Справа № 203/673/15-ц
Провадження № 2/0203/517/2015
КІРОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2015 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Колесніченко О.В.,

при секретарі Цекместрук Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті ОСОБА_1 цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив №72 "Придніпровський", ОСОБА_1 міської ради, треті особи П'ята дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2015 року ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися до суду з зазначеним позовом до ЖБК №72 "Придніпровський" посилаючись на те, що ОСОБА_2 є дружиною, а ОСОБА_3 - донькою ОСОБА_4, якому як члену кооперативу на підставі обмінного ордеру №11112 від 06 вересня 1990 року виділено квартиру АДРЕСА_1 в ЖБК №72 "Придніпровський" та пайові внески за яку він та позвач ОСОБА_2 за спільні сумісні кошти подружжя виплатили повністю в сумі 3674,00 карбованці 06 вересня 1990 року, у звязку з чим вказана квартира стала їх спільною власністю і після смерті ОСОБА_4 13 листопада 1991 року позивачі як спадкоємці першої черги за законом фактично прийняли спадщину, проживаючи разом зі спадкодавцем, проте оформити її належним чином не мають можливості, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на право власності спадкодавця через те, що за життя він їх не оформлював, тому позивачі, згідно неодноразово уточнених позовних вимог, просили суд визнати за ОСОБА_2 право власності на 3/4 частини квартири АДРЕСА_2 та за ОСОБА_3 - право власності на 1/4 частину вказаної квартири в порядку спадкування за законом після ОСОБА_4

Представник позивачів ОСОБА_5, позивач ОСОБА_2, яка також представляє інтереси і позивача ОСОБА_3, в судовому засіданні остаточні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, наполягаючи на задоволенні позову з наведених у позовній заяві підстав.

Представник відповідача ОК "ЖБК №72 «Придніпровський» ОСОБА_6 в судовому засіданні позов визнала у повному обсязі, пояснивши, що ОСОБА_4 після отримання обмінного ордеру повністю сплатив пайовий внесок, що зафіксовано в бухгалтерській документації, а позивачі мешкали у цій квартирі з часу заселення і донині, тому не заперечувала проти задоволення позову, в подальшому клопотала про розгляд справи у її відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 міська рада, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, заперечень проти позову не подавала, в судове засідання представника не направила, причин неявки суду не повідомила, про відкладення розгляду справи не повідомила.

Третя особа П'ята дніпропетровська державна нотаріальна контора, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання представника не направила, на підставі чого у відповідності до ч.3 ст. 36 ЦПК України суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності представника третьої особи.

Суд, вислухавши пояснення позивача та представників позивача, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_2 з 20 червня 1981 року перебували у шлюбі, зареєстрованому Амур-Нижньодніпровським відділом ЗАГС м. Дніпропетровська, актовий запис №766, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу в копії (а.с.7).

Від шлюбу сторони мають дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, про що до матеріалів справи долучене свідоцтво про народження в копії (а.с.11).

На підставі ордеру №11112 від 06 вересня 1990 року, виданого Бюро по обміну жилої площі виконавчого комітету ОСОБА_1 міської ради народних депутатів, ОСОБА_4 як члену ЖБК при Придніпровському Раднаргоспі, видана квартира АДРЕСА_2 на склад сімї з 3-х осіб: ОСОБА_4 член ЖБК, дружина ОСОБА_2, дочка - ОСОБА_3 (а.с.16). Вартість вказаної квартири та первинний пайовий внесок складали 3674,00 крб., які виплачені за квитанцією №105 06 вересня 1990 року, копія якої долучена до справи (а.с.16).

ОСОБА_4 помер 13 листопада 1991 року, про що Кіровським відділом ЗАГС м. Дніпропетровська 07 грудня 1991 року складено актовий запис №1110 та видане свідоцтво про смерть (а.с.8).

За даними технічного паспорту, складеного 18 грудня 2013 року на замовлення ОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_2 не зареєстровано, що узгоджується з даними довідки КП "ДМБТІ" ДОР (а.с.12-15).

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 22 КпШС України, норми якого діяли на час виплати пайових внесків, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Відповідно до ст. 7 Закону СРСР "Про власність в СРСР", норми якої діяли на час остаточної виплати пайових внесків - 06 вересня 1990 року, член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває право власності на це майно.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 15 Закону України «Про власність», що діяв з 15 квітня 1991 року, норми якого також розяснені Пленумом Верховного Суду України у постанови № 9 від 18 вересня 1987 року «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи», член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно.

