АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: 22-ц/790/1607/15 Справа: № 632/2397/14-ц Категорія: "договірні правовідносини" Головуючий 1 інстанції: Библів С.В. Доповідач: Малінська С.М.
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

Головуючого судді - Малінської С.М.,

Суддів - Швецової Л.А.,

Даниленка В.М.,

за участю секретаря - Лотох І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою Первомайського міжрайонного прокурора Харківської області на ухвалу Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 09 вересня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики,-

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, посилаючись на те, що відповідно до укладеного 19 червня 2014 року договору він надав відповідачу позику у розмірі 30000 грн., про що свідчить видана ним розписка. ОСОБА_3 зобов'язався повернути кошти в строк до 01 серпня 2014 року, проте умови договору не виконав, позику у встановлений термін не повернув, у зв'язку з чим позивач просив стягнути з відповідача борг, що утворився у сумі 30000 грн.

08 вересня 2014 року сторонами було подано заяву про затвердження мирової угоди.

Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 09 вересня 2014 року визнано мирову угоду, укладену між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, за якою борг у сумі 30000 грн. згідно з договором позики від 19 червня 2014 року визнається відповідачем ОСОБА_3 у повному обсязі. В рахунок повного погашення боргу у сумі 30000 грн. згідно з договором позики ОСОБА_3 передає у власність ОСОБА_2 належні йому нежитлові будівлі, а саме: трансформаторну підстанцію, загальною площею 10 кв. м, за адресою: Харківська область, АДРЕСА_1; майстерню, загальною площею 117,2 кв. м, за адресою: Харківська область, АДРЕСА_1. Визнано за ОСОБА_2 право власності на зазначені об'єкти нерухомості. Провадження у справі закрито.

В апеляційній скарзі Первомайський міжрайонний прокурор, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив ухвалу скасувати, а справу направити до Первомайського міськрайонного суду для продовження розгляду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з'явилися, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судовим розглядом встановлено, що предметом розгляду справи судом першої інстанції були позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення суми боргу в сумі 30000 грн. за договором позики, укладеним 19 червня 2014 року з ОСОБА_3

Право власності за ОСОБА_2 на трансформаторну підстанцію, загальною площею 10 кв. м по АДРЕСА_1 у м. Первомайський Харківської області та майстерню, загальною площею 117,2 кв. м за тією ж адресою судом першої інстанції визнано шляхом затвердження між сторонами мирової угоди.

Проте, підстави набуття права власності встановлено ст.328 ЦК України, в якій, зокрема зазначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Визнання права є одним із засобів захисту цивільних прав та інтересів, передбачених ч.2 ст.16 ЦК України. Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Визнаючи відповідно до умов мирової угоди за ОСОБА_2 в рахунок погашення боргу право власності на трансформаторну підстанцію та майстерню, суд першої інстанції в порушення ст.328 ЦК України не перевірив чи ця мирова угода не суперечить положенням закону про перехід права власності.

Відповідно до вимог ст.ст.10, 61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

Всупереч вимогам вищезазначеної норми права, суд першої інстанції не встановив належне коло осіб, чиїх прав та обов'язків стосується даний спір, не перевірив підстави права належності нежитлових будівель ОСОБА_3 та чи вільне майно від обтяжень.

Крім того, при вирішенні питання про визнання права власності на нерухоме майно, в порушення вимог ч.3 ст.45 ЦПК України судом не залучено до участі у справі Первомайську міську раду, якій належить земельна ділянка, на якій розташовано це нерухоме майно.

Відповідно до ст.ст.25, 26 ЗУ "Про місцеве самоврядування в Україні", ст.12 Земельного кодексу України до повноважень міських рад належить розпорядження земельними ділянками комунальної власності, отже такими розпорядником є Первомайська міська рада, інтереси якої порушено, а визнання права власності за ОСОБА_2 відбулося з порушенням чинного законодавства, оскільки доказів на підтвердження того, що земельна ділянка під об'єктами нерухомості використовується на підставі належних правовстановлюючих документів, матеріали справи не містять.

Відповідно до ст.14 Конституції України - земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, а право власності на землю гарантується та набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно у відповідності до закону.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції на зазначені положення закону уваги не звернув, не залучив до участі у справі Первомайську міську раду та не врахував, що відповідно до вимог ст.175 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмета позову. Якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у визнанні мирової угоди і продовжує судовий розгляд.

Таким чином, ухвалу судом першої інстанції постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, а тому на підставі п.4 ч.1 ст.311 ЦПК України ухвала підлягає скасування з направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 311 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу Первомайського міжрайонного прокурора Харківської області задовольнити.

Ухвалу Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 09 вересня 2014 року скасувати.

Цивільну справ за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики направити до Первомайського міськрайонного суду Харківської для продовження розгляду.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді