Єдиний унікальний номер: 378/452/15-ц
Провадження № 2/378/160/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" червня 2015 р. Ставищенський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді: Гуртовенко Р. В.

за участю секретаря: Шевченко Т. А.,

позивача: ОСОБА_1,

відповідача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Ставище Київської області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором позики,-

ВСТАНОВИВ:

До суду з вказаним позовом звернулась ОСОБА_1 посилаючись на те, що 26.05.2014 року вона позичила відповідачу ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 6000 грн., що підтверджується розпискою, яку власноручно написала відповідач. 24.03.2014року вона знову позичила відповідачу ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 2500 грн, що також підтверджується розпискою. Вказані кошти позичалися в рахунок майбутньої купівлі будинку у ОСОБА_2, який знаходиться по АДРЕСА_4, ціна якого за спільною домовленістю складала 20000 грн.. Проте, через місяць після останньої позики, відповідач ОСОБА_2 заявила, що продавати будинок не збирається. Після цього, вона неодноразово зверталася до відповідача з вимогою повернути грошові кошти, проте, остання спочатку обіцяла їх повернути наступного дня, а потім взагалі повідомила, що не буде повертати позичені грошові кошти. Своєю бездіяльністю щодо неповернення боргу відповідач завдала їй моральної шкоди, яку вона оцінює в 5000 грн.. Через обман зі сторони відповідача щодо продажу вказаного будинку та повернення боргу вона зазнала душевних страждань та принижень, втратила можливість придбання будинку для проживання в ньому її сім'ї. Для того, щоб придбати будинок та надати грошові кошти відповідачу ОСОБА_2, вона була змушена взяти кредит в банку. Вона витрачала особистий час на переговори з відповідачем з приводу купівлі будинку та в подальшому на повернення боргу. Вона постійно нервувала, переживала, що позначилося на стані її здоров'я. Через постійну думку про те, що її обдурили вона стала дратівливою, порушився її сон, стала вживати заспокійливі пігулки, чого раніше не було. Її знервованість та дратівливість заважає спокійно працювати для того, щоб мати змогу повернути кредит. Оскільки відповідач добровільно не виконує взятий на себе обов'язок по поверненню позичених грошових коштів, вона змушена звернутися до суду за захистом своїх інтересів.

Позивач з урахуванням уточнених позовних вимог (а.с. 40) просить суд стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 3050 гривень та моральну шкоду в сумі 3000 гривень.

Позивач в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримала, підтвердила обставини, на які посилається в своїй позовній заяві. Додотково суду пояснила, що уточнила позовні вимоги, так як відповідач 03 червня 2015 року сплатила їй в рахунок погашення боргу 5450 грн. та обіцяла до 17 червня 2015 року погасити залишок боргу в сумі 3050 грн..

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, суду пояснила, що вона дійсно в 2015 році отримала від позивача 6000 грн., а згодом ще 2500 грн., про що власноручно написала дві розписки. 03 червня 2015 року вона сплатила позивачу в рахунок погашення боргу 5450 грн. і має намір після судового засідання по даній справі сплатити залишок боргу за позикою, а саме: 3050 грн.. Вважає, що ніякої моральної шкоди позивачу вона не завдала, тому і не згодна з її відшкодуванням.

Суд розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи із наступного.

Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

26.05.2014 року ОСОБА_1 позичила відповідачу ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 6000 грн., що підтверджується розпискою, яку власноручно написала відповідач (а.с. 18).

24.03.2014 року ОСОБА_1 знову позичила відповідачу ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 2500 грн., що підтверджується розпискою (а.с. 19).

В судовому засіданні позивач уточнила позовні вимоги, а саме: просить стягнути з відповідача 3050 гривень в рахунок погашення боргу та 3000 гривень моральної шкоди (а. с. 40).

Згідно із ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що із відповідача на користь позивача слід стягнути в рахунок погашення боргу 3050 грн..

Стаття 611 ЦК України визначає правовим наслідком порушення зобов'язання відшкодування моральної шкоди, але якщо це встановлено законом чи договором.

Матеріалами справи встановлено, що домовленість між сторонами про відшкодування моральної шкоди відсутня.

Глава 71 ЦК України, яка регулює правовідносини, що виникли між сторонами не передбачає такого виду відповідальності як відшкодування моральної шкоди за не виконання, чи неналежне виконання умов договору, в тому числі і договору позики.

Таким чином, суд дійшов висновку, що в частині задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 3000 грн., слід відмовити.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід частково стягнути судовий збір на користь позивача в розмірі 122,81 грн., тобто - (3050 грн. х 243,60 : 6050 грн. = 122, 81 грн.).

Керуючись ст. ст. 525, 526, 530, 533, 536, 610, 611, 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованої в АДРЕСА_1, фактично проживаючої в АДРЕСА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, жительки АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, грошові кошти в сумі 3050 (три тисячі п'ятдесят) гривень.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 122 (сто двадцять дві) гривні 81 копійок.

В задоволенні решти частини позовних вимог відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Київської області через Ставищенський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано у строк, встановлений ст. 294 ЦПК України. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Р. В. Гуртовенко