АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2015 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Савчук М.В.

суддів: Бреславського О.Г., Половінкіної Н.Ю.

секретар Давня Я.А.

за участю позивача ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Правнік», товариства з обмеженою відповідальністю «Ніван Люкс», товариства з додатковою відповідальністю «Страхової компанії «Традо» про захист прав споживача шляхом визнання договорів недійсними та повернення грошових коштів, за апеляційною скаргою товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Традо» на заочне рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 08 жовтня 2014 року,

встановила:

В листопаді 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним вище позовом.

Просив визнати недійсним договір №030465 від 17.03.2014 року, укладений між ним та ТОВ «Правнік» про вчинення дій на надання позики та договір №030465 від 17.03.2014 року про надання інформаційних послуг, підписаний між ним та ТзОВ «Ніван Люкс», а також договір №006690 від 24.03.2014 року про добровільне страхування від нещасних випадків, укладений між ним та ТДВ «СК Традо», стягнути з відповідачів солідарно на його користь 6850 грн. 00 коп.

Посилався на те, що бажаючи придбати житловий будинок в с. Вашківці Вижницького району Чернівецької області звернувся до ТОВ «Правнік», оголошення про діяльність якого він знайшов в засобах масової інформації, з метою отримання кредиту. Так, 17.03.2014 між ним та ТОВ «Правнік» було укладено договір про надання безстрокової позики на суму 100 000 грн.

____________________________________________________________________

22ц-81/2015 р. Головуючий у 1нстанції ОСОБА_3

Категорія 27 доповідач Савчук М.В.

З метою отримання зазначеної вище позики позивачем 17 березня 2013 року було сплачено комісію в сумі 3800 грн. При цьому представник відповідачів надав йому па підпис два договори - з ТОВ «Правнік» з додатками та TOB «Ніван Люкс».

З метою прискорення отримання кредитних коштів позивачем було сплачено ще 3000 грн. як страхового платежу за договором, проте жодного договору страхування він не підписував. Після сплати вказаних грошових коштів суми позики (кредиту) позивач так і не отримав, а тому ним було доплачено ще 555,56 грн.

Вказував, що кредитних коштів він не отримав, вважає, що відповідачі використовують в своїй діяльності нечесну підприємницьку практику шляхом сприяння розвитку пірамідальних схем та своїми діями ввів його в оману.

Посилався на те, що умови укладеного між ним та відповідачами договору суперечать чинному законодавству, порушують вимоги ст. 18, ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» та ст. 203 ЦК України, а тому його слід визнати недійсним та зобов'язати відповідачів повернути сплачені ним грошові кошти.

Крім того, вказував на те, що він не укладав жодного договору страхування та отриманий його родичами в офісі відповідачів ТОВ «Правнік» та ТОВ «Ніван Люкс» договір про страхування його життя від нещасного випадку від 24.03.2014 року, укладений з ТДВ «СК Традо», не міг бути ним підписаний з тих причин, що 24.03.2014 року він перебував на роботі в м.Києві, а підпис, який міститься на спірному договорі, взагалі зовні не схожий на його підпис.

Згідно офіційної та відкритої інформації, яка міститься на сайті ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців єдиним видом діяльності ТДВ «СК Традо» є інші види страхування окрім страхування життя, проте відповідно до умов спірного договору було застраховано його життя від смерті внаслідок нещасного випадку.

Крім того, зазначав, що відповідно до інформації, яка міститься на сайті ДП «Інформаційно-ресурсний центр» про види діяльності ТОВ «Правнік» єдиним зареєстрованим видом економічної діяльності цього підприємства є надання інших інформаційних послуг, н.в. і у. код КВЕД 63.99, що виключає можливість надання будь-яких фінансових послуг.

Просив визнати недійсним договір №030465 від 17.03.2014 року, укладений між ним та ТОВ «Правнік» про вчинення дій на надання позики та договір №030465 від 17.03.2014 року про надання інформаційних послуг, підписаний між ним та ТзОВ «Ніван Люкс», а також договір №006690 від 24.03.2014 року про добровільне страхування від нещасних випадків, укладений між ним та ТДВ «СК Традо», стягнути з відповідачів солідарно на його користь 6850 грн. 00 коп.

Заочним рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 08 жовтня 2014 року позов задоволено частково.

Визнано недійсним договір № 030465 від 17.03.2014 року, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Правнік» про вчинення дій на надання позики.

Визнано недійсним договір № 030465 від 17.03.2014 року про надання інформаційних послуг, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Ніван Люкс».

Визнано недійсним договір № 006690 від 24.03.2014 року про добровільне страхування від нещасних випадків, укладений між ОСОБА_1 та ТДВ «СК «Традо».

Стягнуто з ТОВ «Ніван Люкс» на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 3800 грн.

Стягнуто з ТДВ «СК «Традо» на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 3000 грн.

Вирішено питання щодо судового збору.

Ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 20 листопада 2014 року заяву ТДВ «Страхова компанія «Традо» про перегляд зазначеного заочного рішення залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ТДВ «Страхова компанія «Традо» просить змінити заочне рішення суду першої інстанції в частині вимог до ТДВ «Страхова компанія «Традо», відмовивши позивачу у задоволенні вимог до ТДВ «Страхова компанія «Традо».

В решті рішення суду не оскаржується.

Апелянт посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права.

Вказує, що судом першої інстанції неправомірно та необґрунтовано зроблено висновок про те, що оспорюваний договір страхування є договором страхування життя. Вважає, що між сторонами було укладено договір добровільного страхування від нещасних випадків.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник позивача за договором про надання правової допомоги ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін як законне та обґрунтоване.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Ухвалюючи рішення в оскаржуваній частині суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до оспорюваного договору страхування останній укладений 24.03.2014 року, проте як вбачається з копії квитків на проїзд, в цей день позивач не перебував в м.Чернівці та умови договору не містять відомостей щодо місця його укладення. Крім того відповідно до офіційної інформації, яка міститься на сайті Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, єдиним видом діяльності ТДВ «СК «Традо» є інші види страхування, крім життя. Доводи викладені відповідачем СТДВ «СК «Традо» в запереченнях на позовні вимоги не містять доказів протилежного. З посиланням на ст. 216 ЦК України суд обґрунтував стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів, сплачених відповідно до оскаржуваного договору та відповідно до копій квитанцій, що містяться в матеріалах справи.

Колегія суддів погоджується в висновками суду першої інстанції, оскільки ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному дослідженні наявних у справі доказів та на основі повно і всебічно з'ясованих обставинах, вірно застосовано до правовідносин, що склалися, норми матеріального та процесуального права.

Судом установлено, що 17.03.2014 року між ТОВ «Правнік» та позивачем було укладено договір № 030465 про надання безвідсоткової позики. Обов'язковою складовою є додаток до вказаного договору, в якому визначено умови програми «ВТБ - гроші».

17 березня 2014 року між позивачем та ТОВ «Ніван Люкс» було укладено договір № 030465, відповідно до умов якого замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов'язання за обумовлену плату надати інформаційні, консультаційні послуги та послуги з пошуку інформації, вартість плати за надані послуги становить 3800 грн.

24 березня 2014 року між позивачем та ТДВ «СК «Традо» було укладено договір добровільного страхування від нещасних випадків, відповідно до якого позивач застрахував своє життя на випадок смерті від нещасного випадку, що стався під час дії договору страхування, страховою сумою 100 000 грн. при сплаті страхового платежу в розмірі 3000 грн.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень окрім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

У відповідності до положень ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами)

вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Як вбачається зі змісту ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст. 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодуванні.

Враховуючи зазначені вимоги Закону, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно дійшов до висновку про те, що, оспорюваний договір страхування від 24.03.2014 року не міг бути укладеним позивачем, оскільки він в цей день не перебував в м.Чернівці, що підтверджується належними доказами та умови договору не містять відомостей щодо місця його укладення. Крім того, відповідно до офіційної інформації, яка міститься на сайті Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, єдиним видом діяльності ТДВ «СК «Традо» є інші види страхування, крім життя, проте згідно договору страхування договір на випадок смерті застрахованої особи внаслідок нещасного випадку, що стався під час дії договору страхування.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що між сторонами було укладено договір страхування від нещасних випадків, а не договір страхування життя, оскільки відповідно до вимог ст. 6 Закону України «Про страхування» страхування життя - це вид особистого страхування, який передбачає обов'язок страховика здійснити страхову виплату згідно

з договором страхування у разі смерті застрахованої особи, а також, якщо це передбачено договором страхування, у разі дожиття застрахованої особи до закінчення строку дії договору страхування та (або) досягнення застрахованою особою визначеного договором віку. Умови договору страхування життя можуть також передбачати обов'язок страховика здійснити страхову виплату у разі нещасного випадку, що стався із застрахованою особою, та (або) хвороби застрахованої особи.

Страховики мають право займатися тільки тими видами добровільного страхування, які визначені в ліцензії.

Як вбачається з договору страхування, в тексті договору міститься посилання на страхування від нещасних випадків, проте таке страхування здійснюється саме на випадок смерті застрахованої особи від нещасних випадків, що означає страхування життя та не є видом діяльності ТДВ «СК «Традо».

Інших протилежних доказів діяльності ТДВ «СК «Традо» суду не надало.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про визнання недійсним договору № 006690 від 24.03.2014 року про добровільне страхування від нещасних випадків та стягнення з ТДВ «СК «Традо» на користь ОСОБА_1 грошових коштів в розмірі 3000 грн., які сплачені позивачем відповідно до копії квитанції, що містяться в матеріалах справи.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Традо» відхилити.

Заочне рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 08 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді :