Справа № 453/1834/14 Головуючий у 1 інстанції: Микитин В.Я.
Провадження № 22-ц/783/2429/15 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

Головуючого судді: Мікуш Ю.Р.

Суддів: Ніткевича А.В., Павлишина О.Ф.

Секретар: Гацій І.І.

З участю представника позивача Хом»яка О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства Страхове товариство Іллічівське на рішення Сколівського районного суду Львівської області від 26 січня 2015 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства Акцірнерна страхова компанія ІНГО Україна до Приватного акціонерного товариства Страхове товариство Іллічівське та ОСОБА_3 про стягнення коштів,-

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 26 січня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Іллічівське» на користь Приватного акціонерного товариства «АСК «ІНГО Україна» грошові кошти у розмірі 22741 грн.96 коп. та 121 грн.80 коп. сплаченого судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Приватного акціонерного товариства «АСК «ІНГО Україна» грошові кошти у розмірі 510 грн.00 коп. та 121 грн.80 коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду оскаржило ПАТ «Страхове товариство» Іллічівське» в особі представника Бортник Л.В. В апеляційній скарзі зазначає, що вважає рішення таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Стверджує, що задовольняючи позов, суд першої інстанції не врахував, що спір виник між двома юридичними особами про стягнення грошових коштів, а відтак не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Враховуючи роз»яснення надані у Постанові Пленуму ВСУ №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» суд повинен був відкрити провадження лише в частині, що належить до цивільної юрисдикції. Вказує, що позовні вимоги позивача до відповідачів не є солідарними, тому об»єднання цих вимог в одному провадженні суперечить ст.16 ЦПК України, якою передбачено, що не допускається об»єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом. Просить рішення суду у частині стягнення на користь позивача з ПАТ «СТ «Іллічівське» грошових коштів у розмірі 22 741 грн. 96 коп. та 121,80 грн. судового збору скасувати та закрити провадження у цій частині.

Заслухавши суддю-доповідача, заперечення на апеляційну скаргу представника ПАТ «АСК «ІНГО Україна», дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Згідно з ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Оскільки відповідач ПАТ «Страхове товариство» «Іллічівське» не погоджується з рішенням з тих підстав, що вказаний спір виник між двома юридичними особами, а відтак не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, тому рішення суду перевіряється в зазначених межах доводів апеляційних скарг.

Матеріалами справи та судом встановлено, що 20.03.2014 року на автодорозі Київ-Чоп сталася дорожньо - транспортна пригода з участю автомобілів «Сітроен Джампі» р.н. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля «Тойота Кемрі» р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_5

Постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 13.05.2014 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді сплати штрафу у дохід держави у розмір 340 грн. (а. с. 8).

Внаслідок вчиненого ДТП транспортний засіб «Тойота Кемрі» р.н. НОМЕР_2 був пошкоджений.

Згідно полісу АІ/6406460 від 07.02.2014 року цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Сітроен Джампі» була застрахована у ПрАТ «СТ «Іллічівське» з лімітом відповідальності за шкоду, завдану майну у розмірі 50 000 грн. та франшизою у розмірі 510 грн. (а. с. 10).

11.06.2015року власником автомобіля марки "Тойота Кемрі" ОСОБА_6, та ПрАТ "АСК"ІНГО Україна" був укладений договір добровільного страхування транспортного засобу (а. с. 11-13).

Адендумом № 3 до полісу НОМЕР_4 за згодою сторін у поліс було внесено зміни, а саме додатково до водіїв допущених до керування застрахованим транспортним засобом «Тойота Кемрі» включено ОСОБА_5 (а.с.14 зворот).

Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 4626 від 14.04.2014 року - вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу автомобіля марки "Тойота Кемрі» з врахуванням проведення відновлення на СТО Офіційного дилера, становить 23 260 грн. 81 коп. (а. с. 16-18).

Рахунком-фактурою ТзОВ "Сервісний центр "Діамант" № ДМ00002289 від 31.03.2014 року визначено, що загальна вартість відновлювального ремонту автомобіля "Тойота Кемрі" р.н. НОМЕР_2 складає 23 251 грн. 96 коп. (а. с. 24).

На підставі заяви власника транспортного засобу «Тойота Кемрі» р.н. НОМЕР_2 про виплату страхового відшкодування, позивачем складено страховий акт та прийнято рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 23 251 грн. 96 коп. (а. с. 25-26).

Підтвердженням того, що вказана сума перерахована сервісному центру Діамант, яке здійснювало ремонт застрахованого автомобіля марки "Тойота Кемрі" р.н. НОМЕР_2 є платіжне доручення №7 від 13 травня 2014 року (а. с. 27).

30.06.2014 року позивач звертався до ПрАТ «СТ «Іллічівське» із заявою про компенсацію страхового відшкодування у розмірі 22 741 грн. 96 коп., яка була залишена без задоволення(а. с. 28).

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що оскільки право позивача щодо отримання компенсації здійсненої страхової виплати є порушеним, а відтак підлягає захисту у встановленому чинним законодавством порядку.

Колегія суддів цілком погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст.27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодовувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції обгрунтовано виходив з того, що ПАТ АСК ІнгоУкраїна, як страховик, виплативши страхове відшкодування за договором майнового страхування, має право вимоги до осіб, відповідальних за завдані збитки - ПАТ СТ Іллічівське та ОСОБА_3

Висновки суду достатньо мотивовані і підтверджені вище вказаними доказами, наявними в матеріалах справи.

Така позиція висловлена і у роз»ясненнях наданих у п.26 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки".

Доводи апеляційної скарги про те, що спір в частині стягнення грошових коштів (виплаченого страхового відшкодування) виник між двома юридичними особами та не належить до цивільної юрисдикції спростовується наступним.

Відповідно до ч.1 ст.1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Статтею 12 Господарського процесуального кодексу України передбачений перелік справ, які підвідомчі господарським судам.

У ч.1 ст. 4 Господарського кодексу України зазначено, що не є предметом регулювання цього Кодексу майнові та особисті немайнові відносини, що регулюються Цивільним кодексом України.

Відтак враховуючи, що даний спір регулюється ст.993 ЦК України та виник на підставі договору добровільного страхування, а тому підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст.307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Страхове товариство Іллічівське в і д х и л и т и .

Рішення Сколівського районного суду Львівської області від 26 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді А.В.Ніткевич

О.Ф.Павлишин