ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/573/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" травня 2015 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Цимбал І.К.

при секретарі - Черленюк В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: орган опіки та піклування служба у справах дітей Дарницької районної державної адміністрації у м. Києві, про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання майна спільно набутим за час проживання однією сім'єю чоловіка та жінки та визнання права власності на ? частину майна -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу,визнання майна спільно набутим за час проживання у шлюбі без реєстрації та визнання права власності на ? спільно набутого майна,посилаючись на те, що останнє було набуто під час спільного проживання позивача та ОСОБА_5 без реєстрації шлюбу, після смерті якої щодо майна між спадкоємцями виник спір, який останніми не можливо вирішити у позасудовому порядку через неприязні відносини із матір'ю спадкодавця, у зв'язку з чим позивач вимушений був звернутися до суду з даним позовом.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та представник останнього позовні вимоги підтримали з урахуванням збільшення розміру останніх, просили задовольнити.

ОСОБА_3 та представник останньої позовні вимоги не визнали, посилаючись на те, що спірне майно було набуто виключно ОСОБА_5, яка в періоду його набуття не перебувала із позивачем у будь яких відносинах, тим більш у шлюбно - сімейних. ОСОБА_5 підтримувала відносини із іншим чоловіком. В свою чергу, позивач також підтримував та продовжує підтримувати шлюбно - сімейні відносини із іншою жінкою, від якої в нього є дитина. Крім того, протягом усього життя із ОСОБА_5, вів аморальний спосіб життя, зраджував останній, що стало причиною розлучення сторін. Крім того, підтвердження відсутності будь яких шлюбно сімейних відносин є те, що після розлучення сторони у добровільному порядку поділи спільне сумісне майно.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, від третьої особи надійшла заява, про розгляд справи без участі представника останньої.

ОСОБА_4 пояснила, що позов батька є обґрунтованим.

Вислухавши пояснення учасників процесу, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини.

09.09.1995 р. позивач та ОСОБА_6 одружились /Т.І а.с. 11/, від шлюбу мають спільну доньку ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 /Т.І а.с. 12/.

Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу позивачта ОСОБА_6 розірвали шлюб 06.11.2007 року /Т.І а.с. 13/.

Позивач зазначає, що за час проживання однією сім'єю із ОСОБА_6 останніми було набуто наступне майно: квартиру у м. Києві за адресою АДРЕСА_1, автомобіль «ФольцвагенКадди», 2002 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, автомобіль «СузукиВітара» 2007 року випуску д/н НОМЕР_2 (Т.І а.с. 150), грошові кошти у сумі 17742,76 євро (468 231,43 грн. по курсу НБУ станом на 09.02.2015 року), які знаходились на банківському рахунку № НОМЕР_6 в ПАТ «ПроКредитБанк» станом на 14.02.2013 року.

Згідно показів свідків ОСОБА_4 - спільна донька позивача та ОСОБА_6 /Т.І а.с. 201/, ОСОБА_7 - доньки позивача від іншого шлюбу /Т.І а.с. 202/, ОСОБА_8 - /Т.І а.с. 203/, договору дарування магазину від 09.06.2008 р. на користь ОСОБА_6 /Т.І а.с. 196/ та договору поділу спільного майна подружжя від 11.06.2008 р. /Т.І а.с.13/ вбачається, що з07.11.2007 року по 13.12.2013 року,позивач та ОСОБА_6 проживали однією сім'єю як подружжя без реєстрації шлюбу, за цей період сторони вели спільне господарство, мали спільний бюджет, були пов'язані спільним побутом, піклувалися один про одного, спільно виховували доньку ОСОБА_4, яка будучи допитаною в якості свідка, показала, про те, що відносини між батьком та матір'ю були незмінні, про офіційне розлучення батьків вона дізналась після смерті матері ОСОБА_6

Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що звказаних вище письмовихдоказів вбачається формальний підхід до розподілу майна подружжя, його об'єктивна не рівномірність на користь ОСОБА_6 та розподіл майна з урахуванням умов ведення бізнесу за територіальною ознакою. Магазини в м. Києві переходили до позивача, магазини в м. Чернігові переходили до ОСОБА_6

Крім того, у п. 6 договору про поділ спільного майна подружжя /Т.І а.с. 13/,зазначено, що за позивачем зберігається право на проживання в квартирі АДРЕСА_3 до прийняття власником рішення про відчуження вищезазначеної квартири, на думку судуце свідчить про залишення родинних зв'язків між подружжям. Квартира була відчужена20.01 2011 року.

Так, з показів вказаних свідків, пояснень ОСОБА_2 вбачається, що після народження доньки ОСОБА_4 та не спростовано в судовому засіданні, ОСОБА_2 разом із ОСОБА_6 почали спільний бізнес з продажу взуття. З 2005 року реалізація взуття крім м. Чернігова почалася і у м. Києві, у зв'язку з цим у 2007 році була придбана квартира під офіс та житло у АДРЕСА_4. Тобто, виходячи із інтересів ведення бізнесу сім'я змушена була працювати одночасно і в м. Чернігів і в м. Київ. В м. Чернігів ОСОБА_2 та ОСОБА_6 разом з донькою проживали по АДРЕСА_3.

Позивач зазначає, що в 2007 році ОСОБА_6 запропонувала йому придбати велику квартиру в м. Києві за кредитні кошти. В 2007 році за спільні кошти у м. Києві була придбана шестикімнатна квартира за адресою АДРЕСА_2, вибір забудовника та проекту якої відбувся за погодженням всіх членів сім'ї. Після початку у жовтні 2007 року фінансової кризи у ОСОБА_6 та ОСОБА_2 почало не вистачати коштів на обслуговування кредиту за квартиру. Побоюючись можливих значних втрат від фінансового тиску банківської установи за наявний кредит, з метою збереження частини спільного майна та мінімізації можливих втрат, було прийнято рішення офіційно розлучитися, поділити набуте у шлюбі майно, але продовжувати проживати однією сім'єю. Тягар сплати кредиту за квартиру на Дарницькому бульварі ОСОБА_6 та ОСОБА_2 несли спільно, тому що ОСОБА_2 виступив поручителем за кредитними зобов'язаннями ОСОБА_6 /Т.І а.с. 145-148/. Такі дії, на думку суду ОСОБА_2 та ОСОБА_6 не свідчать про те, що останні припинили спільне проживання та шлюбно - сімейні відносини.

Після продажу квартири на Дарницькому бульварі в березні 2010 року, 08.04.2010 року на ім'я ОСОБА_6 була придбана трикімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_1 /Т.І а.с. 177, 178/ де остання та позивач проживали разом із донькою ОСОБА_4, яка навчалася у ЗОШ № 329 у м. Києві з 01.09.2010 по 2013 рік включно, що підтверджено нею у судовому засіданні /Т.І. а.с. 201/, а також старшою донькоюОСОБА_2. від першого шлюбу ОСОБА_4, яка була допитана в якості свідка /Т.І а.с. 202/.

26.11 2007 року за ініціативою ОСОБА_2 до дня народження ОСОБА_6 був придбаний новий автомобіль НОМЕР_3, який був зареєстрований за ОСОБА_6 /Т.І а.с. 181/, що підтвердила донька позивача та ОСОБА_6 свідок ОСОБА_4, а також ОСОБА_2 Також на початку 2008 року був придбаний автомобіль «ФольцвагенКадди», 2002 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 /Т.І. а.с. 14/, як показав ОСОБА_2 вказаний автомобіль був придбаний з метою його використання у бізнесі з продажу взуття.

Як встановлено в судовому засіданні та не оспорювалось учасниками процесу, ОСОБА_6 захворіла на онкологічне захворювання.

З показів свідків спільної доньки ОСОБА_4, доньки позивача ОСОБА_9, та пояснень останнього, вбачається, що разом із ОСОБА_6 було прийнято рішення відбавити її на лікування до Ізраїлю.

31.10.2013 року ОСОБА_6 було відкрито картковий валютний рахунок в євро у ПАТ «Прокредитбанк» з метою фінансового забезпечення проведення лікувальних заходів у Ізраїлі в ПАТ «ПроКредитБанк» 31.10.2013 року на ім'я ОСОБА_6 № НОМЕР_6 та виданодовіреність на ім'я позивача, якою останнього уповноважено бути представником у банку від ім'я ОСОБА_6, щодо розпорядження коштами /Т.І а.с. 26/.

Суд вважає, що такі дії не свідчать про те, що між позивачем та ОСОБА_10 не було шлюбіно - сімейних відносин, а навпаки свідчать про те, що за такої тяжкої обставини, єдина людина якій довіряла ОСОБА_6 була не її матір відповідач ОСОБА_3, не звідна сестра, свідок ОСОБА_11, не особа на ім'я ОСОБА_17, з яким нібито проживала ОСОБА_6, про яку зазначали відповідач ОСОБА_3, свідки ОСОБА_11, її чоловік ОСОБА_12 /Т.ІІ а.с. 18/, ОСОБА_13, а також не будь яка інша особа, а саме позивач.

