У х в а л а

25 травня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

суддів:Сеніна Ю.Л., Гуменюка В.І.,Сімоненко В.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 лютого 2015 року в справі за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-виробнича компанія «Рідний край», національної акціонерної страхової компанії «Оранта», третя особа - ОСОБА_6, про відшкодування шкоди,

в с т а н о в и л а:

10 травня 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із зазначеною заявою про перегляд судових рішень.

У заяві ОСОБА_4 зазначає, що рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області від 2 жовтня 2014 року позов задоволено частково, постановлено стягнути з ТОВ «ІВК «Рідний край» на його користь 83 771 грн 84 коп. на відшкодування майнової шкоди, 1 852 грн 91 коп. судового збору та 450 грн витрат за проведення експертного товарознавчого дослідження. Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 8 грудня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано, у задоволенні позову відмовлено. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 лютого 2015 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за її касаційною скаргою на рішення суду першої та апеляційної інстанції на підставі пункту 5 частини четвертої статті 328 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

У поданій до Верховного Суду України заяві ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу суду касаційної інстанції та ухвалити нове рішення, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального та процесуального права, зокрема пункту 3 частини першої статті 1188 Цивільного кодексу України, частини третьої статті 60, частини четвертої статті 61 та частини четвертої статті 212 ЦПК України.

На підтвердження своїх доводів ОСОБА_4 наводить ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 лютого 2013 року, від 22 травня 2013 року та від 5 березня 2014 року.

Перевіривши доводи заяви, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що підстави для відкриття провадження у справі відсутні.

Відповідно до статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстав: неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ; встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні даної справи судом; невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд апеляційної інстанції, з висновками якого погодився суд касаційної інстанції, виходив із того, що відповідач ТОВ ІВК «Рідний край» не є відповідальним за заподіяну позивачу шкоду, оскільки вона заподіяна винними діями водія, який перебував за кермом транспортного засобу, що належить позивачу.

У наданих для порівняння ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 лютого 2013 року, від 22 травня 2013 року та від 5 березня 2014 року суд касаційної інстанції, скасовуючи рішення судів попередніх інстанцій та передаючи справи на новий розгляд, виходив з недослідженості ступеня вини кожного з водіїв, що стало причиною дорожньо-транспортної пригоди.

Порівняння вищенаведених судових рішень із судовим рішенням про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції при розгляді двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин дійшов протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

Доводи, які наведені в заяві, щодо порушення норм процесуального права (частина третя статті 60, частина четверта статті 61 та частина четверта статті 212 ЦПК України) не свідчать про наявність підстав для перегляду судових рішень згідно вимог пункту 2 частини першої статті 355 ЦПК України.

Керуючись статтею 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховним Судом України справи за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-виробнича компанія «Рідний край», національної акціонерної страхової компанії «Оранта», третя особа - ОСОБА_6, про відшкодування шкоди заподіяної дорожньо-транспортною пригодою за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 лютого 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Л. Сенін
В.І. Гуменюк
В.М. Сімоненко