Громадянин, який став власником цього майна, має право розпоряджатися ним на свій розсуд: продавати, обмінювати, здавати в оренду, укладати інші угоди, не заборонені законом.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 17 Закону України «Про власність» майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними.

Майно, придбане внаслідок спільної праці громадян, що об'єдналися для спільної діяльності, є їх спільною частковою власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Розмір частки кожного визначається ступенем його трудової участі.

Виходячи з наведених норм ст. 7 Закону СРСР "Про власність в СРСР", ст.ст. 15,16, 17 Закону України «Про власність», ст. 22 КпШС, які діяли на час виникнення спірних правовідносин з набуття прав на квартиру АДРЕСА_2, ця квартира як виділена члену ЖБК та повна вартість якої сплачена подружжям за рахунок спільних коштів, є спільною власністю ОСОБА_4 та ОСОБА_2 та за правилами ст. 22 КпШС частки у праві власності на цю квартиру у них є рівними по ? частці у кожного.

Також, з аналізу наведених вище норм, належить дійти висновку, що у разі смерті члена житлово-будівельного, садівницького товариства, якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, але свідоцтво про право власності не отримав, квартира в житлово-будівельному кооперативі та житловий будинок у садівницькому товаристві входять до складу спадщини.

Відповідно, до складу спадщини після ОСОБА_4 за ст. 524 ЦК УРСР увійшла належна йому на день смерті 13 листопада 1991 року ? частка квартири АДРЕСА_2.

Спадкодавець ОСОБА_4 заповіту за життя не склав, про що свідчить довідка Пятої дніпропетровської державної нотаріальної контори від 22 липня 2015 року (а.с.93).

За правилами ст. ст. 527, 529 ЦК УРСР, норми якої діяли на час відкриття спадщини, спадкоємцями за законом першої черги на частину майна, належного ОСОБА_4 за життя, є позивач ОСОБА_2, як дружина, та позивач ОСОБА_3 як дитина спадкодавця.

З довідки ОК «ЖБК №72 "Придніпровський» від 06 листопада 2013 року за №1452, наявної в матеріалах справи, вбачається, що позивачі з часу реєстрації і до часу видачі довідки, тобто в тому числі і на день відкриття спадщини після ОСОБА_4, постійно проживали в ІНФОРМАЦІЯ_2 разом зі спадкодавцем, що узгоджується з даними адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Дніпропетровській області про місце реєстрації в зазначеній квартирі ОСОБА_2 з 01 жовтня 1990 року (а.с.17, 48, 47), тому на підставі ст.ст. 549, 553 ЦК УРСР за відсутності заяв спадкоємців про відмову від спадщини, позивач ОСОБА_2 та позивач ОСОБА_3 як малолітня дитина спадкодавця, місце реєстрації якої за місцем реєстрації батьків, вважаються такими, що прийняли спадщину.

За даними нотаріуса П'ятої ДДНК від 22 липня 2015 року спадкова справа після ОСОБА_3 В,А. не відкривалася (а.с.93).

Відповідно до ч.1 ст. 529 ЦК УРСР частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними, на підставі чого частки у праві на спадщину після ОСОБА_4 ? частку квартири АДРЕСА_2, у позивачів на цю квартиру складають по 1/4 частці у кожного.

Відповідно до норм ч.ч.1, 2 ст. 548 ЦК УРСР незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК, що регулює спадкові відносини наданий час, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Зважаючи на встановлені у судовому засіданні обставини, оцінивши зібрані докази кожний окремо та в сукупності і логічному взаємозвязку на предмет належності, допустимості, достатності, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для їх задоволення.

З урахуванням клопотання позивачів судові витрати належить віднести на їх рахунок.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-64, 209, 214, 215, 218, 222 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2, ОСОБА_3 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) право власності на ? частку квартири АДРЕСА_2 загальною площею 40,4 кв.м. у спільній власності подружжя та право власності на 1/4 частку цією квартири в порядку спадкування за законом після чоловіка ОСОБА_4, померлого 13 листопада 1991 року, а в цілому право власності на 3/4 частки вказаної квартири.

Визнати за ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) право власності на 1/4 частку квартири АДРЕСА_2 загальною площею 40,4 кв.м. в порядку спадкування за законом після батька ОСОБА_4, померлого 13 листопада 1991 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд міста ОСОБА_1. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий О.В. Колесніченко