Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2015 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Дмитренко А. М. ,

при секретарі - Боженко Т. В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Білій Церкві справу за позовом ОСОБА_1 до Піщанської сільської ради Білоцерківського району Київської області про визнання права власності на земельну ділянку,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що їй належить земельна ділянка згідно державного акта серія ЯГ № 216470 площею 0,1413 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в межах Піщанської сільської ради по АДРЕСА_1, якій присвоєно кадастровий номер :00:008:0022, акт зареєстрований в Книзі записів державної реєстрації державних актів від 03.06.2010 року за № 76, державний акт було нею втрачено, взамін якого вона отримала інший державний акт, але в ньому допущена помилка у написанні кадастрового номера, звернувшись до Держземагенства щодо виправлення помилки, вона отримала відповідь про те, що виправлення помилок у бланку державного акта не допускається, для вирішення даного питання їй рекомендовано звернутися до суду, з відповіді реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції на її звернення повідомлено, що записів щодо земельної ділянки з вказаним вище кадастровим номером не знайдено, вона не має змоги юридично підтвердити своє право власності на дану земельну ділянку. А тому позивач просила суд визнати за нею право приватної власності на земельну ділянку площею 0,1413 га для ведення особистого селянського господарства в межах згідно плану, що розташована на території Піщанської сільської ради Білоцерківського району Київської області по АДРЕСА_1, згідно державного акта на землю серії ЯГ № 216470 від 03.06.2010 року, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 76 з кадастровим номером :00:008:0022.

В суді позивач підтримала позовні вимоги.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час розгляду справи повідомлений належним чином, до суду надіслано клопотання щодо розгляду справи без участі представника Піщанської сільської ради Білоцерківського району.

Заслухавши пояснення позивача, оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так, по справі встановлено, що згідно рішення сесії Піщанської сільської ради Білоцерківського району 23 скликання за № 16-163 від 29.03.2001 року ОСОБА_1 передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку в АДРЕСА_1 для ведення особистого підсобного господарства площею 0,15 га, що стверджується випискою з цього рішення.

З матеріалів справи також вбачається, що на ім'я ОСОБА_1 видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 216470, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю 03.06.2010 року за № 76, яким підтверджено право приватної власності позивача на земельну ділянку площею 0,1413 га по АДРЕСА_1 Білоцерківського району Київської області, цільове призначення -для ведення особистого селянського господарства, з кадастровим номером :00:008:0022, що стверджується копією цього державного акта.

Про належність вказаної земельної ділянки на праві власності саме позивачу ОСОБА_1 вказується у довідках Піщанської сільської ради від 02.08.2010 року № 476 та від 25.12.2014 року № 633, в листі управління Держкомзему у Білоцерківському районі від 07.10.2010 року № 06-7-160, в листі Білоцерківської районної державної адміністрації Київської області від 12.11.2010 року № В02 69314.

На запит суду управлінням Держземагенства у Білоцерківському районі Київської області надано відомості з Національної Кадастрової Системи України щодо земельної ділянки, згідно яких земельна ділянка з кадастровим номером :00:008:0022 площею 0,1413 га по АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_1; інформація про документацію із землеустрою, на підставі якої здійснена державна реєстрація земельної ділянки: ТОВ «НВФ»Геліос»; документ, що посвідчує право: державний акт.

За ст.118 ЗК України в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки.

Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Відповідно до ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку , а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

А згідно приписів ст.126 цього Кодексу в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.

Право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною в порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; свідоцтвом про право на спадщину.

Отже, позивач набула права власності на вказану вище земельну ділянку у встановленому законом порядку, одержала правовстановлюючий документ /державний акт/ , яким посвідчується її право власності на цю земельну ділянку, цей державний акт було зареєстровано у визначеному порядку на час його видачі.

В обгрунтування позовних вимог щодо визнання за нею права власності на земельну ділянку в судовому порядку, позивач посилається на те, що взамін втраченого нею державного акта на право власності на земельну ділянку вона отримала новий державний акт, в якому допущено помилку при написанні кадастрового номера земельної ділянки.

Процедура виправлення помилок була чітко визначена у Інструкції про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, затвердженою наказом від 22.06.2009 р. №325 Державного комітету України із земельних ресурсів.

Так, у разі виявлення у виданому державному акті орфографічних або технічних помилок землевласником (землекористувачем) такий землевласник (землекористувач) звертається до відповідного територіального органу Держкомзему із заявою (клопотанням) про видачу нового державного акта. У заяві (клопотанні) відображається суть виявлених помилок. До заяви (клопотання) додаються: копія такого державного акта, в якому виявлені помилки; копія акта приймання-передавання межових знаків на зберігання, який складається при розроблені технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку; копія акта перенесення в натуру (на місцевість) меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель за їх наявності, за їх наявності, який також складається при розроблені технічної документації; копія документа, на підставі якого набуто право на землю - це може бути договір купівлі-продажу, дарування, міни, інші цивільно-правові угоди відчуження земельної ділянки, свідоцтво про право на спадщину, рішення відповідних органів місцевого самоврядування або виконавчої влади, тощо.

Новий державний акт видається протягом 15 робочих днів з дати надходження вищезазначених документів до територіального органу Держкомзему.

Виправлення та видача нового державного акту здійснюється за рахунок органу, який здійснив реєстрацію державного акта з помилками. При видачі нового державного акта державний акт, у якому було допущено помилку, повертається до відповідного територіального органу Держкомзему і вважається зіпсованим.

Але вказана Інструкція втратила чинність на підставі наказу Міністерства аграрної політики та продовольства № 537 від 09.09.2013 року.

В ст.24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» визначено, що державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку. Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за місцем їх розташування відповідним Державним кадастровим

реєстратором центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за

заявою, зокрема, особи, якій за рішенням органу виконавчої влади, органу

місцевого самоврядування надано дозвіл на розроблення документації

із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки при передачі її у власність чи користування із земель державної чи комунальної власності, або уповноваженої нею особи.

Для державної реєстрації земельної ділянки Державному

кадастровому реєстратору, який здійснює таку реєстрацію, подаються: заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин; оригінал документації із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки; документація із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки у формі електронного документа.

Заява з доданими документами надається заявником особисто чи

уповноваженою ним особою або надсилається поштою цінним листом з описом вкладення та повідомленням про вручення.

В судовому засіданні встановлено, що позивач до уповноваженого органу по питанню державної реєстрації належної їй земельної ділянки не зверталася, хоча про це їй було роз'яснено в листі прокуратури Білоцерківського району від 08.08.2013 року № 1392 вих-13, в цьому листі, копія якої є в матеріалах справи, також вказано на те, що земельна ділянка з кадастровим номером :00:008:0022, що розташована по АДРЕСА_1, власником якої є позивач, не накладається на інші земельні ділянки.

Крім того, Порядком ведення державного земельного кадастру, який затверджено постановою КМ України від 17.10.2012 року за № 1051 /зі змінами/, визначено, що державна реєстрація земельних ділянок, переданих у власність (користування) без проведення їх державної реєстрації (в тому числі у разі, коли відомості про земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, не внесені до державного реєстру земель), здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельних ділянок державної чи комунальної власності) в порядку, визначеному для державної реєстрації земельної ділянки /п.115/.

В п.п.109, 110 цього Порядку визначено перелік документів, які подаються для державної реєстрації земельної ділянки.

З 1 січня 2013 року документом, що посвідчує право власності на земельну ділянку, є свідоцтво на право власності на нерухоме майно, видане територіальним органом реєстраційної служби відповідно до приписів ст.18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

На звернення позивача до реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області їй було надано відповідь листом від 10.07.2014 року № 915, з якої вбачається, що станом на 10.07.2014 року заяв та записів щодо державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :00:008:0022 в Державному реєстрі речових прав не знайдено.

Отже, як встановлено судом, позивач не зверталася до реєстраційної служби по питанню реєстрації права власності на вказану вище в рішенні земельну ділянку з відповідним кадастровим номером, необхідних для цього документів не подавала.

Згідно ст.16 п.7 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі заяви

власника, іншого правонабувача, сторони правочину, за яким виникло право, уповноваженої ними особи або державного кадастрового реєстратора у випадках, передбачених цим Законом.

Постановою КМ України від 17.10.2013 року № 868 /зі змінами/ затверджено Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, згідно п.43 якого для проведення державної реєстрації речових прав на земельну ділянку в разі, коли в документах, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на земельну ділянку, відсутні відомості про її кадастровий номер, заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає витяг з Державного земельного кадастру про таку земельну ділянку.

Державна реєстрація речових прав на земельну ділянку, право власності на яку зареєстроване до 1 січня 2013 р. відповідно до законодавства, що діяло на момент його виникнення, та не зареєстроване у Державному реєстрі прав, проводиться у спеціальному розділі зазначеного Реєстру.

Таким чином, та обставина, що в державному акті про право власності на земельну ділянку на ім'я позивача допущено помилку в написанні кадастрового номера земельної ділянки, не позбавляє позивача можливості зареєструвати право власності на цю земельну ділянку у порядку, передбаченому діючим законодавством, на що вказано вище в рішенні, звернувшись до уповноважених органів з відповідними документами.

Право власності на нерухоме майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати особою документа, який засвідчує право власності особи /ст.392 ЦК/.

За змістом ст.392 ЦК України належним відповідачем є особа -учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності іншої особи на нерухоме майно, зокрема, житловий будинок, земельну ділянку.

Право власності позивача на земельну ділянку площею 0,1413 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Піщанської сільської ради Білоцерківського району Київської області по АДРЕСА_1, ніким не оспорюється, її право власності підтверджено згідно державного акта на землю серії ЯГ № 216470 від 03.06.2010 року, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 76, земельній ділянці присвоєно відповідний кадастровий номер :00:008:0022.

Отже, вимоги позивача про визнання права власності за нею на вказану вище земельну ділянку з підстав, передбачених ст.392 ЦК України, є необґрунтованими і до задоволення не підлягають.

Крім того, правовстановлюючий документ на земельну ділянку -державний акт недійсним не визнавався і його державна реєстрація на даний час не скасована, з такими вимогами до суду позивач не зверталася.

В судовому засіданні позивачу було роз'яснено всі наслідки вчинення або

невчинення нею відповідних процесуальних дій.

Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

А за ст.ст.10,60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Враховуючи все вищенаведене та проаналізувавши всі надані по справі докази, суд вважає позов безпідставним і відмовляє в його задоволенні.

Керуючись ст. 392 ЦК України, ст.ст. 118, 125, 126 ЗК України, Законом України «Про державний земельний кадастр», Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядком ведення державного земельного кадастру, який затверджено постановою КМ України від 17.10.2012 року за № 1051 /зі змінами/, Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, який затверджено постановою КМ України від 17.10.2013 року № 868 /зі змінами/, ст.ст.10, 11, 60, 88,209, 212-215 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 -відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А. М. Дмитренко