АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 2-2ц/790/285/15 Головуючий 1 інстанції Шестак О.І.
Справа № 638/1123/14-ц Доповідач: Овсяннікова А.І.
Категорія: договірні
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Овсяннікової А.І.

суддів - Бездітко В.М., Сащенко І.С.

при секретарі - Дашковської Н.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 29 квітня 2014 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Марфін Банк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_1, в якому просив звернути стягнення за договором іпотеки № 00111rKH від 04 серпня 2008 року, посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3, на предмет іпотеки: квартиру АДРЕСА_2 з метою погашення заборгованості, що складає суму в розмірі 725748,68 грн; встановити спосіб реалізації предмету іпотеки.

В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що 04 серпня 2008 року між ВАТ «Морський транспортний банк», правонаступником за всіма правами і обов'язками якого є ПАТ «Марфін банк», і ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 00111rKH, у відповідності з яким позивач надав ОСОБА_2 кредит в вигляді непоновлювальної кредитної лінії в сумі 112726,34 доларів США строком до 02.08.2028 р., процентна ставка за користування кредитом встановлена в розмірі 13,9% річних.

04 серпня 2008 року в якості забезпечення виконання зобов'язань відповідачем за кредитним договором, між позивачем і відповідачем був укладений іпотечний договір за № 00111rKH, відповідно до якого предметом іпотеки виступає квартира АДРЕСА_2

Відповідач зобов'язався повертати кредит та сплачувати відсотки за користування кредитом, однак умови кредитного договору не виконав, в зв'язку з чим виникла заборгованість перед позивачем, загальна сума якої становить 725748,68 грн.

06 травня 2009 року ОСОБА_2 зареєструвався приватним підприємцем. Однак в грудні 2010 р. він подав заяву до Господарського суду Харківської області про визнання себе банкрутом. 03.02.2011 р. господарським судом Харківської області була винесена постанова про визнання банкрутом ФОП ОСОБА_2 за спрощеною процедурою, накладено арешт на іпотечну квартиру. Для управління вказаною квартирою призначено ліквідатора - ОСОБА_4

13 квітня 2011 року банком подано до Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу.

27 травня 2011 року шляхом обману та приховання факту про те, що позивач звернувся до Харківського господарського апеляційного суду з апеляційною скаргою з вимогою про скасування постанови та закриття справи про банкрутство було знято заборону відчуження та виключено запис з Державного реєстру іпотек, та належну ОСОБА_2 квартиру продано за значно занижену суму - 51600,00 грн., в той час як квартиру оцінено згідно договору іпотеки на суму 642360,00 грн.

Всі ці незаконні дїї були здійснені не прозоро, не повідомивши про це а ні ліквідатора - позивача, а ні приватного нотаріуса, яка цю заборону у встановленому порядку вчинила. Разом з тим, згідно п. 29. Договору іпотеки №00111гКН, договір діє до повного розрахунку за основним зобов'язанням.

В судовому порядку визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири, укладений між арбітражним керуючим ОСОБА_4 та ОСОБА_1 і посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_5 за реєстровим № 298. Визнано недійсним договір іпотеки від 28 грудня 2011 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 і посвідчений приватним нотаіусом ХМНО ОСОБА_7

В зв'язку з вищевказаним та враховуючи, що в рішенні Апеляційного суду Харківської області від 26 грудня 2012 року зазначено, що реєстрація права власності на зазначену квартиру за відповідачем ОСОБА_1 не позбавляє позивача права на звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі ст. 23 ЗУ «Про іпотеку» - позивачем і було подано даний позов.

ОСОБА_1, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки набуває статус іпотекодавця і має всі права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Позивач просить звернути стягнення на предмет іпотеки на суму 725748 грн.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився.

Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилась, про час і місце слухання справи була повідомлена належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 29 квітня 2014 року позов Публічного акціонерного товариства «Марфін банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено.

Звернуто стягнення на предмет іпотеки за Договором іпотеки № 00111rKH від 04 серпня 2008 року, посвідченим приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_3 за реєстровим № 1181, а саме на - квартиру №44 (сорок чотири), загальною площею 56,2 кв.м., житловою площею 36, 5 кв. м., яка складається з двох житлових кімнат, розташована на 2-му поверсі 5-поверхового будинку, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 з метою погашення заборгованості, на суму в розмірі 725748,68 грн. (сімсот двадцять п'ять тисяч сімсот сорок вісім гривень 68 копійок) на користь Публічного акціонерного товариства «Марфін банк».

