Єдиний унікальний номер 725/6723/14-ц
Номер провадження 2/725/1535/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.11.2015 року Першотравневий районний суд м.Чернівців

в складі:

головуючого судді Войтун О. Б.

при секретарі Ільєвській О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

24 листопада 2014 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом та просила визнати за нею та ОСОБА_2 право спільної часткової власності по ? частці за кожною на товарно-матеріальні цінності, що знаходяться в приміщеннях та земельних ділянках по вул. Чкалова, та 4Г в м.Чернівці відповідно до переліку вказаному доповненнях до позовної заяви.

ОСОБА_2 в свою чергу звернулась до суду з зустрічним позовом та просила виділити в натурі у її власність частку в товарно-матеріальних цінностях відповідно до переліку вказаному у прохальній частині заяви про уточнення позовних вимог.

24.11.2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з клопотанням про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України та вказувала, що до 2011 року сторони здійснювали спільну підприємницьку діяльність за адресами м.Чернівці, вул. Чкалова. 4 та 4Г та всі матеріальні цінностями, які є предметом спору та знаходяться за вказаними адресами були ними придбані у звязку з здійсненням підприємницької діяльності.

У звязку з тим, що спірні правовідносини виникли між субєктами господарювання та повязані зі здійсненням підприємницької діяльності, стосуються майна придбаного на підставі господарського договору, на час розгляду справи сторони є субєктами господарювання, а тому вважає, що даний спір має бути вирішений в межах господарського судочинства.

Суд, заслухавши думку всіх присутніх учасників процесу, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про закриття провадження у справі слід відмовити, виходячи з наступного.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

У відповідності до розяснень, які містяться в п. 3.1 Постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України № 10 від 24.10.2011 року «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам», господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов: участь у спорі суб'єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським

кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Як вбачається з матеріалів справи та матеріалів клопотання, на момент виникнення спірних правовідносин та звернення позивача з первісним позовом до суду ОСОБА_1 не була субєктом господарювання, а її державна реєстрація як субєкта господарювання проведена лише 03.11.2015 року.

Крім того, за змістом ст. ст. 51, 52, 598-609 ЦК України, ст. ст. 47-49 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» однією із особливостей підстав виникнення, дії та припинення зобов'язань для фізичної особи-підприємця є те, що у разі припинення субєкта підприємницької діяльності фізичної особи (виключення з реєстру субєктів підприємницької діяльності) її зобов'язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати.

Отже, припинивши свою підприємницьку діяльність, ОСОБА_1 як фізична особа звернулась до суду загальною юрисдикції в порядку ст.ст. 15, 16 ЦК України за захистом свого порушеного цивільного права, а зареєструвавшись знову як фізична особа-підприємець є новоствореним субєктом підприємницької діяльності та не несе відповідальності як субєкт господарювання за зобовязаннями, які виникли раніше.

Згідно абз. 3 п. 3 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01.03.2013 року №3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визнання підсудності цивільних справ» у зв'язку з наведеним суди мають виходити з того, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб'єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Таким чином, при зверненні до суду, ОСОБА_1 не була зареєстрована як субєкт підприємницької діяльності, звернулась до суду за захистом свого цивільного права, а тому в задоволенні клопотання про закриття провадження у справі слід відмовити.

Крім того, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, що усі спірні товарно-матеріальні цінності були набуті у власність позивачем та відповідачем як субєктами господарювання.

На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст. 205, 209, 210, 293 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 про закриття провадження у справі з підстав передбачених п.1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України - відмовити.

Відповідно до ст. 293 ЦПК України ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на неї можуть бути включенні до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці О. Б. Войтун