Справа № 201/5001/14ц
Провадження № 2/201/597/2015р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2015р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

в складі : головуючого - судді - Ткаченко Н.В.

при секретарі - Кірієнко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ КБ "ПриватБанк" про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

15.04.2014р. позивач звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ПАТ КБ "ПриватБанк" про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди (а.с. № 3-9).

27.01.2015р. до суду надійшла заява позивача про відмову від частини позовних вимог, яка прийнята ухвалою суду від 03.02.2015р. та в частині позовних вимог про зобов'язання відповідача зняти обмеження у користуванні картками провадження закрито (а.с. № 74-75, 109).

В обґрунтування позовних вимог позивач в позовній заяві посилався на те, що 16.10.2012р. на умовах приєднання до публічної оферти ним була отримана платіжна карта "Універсальна Gold" НОМЕР_1. Крім того, 25.05.2013р. позивачем також було отримано в банку карту для виплат "Gold" НОМЕР_2. З огляду на те, що банком було встановлено ліміт на зняття готівки по карткам, позивач мав отримати лише 500грн. Позивач, звернувшись до відповідача із вимогою виплатити грошові кошти, які знаходяться на його картках, отримав відмову. Просив визнати дії ПАТ КБ "ПриватБанк" щодо обмеження позивача у користуванні платіжною картою "Універсальна Gold" НОМЕР_1 та карткою для виплат "Gold" НОМЕР_2 протиправними та відшкодувати моральну шкоду в розмірі 10 000грн.

В наданій суду 25.09.2014р. заяві позивач просив розглядати справу 20.10.2014р. та усі наступні судові засідання за його відсутності (а.с. № 53).

Представник відповідача - Данильченко О.О. (діє на підставі довіреності від 17.02.2014р. - а.с. № 103) в судове засідання 03.02.2015р. надала свої заперечення, згідно яких просила відмовити у задоволені позову посилаючись на те, що позивачем не надано суду належних доказів укладення з банком договорів про відкриття рахунків, а з копій карток та скрин-шотів з комплексу Приват24 не можливо ідентифікувати належність вказаних рахунків Позивачеві та встановити наявність обмеження у користуванні вказаними рахунками, а тому на думку представника відповідача, позивачем на надано належних доказів в обґрунтування його позовних вимог. Крім того, представник відповідача в своїх запереченнях також посилався на те, що на території Автономної Республіки Крим, яка є тимчасового окупованою територією, відокремлений підрозділ ПАТ КБ "Приватбанк" припинив свою діяльність. Окрім того окупаційна влада фактично здійснила конфіскацію майнового комплексу ПАТ КБ "Приватбанк", у зв'язку з чим, відповідач також не мав можливості здійснювати банківську діяльність на окупованій території. У зв'язку з протиправним вилученням майна, відповідач не має доступу до свого майна, що призначене для діяльності банківської установи на території АРК, не має доступу до договорів з клієнтами на паперових носіях, платіжних документів, документів каси та готівки. Згідно повідомлень, які поширюються в АРК, майно ПАТ КБ "ПриватБанк", яке знаходиться на території Криму, буде реалізоване, а за рахунок цих коштів здійснюватиметься розрахунок з вкладниками відповідача. Окрім того, відповідно до закону Російської Федерації № 39-ФЗ від 04.04.2014р. зобов'язання здійснювати компенсаційні виплати клієнтам банківських установ на території Республіки Крим взяла на себе автономна некомерційна організація "Фонд захисту вкладників". Згідно офіційних повідомлень вказана організація замінила ПАТ КБ "Приватбанк" за всіма зобов'язаннями, в тому числі депозитними, орендними, кредитними тощо, а ухвалою Центрального районного суду м. Сімферополя від 21.04.2014р. автономній некомерційній організації "Фонд захисту вкладників" в довірче управління переданий майновий комплекс Філії "Кримське РУ ПАТ КБ "Приватбанк". Викладені факти в сукупності свідчать про те, що зобов'язання за договорами ПАТ КБ "Приватбанк", укладеними працівниками Філії "Кримське РУ ПАТ КБ "Приватбанк", виконує автономна некомерційна організація "Фонд захисту вкладників" за рахунок майна банку, яке знаходиться на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя Що ж стосується моральної шкоди, то з огляду на те, що в діях банку не було порушень, то банк не повинен нести відповідальність щодо відшкодування моральної шкоди (а.с. № 77-101, 104-108).

В наданій суду 03.02.2015р. заяві, представник відповідача просила розглядати справу за її відсутності та без фіксування процесу технічними засобами (а.с. № 102-103).

За такими обставинами на підставі ст. 169, ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що в задоволені позовних вимог слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" від 07.12.2000р., банківські рахунки - це рахунки, на яких обліковуються власні кошти, вимоги, зобов'язання банку стосовно його клієнтів і контрагентів та які дають можливість здійснювати переказ коштів за допомогою банківських платіжних інструментів. Відкриття та ведення рахунків клієнтів є одним із видів банківської діяльності на підставі ст. 47 Закону України "Про банки і банківську діяльність" та ст. 6 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" від 05.04.2001р. Види рахунків, які можуть відкриватися банками своїм клієнтам перелічені в ст. 7 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні".

Судом встановлено, що позивачем, в якості доказів укладення з ПАТ КБ "ПриватБанк" договорів, надано копії платіжної карти "Універсальна Gold" НОМЕР_1 та карти для виплат "Gold" НОМЕР_2 ( а.с. № 10, 11).

Проте, позивачем так і не було надано суду (так само, як і не заявлено клопотання про витребування доказів) документів, які б підтверджували існування між сторонами правовідносин (договору, заяви на відкриття карткового рахунку, тощо). З наданих позивачем документів, а саме: копій карток та скрин-шотів з комплексу Приват - 24 не можливо ідентифікувати належність вказаних ним в позові рахунків саме позивачеві.

Так, на аркуші справи № 12 знаходиться скрин-шот з системи Приват - 24, з якого не вбачається, що це саме рахунок позивача (в розділі "карти" відсутній повний номер карти) так само, як і відсутні дані в правому верхньому куті щодо номеру карти (в копії зазначено "загрузка информации о карте").

Зі скрин-шоту (а.с. № 13) хоча й вбачається номер картки, який співпадає з номером однієї з копій карток, наданих позивачем, проте ідентифікувати що ця картка належить саме позивачеві не має можливості через ненадання позивачем належних доказів.

Так само, з наданих позивачем в якості доказів документів, не можливо встановити чи було обмеження в користуванні вказаним рахунками, чи ні.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

З огляду на те, що позивачем не надано суду належних доказів того, що між ним та банком виникли правовідносини, суд вважає за можливе в задоволені позову відмовити.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)" від 31.03.1995р. (зі змінами та доповненнями) під моральною шкодою потрібно розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб.

З огляду на те, що судом під час розгляду даної справи встановлено, що в діях ПАТ КБ " ПриватБанк" відсутній факт порушення законодавства по відношенню до прав позивача, то в задоволені вимог про відшкодування моральної шкоди позивачу також слід відмовити, оскільки відсутній причино-наслідковий зв'язок між діями банку та завданою позивачу шкодою.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат на підставі ст. 88 ЦПК України, з огляду на те, що позивачу в задоволені позову відмовлено, то судовий збір, сплачений ним при подачі позову поверненню не підлягає ( а.с. № 1, 2).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 509, 526, 1066 ЦК України, Законом України "Про банки і банківську діяльність" від 07.12.2000р. та Законом України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" від 05.04.2001р., ст. ст. 10, 11, 60, 88, 169, ч. 2 ст. 197, ст. ст. 212, 213, 215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ КБ "ПриватБанк" про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів.

Суддя: Н.В.Ткаченко