Надано Публічному акціонерному товариству «Марфін банк» право продажу квартири № 44 загальною площею 56,2 кв.м., житловою площею 36, 5 кв. м., яка складається з двох житлових кімнат, розташована на 2-му поверсі 5-поверхового будинку, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 від свого імені на умовах та порядку викладеному в ст. 38 Закону України «Про іпотеку», а також надано Публічному акціонерному товариству «Марфін банк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу вказаної квартири передбачених чинним законодавством України.

Стягнуто з ОСОБА_2 (паспорт серії НОМЕР_3 виданий ЦВМ Дзержинського РВ ХМУ УМВС України в Харкіській області 18.05.2004 р., ідентифікаційний номер НОМЕР_1; адреса реєстрації: АДРЕСА_1) та ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_4 виданий Київським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 13.05.2003р., ідентифікаційний номер НОМЕР_2; адреса реєстрації: АДРЕСА_3) на користь Позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 121 (сто двадцять одна) грн. 80 коп. з кожного.

Ухвалою Дзержинського районного суду міста Харкова від 02.10.2014 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 29 квітня 2014 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати заочне рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 29 квітня 2014 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити ПАТ «Марфін Банк» в задоволені позовних вимог, оскільки судом першої інстанції при ухвалені заочного рішення порушені норми матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи 04 серпня 2008 року між ВАТ «Морський транспортний банк», правонаступником якого є ПАТ «Марфін Банк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір, згідно умов якого Банк надав ОСОБА_2 кредит у вигляді непоновлювальної кредитної лінії у сумі 112726,34 доларів США за строком повернення кредиту 02 серпня 2028 року.

04 серпня 2008 року між ВАТ «Морський транспортний банк» та ОСОБА_2 укладено договір іпотеки для забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_2 за кредитним договором на квартиру АДРЕСА_2

Заочним рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 01 червня 2009 року, яке набрало законної сили, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ВАТ «Морський транспортний банк» 725 748 грн. 68 коп. заборгованості по кредитному договору.

06 травня 2009 року ОСОБА_2 зареєструвався як фізична особа- підприємець.

03 лютого 2011 року господарським судом Харківської області ФОП ОСОБА_2 визнано банкрутом.

При проведенні ліквідаційної процедури 27 травня 2011 року спірна квартира була продана ОСОБА_1

ПАТ «Марфін Банк» звернувся до суду з позовом до арбітражного керуючого ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_2 та інших про визнання недійсним цього договору купівлі-продажу.

Рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 19 липня 2012 року Банку було відмовлено в задоволенні позову.

Рішенням судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 26 грудня 2012 року позов ПАТ «Марфін Банк» задоволено частково.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2, укладеного 27 травня 2011 року між арбітражним керуючим ОСОБА_4 та ОСОБА_1,, визнано недійсним договір іпотеки від 28 грудня 2011 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_6

В задоволенні позову у частині застосування наслідків ч.1 ст. 216 ЦК України - відмовлено.

Тобто, договір купівлі - продажу спірної квартири від 27 травня 2011 року між арбітражним керуючим ОСОБА_4 та ОСОБА_1 визнано недійсним, однак реєстрація квартири за ОСОБА_1 залишена.

Ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 квітня 2013 року рішення апеляційного суду Харківської області від 26 грудня 2012 року залишено без зміни.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 17 квітня 2014 року провадження у справі за заявою ФОП ОСОБА_2 про визнання його банкрутом закрито.

Відповідно до вимог ст. 1,7, 23 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

За рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

У разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.

Відповідно до вимог ст.ст. 572; 574; 575 ч.1; 577 ч.1,2; 589; 590 ч. 1,2 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

До застави, яка виникає на підставі закону, застосовуються положення цього Кодексу щодо застави, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом.

Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Якщо предметом застави є нерухоме майно, а також в інших випадках, встановлених законом, договір застави підлягає нотаріальному посвідченню.

Застава нерухомого майна підлягає державній реєстрації у випадках та в порядку, встановлених законом.

У разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.

Звертаючи стягнення на спірну квартиру на суму заборгованості у розмірі 725748 грн. 68 коп. суд першої інстанції виходив з цих вимог закону та обставин по справі.

Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» на виниклі правовідносини не розповсюджується.

Відповідно до ч.1 п.1 цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що:

таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно.

Предметом іпотеки є квартира АДРЕСА_2, яка належить ОСОБА_2 згідно договору дарування від 25 березня 2008 року.

З наданих матеріалів вбачається, що він має інше житло: квартиру АДРЕСА_4

Не стосується цей Закон і ОСОБА_1, оскільки договір купівлі-продажу цієї квартири на її ім'я визнаний судом недійсним і на її ім'я залишилася тільки реєстрація квартири.

За таких обставин підстав для скасування рішення суду не вбачається.

Доводи апеляційної скаргу висновки суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 313, 315,317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Заочне рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 29 квітня 2014 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді: