Провадження № 22-ц/779/1408/2015
Головуючий у 1 інстанції Польська М. В.
Суддя-доповідач Вакарук В.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді: Вакарук В.М.

суддів: Проскурніцького П.І., Ясеновенко Л.В.

секретаря: Драганчук У.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Державного міського підприємства «Івано - Франківськтеплокомуненерго» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання, за апеляційною скаргою Державного міського підприємства «Івано - Франківськтеплокомуненерго» на рішення Івано-Франківського міського суду від 20 квітня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

У грудні 2014 року ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання. Вимоги мотивувало тим, що позивач надавав послуги теплопостачання для квартири, де проживає відповідач. Однак, всупереч вимогам чинного законодавства, він не виконує належним чином зобов'язання по оплаті наданих їм послуг, внаслідок чого станом на 01.11.2014 року заборгував позивачу 10391,46 грн. ДМП «Івано-Франкіськтеплокомуненерго» попередньо зверталося до Івано-Франківського міського суду із заявою про видачу судового наказу від 11.04.2014 року про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за послуги теплопостачання у розмірі 11095,45 грн. Судовий наказ виданий 05.09.2014 року та скасований за заявою ОСОБА_2 ухвалою суду від 15.10.2014 року. Просили стягнути з ОСОБА_2 на їх користь 10391,46 грн. боргу за послуги теплопостачання та судові витрати по справі.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 20 квітня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2, на користь ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго», заборгованість станом на 01.11.2014 року за послуги теплопостачання в сумі 1496,01 грн. та 243 грн. 60 коп. судового збору.

В апеляційній скарзі ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго», посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне зясування обставин справи, незаконність та необґрунтованість рішення суду, зазначає, що відповідачем частково вживалися заходи щодо погашення заборгованості у 2009 році та в липні 2010 році, неодноразово проводились оплати більші, ніж становили нарахування, відповідно, ним вчинялися дії, які свідчать про визнання наявного боргу, і які спрямовані на його погашення. Тому суд дійшов передчасного висновку, що строк позовної давності не переривався, з цього приводу належним чином доводи позивача не перевірив, що в силу положень ч.1 ст. 264 ЦК України свідчить про визнання ним свого боргу. Просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за послуги теплопостачання у розмірі 10391,46 грн., судовий збір за подання позовної заяви в сумі 243, 60 грн. та витрати по оплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 121, 80 грн.

В судовому засіданні апеляційного суду представник апелянта Бажан О.М. вимоги апеляційної скарги підтримала, відповідач ОСОБА_2 вимоги скарги заперечив.

Заслухавши суддю-доповідача, сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам закону рішення апеляційного суду не відповідає.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що з відповідача слід стягнути заборгованість в розмірі 1496,01 грн. за період з квітня 2011 року по жовтень 2014 року, з врахуванням того, що позивачем не надано суду детального розрахунку суми заборгованості, виведеної з квітня 2011 року в розмірі 8895,45 грн.

Проте, такий висновок суду суперечить вимогам чинного законодавства та встановленим обставинам справи.

Судом встановлено, що ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» надає послуги теплопостачання для квартири, в якій проживає відповідач, що сторонами не заперечується.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач в поданому до суду запереченні на позов просив застосувати позовну давність до вимог, заявлених позивачем.

Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю в три роки.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст. 267 ЦК України).

Судом встановлено, що заборгованість, яку просить стягнути ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» з відповідача, утворилась ще до квітня 2011 року та становила 8895, 45 грн., а на час предявлення позову - 03.12.2014 року складала 10391,46 грн. (а.с.4).

15 серпня 2014 року позивач звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення із відповідача заборгованості, який було видано судом 05.09.2014 року, однак за заявою відповідача вказаний судовий наказ був скасований ухвалою суду від 15.10.2014 року (а.с. 5).

Згідно ч.1ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ч.1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку.

Встановлено, що відповідачем частково вживалися заходи щодо погашення заборгованості за попередні періоди часу і у січні, березні,червні 2009 р. та липні 2010 р. при місячному нарахуванні 60,52 грн. оплачувалися більші суми відповідно по 172,66 грн., 187.61грн.,133.14 грн. та відповідно по 1000 грн., що підтверджується поданим позивачем розрахунком (а.с.32.)

Також судом не було взято до уваги той факт, що відповідачем у листопаді 2011 року при місячному нарахуванні 221,43 грн. здійснено оплату у розмірі 1000 грн., у жовтні 2012 року при нарахуванні 108,91 грн. оплачено 181,56 грн., в січні 2014 року при нарахуванні 127,79 грн. проведено оплату у розмірі 335,56 грн., в квітні 2014 року при нарахуванні 43.88 грн. оплачено 199,33 грн., в жовтні 2014 року при нарахуванні 66,26 грн. здійснено оплату у розмірі 722 грн.

Таким чином, відповідачем неодноразово проводились оплати більші, ніж становили нарахування, відповідно ним вчинялись дії, які свідчать в силу положень ч.1 ст.264 ЦК України про визнання основного боргу і які спрямовані на його погашення.

Крім того, скасування судового наказу про стягнення заборгованості із відповідача є підставою для переривання строку позовної давності відповідно до вимог ч.2 ст.264 ЦК України.

Таким чином, висновок суду про часткове задоволення позовних вимог ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» в межах строку позовної давності, є неправильним, суперечить вимогам чинного законодавства та зібраним по справі доказам, тому підлягає до скасування із постановлення нового рішення про задоволення вимог та стягнення в їх користь із відповідача 10391 грн.46 коп. та 121 грн.80 коп. судового збору за подачу апеляційної скарги.

В решті рішення суду в частину стягнення судових витрат слід залишити без змін.

Керуючись ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Державного міського підприємства «Івано - Франківськтеплокомуненерго» задовільнити, рішення Івано-Франківського міського суду від 20 квітня 2015 року в частині часткового задоволення позовних вимог скасувати і постановити нове рішення, яким задоволити позовні вимоги Державного міського підприємства «Івано - Франківськтеплокомуненерго» до ОСОБА_2 та стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя АДРЕСА_1 на користь ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго», м.Івано-Франківськ, вул.Б.Хмельницького, 59 А, код 03346058, заборгованість за послуги теплопостачання станом на 01.11.2014 року в сумі 10391 грн.46 коп. /десять тисяч триста девяносто одна грн./ та 121 грн.80 коп. судового збору.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає чинності з моменту проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Судді: В.М. Вакарук

П.І. Проскурніцький

Л.В. Ясеновенко