Доводи про те, що ОСОБА_6 жалілась ОСОБА_3 щодо оформлення довіреності, і на умови останньої бажала її анулювати, проте не встигла, суд вважає неспроможними, оскільки з часу її оформлення та до дня відльоту ОСОБА_6 до Ізраїлю на лікування пройшло два вихідних та три робочих дні, за які ОСОБА_6 вказаної дії не зробила.

Користуючись цією довіреністю Позивач серед інших сум, перерахував на банківську картку ОСОБА_6 18.11.2013 року 10000 євро /Т.ІІ а.с. 14-15/, 26.11.2013 року 12500 євро /Т.ІІ. а.с.3/. Заперіод з 31.10.2013 по 26.11.2013 року на картковий рахунок було переведено більше 40 000 євро., з метою лікування позивача.

Суд вважає, що такі дії безпосередньо свідчать про турботу позивача про ОСОБА_10, почуття любові, які притаманні подружжю, яке перебуває у міцних сімейних відносинах.

Разом з тим, на момент смерті ОСОБА_6 13.12 2013 року (Т.І а.с. 18) банківська картка опинилася в розпорядженніОСОБА_3, яка після прибуття в м. Київ 14.12.2013 року (Т.І а.с.122/ не маючи на це законних підстав за допомогою паспорту померлої доньки, безпосередньо у приміщенні банку,за три дні з 14.12.2013 до 16.12 2014 року включно, до прибуття в м. Київ із Ізраїлю ОСОБА_2 та його доньки ОСОБА_4 17.12.2013 року, які займалися оформленням вивозу тіла померлої ОСОБА_6 до України /Т.І а.с.19/ зняла кошти у сумі 17742,76 євро /Т.ІІ а.с.4-5/.

Крім того, суд вважає, що обставини турботи позивача про ОСОБА_10, почуття любові, які притаманні подружжю, яке перебуває у міцних сімейних відносинах підтверджується тим, що після від'їзду ОСОБА_6 на лікування до м. Ізраїль, на прохання позивача до неї поїхала донька останнього від першого шлюбу свідок ОСОБА_4, яка тривалий час проживала у Ізраїлі, знає мову та знаходилась поруч із ОСОБА_6 по день смерті, що підтвердили позивач свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_4 і не спростовано іншими показами або поясненнями у судовому засіданні. Разом з тим, зводна сестра ОСОБА_6 свідок ОСОБА_11 до сестри не приїздила, пояснивши це наявністю малолітньої дитини, хоча у доньки позивача, ОСОБА_4 їх двоє.

Після смерті ОСОБА_6 позивач взяв на себе витрати та організації заходів з транспортування тіла померлої із Ізраїлю в Україну /Т.І а.с. 17, 19/. Тому доводи ОСОБА_3, про те що позивач не займався організацією поховання ОСОБА_6 в Україні є неспроможними.

Крім того, відповіддю керівництва СЗОШ № 329 «Логос» м. Києва від 26.02.2015 на запит представника позивача щодо участі батьків у вихованні дитини ОСОБА_4 у період з вересня 2010 року по січень 2015 рік/Т.І а.с. 195/, де вказано, що позивач та ОСОБА_6 разом приймали активну участь у вихованні доньки.

Крім того, згідно показів свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_4, пояснень позивача вбачається, що протягом усього часу по мірі можливостей, що пов'язано із частими відрядженнями позивача та необхідністю здійснення контролю у бізнесі, закупівлею та продажем взуття в мережі власних магазинів, у родинному колі відбувалися спільні святкування.

Пояснення відповідачаОСОБА_3 та представник останньої, про відсутність з 2007 року між позивачем та ОСОБА_6 шлюбно - сімейних відносин, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та спростовуються вище наведеними доказами. Крім того, вказані пояснення ґрунтуються на формальних міркуваннях, спрямованих на приниження та образу позивача, пов'язаних із вкрай негативним ставленням ОСОБА_3 до його особи, у зв'язку з чим суд оцінює вказані пояснення критично.

Покази свідків ОСОБА_11 донька ОСОБА_3, /Т.І а.с.205/, яка в свою чергу є новим власником частини майна після смерті ОСОБА_6, оскільки ОСОБА_3 відчужила частину спадщини на її користь; ОСОБА_12 - чоловік ОСОБА_11, якого допитано за допомогою відеоконференції з Деснянським районним судом м. Чернігів, ОСОБА_14- консьєрж будинку за адресою: АДРЕСА_5 (Т.І а.с. 204), ОСОБА_15. - близька подругаОСОБА_3,також не спростували пояснень позивача, наданих останнім письмових доказів, а також показів свідків, що свідчили на його боці. Крім того, щодо показів свідків, які є родичами ОСОБА_3, суд також ставиться критично, оскільки з останніх також вбачалось аналогічне негативне ставлення до позивача та підтримки ОСОБА_3 Покази вказаних осіб були не логічні, не послідовні не спростовують покази позивача, свідків допитаних з його боку та письмових документів. Так, зокрема одни свідки з боку ОСОБА_3 кажуть про спільне проживання ОСОБА_17 та ОСОБА_6, інші про те, що ОСОБА_17 приїздив з м . Чернігова на роботу до м. Києва кожного дня, в подальшому такі покази змінювалися тощо. Крім того, допитані свідки боку позивача не змогли чітко визначити, коли саме відбулося знайомство ОСОБА_17 та ОСОБА_6

Доводи ОСОБА_3 про те. що після смерті матері донька ОСОБА_4 змінилась і зайняла бік позивача, також є неспроможними, оскільки не підтверджені в судовому засіданні, зокрема в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 особисто не бажає спілкуватися з онукою.

Також, не знайшло свого підтвердження те. що позивач з 2007 року проживає з іншою жінкою на ім'я ОСОБА_1 та наявність двох спільних дітей;а також факт співмешкання з 2009 року ОСОБА_6. із чоловіком на ім'я ОСОБА_17, який не з'явився в судове засідання, хоча був викликаний в якості свідка.

Крім того, суд вважає, що наявність таких обставин спростовується показами свідка ОСОБА_16 дитини позивача та ОСОБА_6, яка постійно проживала з батьками, а також тим, що ОСОБА_6 після хвороби довірила лікування та дні свого життя позивачу, а не ОСОБА_17 або будь якій іншій особі, відомості про те, що останній опікувався ОСОБА_6 її лікуванням, а також, приїздив до іншої країни, щоб побачити ОСОБА_6 матеріали справи не містять.

Статтею 3 СК України визначено, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Згідност. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Статтею 70 СК України визначено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Відповідно дост. 74 СК України,якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, поширюються положенняГлави 8 цього Кодексу.

Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Така позиція підтверджується також постановою Пленуму ВСУ № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якою встановлено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Таким чином, якщо у спадкодавця є інші родичі, які також можуть претендувати на спадкове майно, факт проживання чоловіка та жінки однією сім'єю має встановлюватися судом у позовному провадженні. Відповідачами по такій справі мають виступати інші спадкоємці, оскільки саме на їхні спадкові права будуть у подальшому впливати результати розгляду такої справи.

Оцінюючи належність допустимість доказів окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача повністю знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Отже, в судовому засіданні достовірно встановлено, що позивач та ОСОБА_6 проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 07.11.2007 року до 13.12.2013 року і майно: квартира АДРЕСА_1 придбана 08.04.2010 року; автомобіль «ФольцвагенКадди», 2002 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, придбаний 27.02.2008 року (Т.І а.с.14); автомобіль «СузукиВітара» 2007 року випуску д/н НОМЕР_2, придбаний в 2008 році; грошові кошти у сумі 17742,76 євро, які перебували на банківському рахунку № НОМЕР_6 в ПАТ «ПроКредитБанк»є об'єктом спільної сумісної власності.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.10, 60, 61, 208, 209, 212-218 ЦПК України, ст.ст. 3, 60, 70, 74 СК України,ст. 16 ЦК України, Законом України «Про судовий збір», суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа органи опіки та піклування служба у справах дітей Дарницької районної державної адміністрації, про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання майна спільно набутим за час проживання однією сім'єю чоловіка та жінки та визнання права власності на 1/2 частину майна задовольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_2 і ОСОБА_6 однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 07.11.2007 року до 13.12.2013 року.

Визнати набуте і зареєстроване за ОСОБА_6 в період з 07.11.2007 року до 13.12.2013 року спільною сумісною власністю із ОСОБА_2 наступне майно: квартиру АДРЕСА_1; автомобіль «ФольцвагенКадди», 2002 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1; автомобіль «СузукіВітара», 2007 року випуску д.н.з. НОМЕР_4; 17742, 76 євро, що станом на 09.02.2015 рік становить 468231 грн. 43 коп.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1; на ? частини автомобілів «ФольцвагенКадди», 2002 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, «СузукіВітара», 2007 року випуску д.н.з. НОМЕР_4; на ? частину грошових коштів в сумі 17742, 76 євро, що станом на 09.02.2015 рік становить 468231 (чотириста шістдесят вісім тисяч двісті тридцять одна) грн. 43 коп.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженки Миколаївської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_5, яка проживає за адресою: АДРЕСА_6 на користь ОСОБА_2, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 судові витрати в розмірі 3775 грн. 80 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд. м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: