Справа № 489/8044/14-ц
Номер провадження 2/489/270/15
РІШЕННЯ

Іменем України

13 січня 2015 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

при секретарі Антоненко А. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до ОСОБА_2 (далі - відповідач 1), ОСОБА_3 (далі - відповідач 2) про визнання договору купівлі-продажу дійсним,

встановив

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів мотивуючи свої вимоги тим, що між ними, було укладено договір купівлі-продажу, який було оформлено на товарній біржі. Сторонами за договором було виконано усі суттєві умови. Однак на теперішній час він позбавлений можливості розпорядитися належним йому нерухомим майном, у зв'язку з відмовою нотаріуса від посвідчення угоди.

Посилаючись на викладене, позивач просив суд визнати дійсним зазначений договір купівлі-продажу нерухомості.

В судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позов підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідачі в судове засідання не з'явились. Відповідач ОСОБА_2 подала заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечує проти задоволення позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі обставини та відповідні правовідносини.

02 березня 1999 року між відповідачем 1, відповідачем 2 та позивачем був укладений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1.

Зазначений договір був оформлений на Українській біржі нерухомості за № 818/1 та зареєстрований Миколаївським БТІ за № 18757 від 19.03.1999. Сторонами за договором було повністю виконано усі суттєві умови договору.

Статтею 227 ЦК УРСР (1963 р., що діяв на час укладення договору) визначено, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.

Як вбачається з реєстраційного напису від 19.03.1999 право власності та договір зареєстровані Миколаївським міжміським бюро технічної інвентаризації, яке підпорядковане Миколаївській міській раді.

Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР (1963 р.) якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, а друга сторона ухиляється від нотаріального посвідчення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. При цьому наступне нотаріальне посвідчення угоди не потрібно.

З матеріалів справи вбачається, що позивач набув права власності на квартиру. Його право посвідчене реєстраційним написом.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Дослідивши докази долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності, суд дійшов висновку про те, що позов обґрунтований, а відтак підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі ст. 47, 227 ЦК УРСР (1963 р.), керуючись ст.ст. 10, 14, 30, 31, 60, 62, 212-214, 226 ЦПК України, суд

вирішив

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу дійсним задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений 02 березня 1999 року між ОСОБА_2, ОСОБА_3, з одного боку, і ОСОБА_1, з іншого боку, оформлений на Українській біржі нерухомості за № 818/1 та зареєстрований Миколаївським БТІ за № 18757 від 19.03.1999.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя В. В. Кокорєв