, та знаходиться за тією ж адресою, яка була до реконструкції - АДРЕСА_1.

Під час реконструкції автозаправного комплексу, учасники ТОВ «Самар ТЕС» на загальних зборах розглядали можливість відчуження адміністративної будівлі, яка є складовою частиною автозаправного комплексу, та яка не підпала згідно проекту реконструкції під знесення як інші будівлі та споруди, розміщені на території АЗС.

На зборах учасників ТОВ «Самара ТЕС», які відбулись 05.07.2004 року (протокол №5), було прийнято рішення про відчуження адміністративної будівлі з підвалом, підсобного приміщення, навісу, колодязю та літньої площадки.

01.09.2004 року супроти дійсних намірів сторін було укладено та нотаріально посвідчено договір купівлі-продажу 73/100 частин автозаправної станції, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, яку придбали у ТОВ «Самара - ТЄС» ОСОБА_2 - 37/100, та ОСОБА_3 - 36/100.

Посилаючись на те, що договір укладено з порушенням вимог чинного законодавства, а саме ст.655 ЦК України, оскільки договір не містить чітко визначеного предмету договору, в договорі відсутні дані, за якими можна було б ідентифікувати об'єкт нерухомого майна, що відноситься до істотних умов договору купівлі-продажу, на момент укладення договору були відсутні правовстановлюючі документи на 73/100 частин автозаправної станції, що державна реєстрація прав власності на нерухоме майно по договору купівлі-продажу від 01.09.2004 року проведена з порушенням діючого законодавства, ТОВ «Самара - ТЄС» просило зобов'язати ОСОБА_3 та ОСОБА_2 повернути безпідставно набуте майно шляхом скасування державної реєстрації часток у праві власності на автозаправну станцію за ОСОБА_3 - 36/100 та ОСОБА_2 - 37/100, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 за реєстраційним № 203256.

Заявою від 11.07.2012 року ТОВ «Самара ТЕС» змінило предмет позову та просило зобов'язати ОСОБА_3 та ОСОБА_2 повернути ТОВ «Самара ТЕС» безпідставно набуте нерухоме майно, а саме: адміністративну будівлю А (з прибудовами а, а1, а2), підвал, підсобне приміщення Л, навіс Н, колодязь К, літній майданчик №8, ? частину тротуару №2, частину огорожі №3, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 Дніпропетровської області; скасувати державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, яка зазначена в Реєстрі прав власності на нерухоме майно під реєстраційним номером 203256 від 06.09.2004 року, судові витрати покласти на відповідачів(а.с.49-50, т.2).

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 червня 2014 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Вільнянської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, товариства з обмеженою відповідальністю «Самара-ТЄС», треті особи - Комунальне підприємство Новомосковське районне бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор», Новомосковська районна державна адміністрація, про визнання права власності на об'єкт нерухомого майна задоволено(а.с.22-30, т.3).

Визнано за ОСОБА_3 право власності на 493/1000 частин об'єкта нерухомого майна - нежитлової будівлі за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, АДРЕСА_1, що складається з (літ.А, поз. І, площею 5,1 кв.м), підвалу (літ.А, поз.ІІ, площею 15,6 кв.м), кафе (літ.А, поз.1, площею 47,0 кв.м), кухні (літ.А, поз.2, площею 10,5 кв.м), туалету (літ.А, поз.3, площею 1,9 кв.м), коридору (літ.А, поз.4, площею 6,8 кв.м), комори (літ.А поз.5, площею 5,9 кв.м), кабінету (літ.А поз.6, площею 6,2 кв.м), кабінету (літ.А поз.7, площею 3,2 кв.м), коридору (літ.А поз.8, площею 3,7 кв.м), кабінету (літ.А поз.9, площею 3,7 кв.м), кабінету (літ.А поз.10, площею 4,0 кв.м), тамбуру (літ.А поз.ІІІ, площею 3,7 кв.м), побутового приміщення (літ.А поз.IV, площею 12,3 кв.м), побутового приміщення (літ.А поз.V, площею 8,4 кв.м), комори (літ.А поз.VІ, площею 3,9 кв.м), комори (літ.Б поз.І, площею 2,4 кв.м), котельні (літ.Б, поз.ІІ, площею 15,9 кв.м), навісу (літ.К), огорожі №2 та замощення - І.

Припинено право власності ТОВ «Самара ТЕС» на 27/100 частин об'єкта нерухомого майна - автозаправної станції, розташованої за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, АДРЕСА_1.

В задоволенні зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Самара-ТЄС» до ОСОБА_3, ОСОБА_2, треті особи - Приватний нотаріус Новомосковського районного нотаріального округу Монашко Ніна Петрівна, Новомосковське районне комунальне підприємство Бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» про витребування майна з чужого незаконного володіння відмовлено.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 жовтня 2014 року рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 червня 2014 року залишено без змін(а.с.123-124, т.3).

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 квітня 2015 року касаційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Самара-ТЄС» та ОСОБА_2 задоволені частково. Ухвала апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 жовтня 2014 року скасована, справа направлена на новий розгляд до суду апеляційної інстанції(а.с.215-218, т.3).

Таким чином, предметом апеляційного розгляду є рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 червня 2014 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про відмову ОСОБА_3 в задоволенні позову, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права(а.с.40-44, т.3).

В апеляційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю «Самара-ТЕС» просить рішення суду змінити, ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_3 в задоволенні позову про визнання права власності на нерухоме майно та в припиненні права власності ТОВ «Самара-ТЕС» на 27/100 частин об'єкта нерухомого майна - автозаправної станції, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права(а.с.57-59, т.3).

Рішення суду в частині відмови в задоволенні зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Самара-ТЄС» до ОСОБА_3, ОСОБА_2, треті особи - Приватний нотаріус Новомосковського районного нотаріального округу Монашко Ніна Петрівна, Новомосковське районне комунальне підприємство Бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» про витребування майна з чужого незаконного володіння не є предметом апеляційного оскарження.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень ст.ст.3,4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Способи захисту цивільних прав та інтересів передбачені ст.16 ЦК України.

Статтею 60 ЦПК України передбачено обов'язок сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст.213 ЦК України рішення повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позов ОСОБА_3 та відмовляючи ТОВ «Самара-ТЕС» в задоволенні зустрічного позову, суд виходив з того, що згідно з правовстановлюючими документами ОСОБА_3 та ОСОБА_2 належить 73/100 частини АЗС, однак внаслідок проведеного ТОВ «Самара-ТЕС» виділу 27/100 частин із спільного майна АЗС, реконструкціїї цієї частини та введення її в експлуатацію, як нового об'єкта нерухомого майна, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 повинно належати 100/100 об'єкта нерухомого майна у складі будівель та споруд, придбаних за договором купівлі-продажу від 01 вересня 2004 року. Визначення частки ОСОБА_3 у розмірі 493/1000(36/100) здійснено пропорційно первинному розподілу, зазначеному в договорі купівлі-продажу від 01 вересня 2004 року.

Такі висновки суду не можна визнати обгрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до змісту ст.ст.317,319,321 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

За змістом ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

По справі встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 01.09.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу Монашко Н.П., зареєстрованого в реєстрі за № 2209, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 належить 73/100 частини автозаправної станції, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, частка кожної з яких складає: ОСОБА_3 - 36/100; ОСОБА_2 - 37/100, яку вони придбали у ТОВ «Самара - ТЄС»(а.с.7-8, т.1).

За договором купівлі-продажу від 01.09.2004 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 придбали об'єкт з прибудовами: адміністративна будівля «А» з прибудовами «а», «а1», «а2», підвал, підсобне приміщення Л, навіс Н, колодязь К, літній майданчик №8, ? частини тротуару №2, частину огорожі №3(а.с.7-8, т.1).

На підставі рішення Вільненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області № 13-19/ІV від 21.01.2005 року належна ОСОБА_3 та ОСОБА_2 частина автозаправної станції, а саме адміністративна будівля «А» з прибудовами «а», «а1», «а2», розташована на земельній ділянці площею 450 кв.м., та будівля АЗС з надвірними спорудами, належна ТОВ «Самара-ТЄС», розташована на земельній ділянці 2372 кв.м., виділені в окремі господарства з привласненням кожній з них окремих адрес: АДРЕСА_1, та АДРЕСА_1, відповідно, при цьому частина земельної ділянки площею 140 кв.м., яка є проїздом до будівель та споруд, залишена в спільному користуванні власників в рівних частинах.

В п.4 рішенні вказаного рішення також зазначено щодо оформлення права власності на адміністративну будівлю літ.«А» з надвірними спорудами в АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в рівних частках(а.с.11, т.1).

На об'єкт нерухомості, який був предметом договору купівлі-продажу від 01.09.2004 року, розташований за адресою: АДРЕСА_1 Новомосковського району Дніпропетровської області зареєстровано право спільної часткової власності: за ОСОБА_3 - 36/100 частин, за ОСОБА_2 - 37/100 частин, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 06.09.2004 року(а.с.9-10, т.1).

Рішенням виконкому Вільненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області №25 від 16.02.2006 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 дозволено переобладнати належну їм адмінбудівлю в АДРЕСА_1 під кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1» та рекомендовано останнім звернутися в Новомосковський районний відділ архітектури для оформлення проектної документації на кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1» в АДРЕСА_1(а.с.82, т.1).

Рішенням виконкому Вільненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області №225 від 18.12.2008 року відмінено рішення №26 від 16.02.2006 року про переобладнання адмінбудівлі в АДРЕСА_1 під кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1» на підставі постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 21.11.2008 року, а також висновком спеціаліста 70-04-496 від 17.09.2008 року НДЄКЦ при ГУ МВС України в Дніпропетровській області(а.с.83, т.1).

Рішенням Вільненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області №14-15/У від 05.02.2009 року скасовано п.4 рішення сільської ради № 13-19/ІV від 21.01.2005 року «Про виділ в окремі господарства комплексу будівель та споруд в АДРЕСА_1» у відношенні оформлення права власності на адміністративну будівлю літ.«А» з надвірними спорудами в АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в рівних частках. Викладено п.4 рішення № 13-19/ІV від 21.01.2005 року в слідуючій редакції: оформити право власності на адміністративну будівлю літ.«А» з надвірними спорудами в АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 36/100 частин та за ОСОБА_2 37/100 частин(а.с.152, т.1).

Із справи вбачається, що після придбання вказаних 73/100 частин об'єкту по АДРЕСА_1, ОСОБА_3 виконала будівельні роботи з приводу їх переобладнання, що підтверджується робочим проектом ПП «Майстер-93», технічним паспортом, складеним Новомосковським районним комунальним підприємством Бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» станом на 12.10.2007 року, в якому зафіксовано, що після переобладнання будівля кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1» в АДРЕСА_1 складається: з входу в підвал (літ.А, поз.І, площею 5,1 кв.м), підвалу (літ.А, поз.ІІ, площею 15,6 кв.м), кафе (літ.А, поз.1, площею 47,0 кв.м), кухні (літ.А, поз.2, площею 10,5 кв.м), туалету (літ.А, поз.3, площею 1,9 кв.м), коридору (літ.А, поз.4, площею 6,8 кв.м), комори (літ.А, поз.5, площею 5,9 кв.м), кабінету (літ.А, поз.6, площею 6,2 кв.м), кабінету (літ.А, поз.7, площею 3,2 кв.м), коридору (літ.А, поз.8, площею 3,7 кв.м), кабінету (літ.А, поз.9, площею 3,7 кв.м), кабінету (літ.А, поз.10, площею 4,0 кв.м), тамбуру (літ.А, поз.ІІІ, площею 3,7 кв.м), побутового приміщення (літ.А, поз.IV, площею 12,3 кв.м), побутового приміщення (літ.А, поз.V, площею 8,4 кв.м), комори (літ.А, поз.VІ, площею 3,9 кв.м), комори (літ.Б, поз.І, площею 2,4 кв.м), котельні (літ.Б, поз.ІІ, площею 15,9 кв.м), навісу (літ.В), колодязю (літ.К), огорожі №2 та замощення -1(а.с.12-24, 25-44, т.1).

Як видно із справи, зазначене нерухоме майно за вказаною адресою, право власності на 493/1000 частин якого просила визнати ОСОБА_3, у передбаченому законом порядку до експлуатації не прийнято.

Доказів в розумінні ст.ст.57,58 ЦПК України, які б свідчили про звернення ОСОБА_3 до органів місцевого самоврядування з питання прийняття в експлуатацію зазначеного об'єкта нерухомого майна та з питання реєстрації права власності на вказаний об'єкт, матеріали справи не містять.

Наявність у справі акта державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта від 2008 року та акта державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта від 12 лютого 2008 року за адресою: АДРЕСА_1 з приводу «Переобладнання приміщення АПК під будівлю кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1», які за твердженнями ОСОБА_3 відмовилась підписати ОСОБА_2, не можуть свідчити про вирішення питання про прийняття зазначеного об'єкта в експлуатацію у передбаченому порядку, оскільки вказані акти є лише проектом форми акта державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта та підписаний тільки ОСОБА_3.(а.с.45-47, 67-69, т.1).

Отже, наведені обставини свідчать, що нерухоме майно, право власності на 493/1000 частин якого просила визнати ОСОБА_3, є новоствореним нерухомим майном, яке у передбаченому законом порядку до експлуатації не прийнято, а отже є самочинним.

Однак, при ухваленні рішення суд не взяв до уваги наведені обставини та не врахував, що предметом договору купівлі-продажу від 01.09.2004 року значиться об'єкт з прибудовами: адміністративна будівля «А» з прибудовами «а», «а1», «а2», підвал, підсобне приміщення Л, навіс Н, колодязь К, літній майданчик №8, ? частини тротуару №2, частину огорожі №3, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1(а.с.7-8, т.1), а право власності ОСОБА_3 просила визнати на 493/1000 частини об'єкта, а саме кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1», що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 Новомосковського району Дніпропетровської області, та складається з інших, ніж зазначених в договорі купівлі-продажу від 01.09.2004 року приміщень, а саме з приміщень, наведених у технічному паспорті Новомосковського районного комунального підприємства Бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» станом на 12.10.2007 року(а.с.25-44, т.1), яке не прийнято в експлуатацію у встановленому порядку.

Згідно зі ст.331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч.1,2,3 ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

За правилами ст.9 Закону України від 20 травня 1999 року "Про архітектурну діяльність" будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил, місцевих правил забудови населених пунктів у порядку, визначеному ст.24 Закону України "Про планування і забудову територій".

Відповідно до змісту ч.1 ст.31 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів у порядку, встановленому законодавством, відноситься до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад.

Згідно роз'яснень, що наведені в п.п.3,4,12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 6 "Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва"), право власності у порядку, передбаченому ч.3 ст.376 ЦК, може бути визнано лише на новозбудоване нерухоме майно або нерухоме майно, яке створено у зв'язку зі знесенням попередньої будівлі та відповідно до будівельних норм і правил є завершеним будівництвом.

При розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані(будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Під наданням земельної ділянки слід розуміти рішеннякомпетентного органу влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність або надання у користування, або передачу права користування земельною ділянкою на підставі цивільно-правових договорів із фізичною чи юридичною особою.

Вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов'язані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними.

Таким чином, з урахуванням зазначених положень діючого законодавства об'єкт самочинного будівництва не є об'єктом правового захисту, визнання судом права власності на самочинно побудоване (реконструйоване) нерухоме майно можливе у тому разі, якщо в прийнятті такого об'єкта в експлуатацію було незаконно відмовлено та за умови дотримання визначених законом вимог, необхідних для прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта.

Як видно із справи, матеріали останньої не містять даних про те, що відповідачі, у тому числі Вільнянська сільська рада Новомосковського району Дніпропетровської області, яка не заперечувала проти позову(а.с.70, т.1; а.с.20, т.2), порушила права та інтереси ОСОБА_3 відносно зазначеного об'єкта нерухомого майна, також в матеріалах справи відсутні будь-які дані, що ОСОБА_3 зверталась у передбаченому порядку до органів місцевого самоврядування з питання прийняття в експлуатацію зазначеного об'єкта нерухомого майна та що з приводу такого звернення приймалось відповідне рішення, яке б свідчило про порушення її права, яке підлягає захисту у відповідності до вимог ст.3 ЦПК та у спосіб, передбачений ст.16 ЦК України.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 про припинення права власності ТОВ «Самара ТЕС» на 27/100 частин об'єкта нерухомого майна автозаправної станції, розташованої за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, АДРЕСА_1, суд виходив із необхідності приведення відомостей реєстраційних документів у відповідність до фактично існуючих об'єктів нерухомості і у зв'язку з неможливістю врегулювання даного питання за домовленістю сторін.

Такі мотиви задоволення позову в зазначеній частині не можна визнати обгрунтованими з огляду на наступне.

Як видно із справи, після укладання між ТОВ «Самара - ТЄС» та ОСОБА_3 і ОСОБА_2 договору купівлі-продажу від 01.09.2004 року стосовно 73/100 частини автозаправної станції, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, у власності ТОВ «Самара - ТЄС» залишилося 27/100 частини автозаправної станції, розташованої за адресою: АДРЕСА_1(а.с.7-8, т.1).

Згідно рішення Вільненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області № 13-19/ІV від 21.01.2005 року належна ОСОБА_3 та ОСОБА_2 частина автозаправної станції, а саме адміністративна будівля «А» з прибудовами «а», «а1», «а2», розташована на земельній ділянці площею 450 кв.м., та будівля АЗС з надвірними спорудами, належна ТОВ «Самара-ТЄС», розташована на земельній ділянці 2372 кв.м., виділені в окремі господарства з привласненням кожній з них окремих адрес: АДРЕСА_1, та АДРЕСА_1, відповідно, при цьому частина земельної ділянки площею 140 кв.м., яка є проїздом до будівель та споруд, залишена в спільному користуванні власників в рівних частинах(а.с.11, т.1). Факт виділення 27/100 частин автозаправної станції в окреме господарство підтверджується також даними Новомосквоського районного комунального підприємства Бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор»(а.с.10-11, т.2).

Тобто, ТОВ «Самара-ТЄС» є окремим від ОСОБА_3 та ОСОБА_2 власником зазначеного об'єкта та за іншою адресою.

Підстави припинення права власності передбачені ст.346 ЦК України, в якій наведенно відповідний перелік підстав припинення права власності.

Та обставина, що ТОВ «Самара-ТЄС» здійснило реконструкцію об'єкта та отримало свідоцтво про право власності від 06.07.2005 року серії НОМЕР_1 з часткою власності 1/1 на об'єкт за вказаною адресою(а.с.10-11, т.2), не є за положеннями ст.346 ЦК України підставою для припинення права власності. При цьому доказів, які б свідчили про порушення прав ОСОБА_3 у зв'язку з проведеною ТОВ «Самара-ТЄС» реєстрацією права власності на вказаний об'єкт, остання не надала.

Отже, вимоги ОСОБА_3 про припинення права власності ТОВ «Самара ТЕС» на 27/100 частин об'єкта нерухомого майна автозаправної станції, розташованої за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, АДРЕСА_1, не грунтуються на законі, у зв'язку з чим правові підстави для задоволення такого позову відсутні.

Твердження ОСОБА_3 про те, що позов подано про визнання права власності на 493/1000 частин діючої, а не новоствореної автозаправної станції в АДРЕСА_1 з метою збільшення розміру належної їй частки після фактичного виділу на користь ТОВ «Самара - ТЄС» раніше існуючих 27/100 частин АЗС в окремий об'єкт нерухомості в АДРЕСА_1 з часткою 1/1, та що в нежитловій будівлі в АДРЕСА_1 було проведено лише поточний ремонт, який не потребує отримання будь-яких дозволів та подальшого прийняття об'єкта в експлуатацію необгрунтовані та спростовуються зазначеними доказами, у тому числі повідомленням Новомосквоського районного комунального підприємства Бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» від 09.11.2007 року про самовільно збудовані прибудови по АДРЕСА_1 та збільшення загальної площі на 50,9 кв.м(а.с.66, т.1).

Оскільки суд першої інстанції не взяв до уваги встановлені обставини, порушив норми матеріального та процесуального права, що регулюють зазначені правовідносини, рішення суду на підставі п.2,4 ст.309 ЦПК України в частині задоволення позову ОСОБА_3 підлягає скасуванню, з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову ОСОБА_3 в задоволенні позову до ОСОБА_2, Вільнянської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, ТОВ «Самара-ТЕС», треті особи Комунальне підприємство Новомосковське районне бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор», Новомосковська районна державна адміністрація, про визнання права власності на об'єкт нерухомого майна та про припинення права власності ТОВ «Самара ТЕС» на 27/100 частин об'єкта нерухомого майна автозаправної станції, розташованої за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, АДРЕСА_1.

Керуючись ст.ст.303,307,308,309,316 ЦПК України колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Самара-ТЕС» задовольнити.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 червня 2014 року в частині задоволення позову ОСОБА_3 скасувати.

ОСОБА_3 в задоволенні позову до ОСОБА_2, Вільнянської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, Товариства з обмеженою відповідальністю «Самара-ТЕС», треті особи Комунальне підприємство Новомосковське районне бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор», Новомосковська районна державна адміністрація, про визнання права власності на об'єкт нерухомого майна, відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -