Справа № 184/4169/14-ц
Номер провадження 2/184/78/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.01.2015м. Орджонікідзе

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Томаш В.І.,

при секретарі - Михайловій Т.В.,

розглянувши в м. Орджонікідзе цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 «про усунення перешкод в користуванні житловим будинком шляхом позбавлення права користування ним шляхом зняття з реєстрації»,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом і просить суд усунути йому перешкоди у користуванні житловим будинком АДРЕСА_1 шляхом позбавлення ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 права користування зазначеним житловим будинком та зняти їх з реєстрації у вказаному житловому будинку шляхом зобов'язання Орджонікідзевського міського сектору Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області.

Позивач в судове засідання не з'явився, але надав суду письмову заяву, в якій підтримує позов в повному обсязі, просить розглянути справу за його відсутності, не заперечує ухвалення рішення при заочному розгляді.

Відповідачі в судове засідання повторно не з'явилися, про місце та час розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомили.

У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

З письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позивачами вимоги обґрунтовані, знайшли своє підтвердження та підлягають задоволенню в повному обсязі за наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачу на праві власності належить житловий будинок АДРЕСА_1. Вказаний житловий будинок з надвірними спорудами належить позивачу на праві власності на підставі договору купівлі - продажу від 29.06.2002 року. Право власності на ім'я позивача зазначений житловий будинок з надвірними спорудами зареєстровано в КБ «МБТІ» м. Нікополь. В травні 2004 року ОСОБА_2 звернувся до позивача з проханням здати його сім'ї, яка на той час складала чотири чоловіка: він з дружиною та двоє їх дітей, в оренду під найм вказаний житловий будинок. Так сталося, що ОСОБА_2 та його сім'я залишилися без житла і тому він звернувся до позивача з зазначеним проханням. На той час в зазначеному житловому будинку ніхто не проживав і позивач мав можливість здати його йому в найм. 13.05.2004 року позивач з відповідачем у письмовій формі на стандартному бланку уклали договір найму без зазначення його строку. Вказаний договір, окрім сторін, підписав і голова квартального комітету, після чого вони зареєстрували його у міськфінвідділу за № 213 від 13.05.2004 року. 20.05.2004 року уся сім'я ОСОБА_2 була зареєстрована у зазначеному житловому будинку позивача на підставі вказаного договору найму. ІНФОРМАЦІЯ_5 у ОСОБА_2 померла його дружина і 04.09.2009 року вона була знята з реєстрації у житловому будинку позивача. Після смерті дружини ОСОБА_2 та його діти - відповідачі по справі, у листопаді 2009 року змінили своє місце проживання і виїхали з житлового будинку позивача. У ОСОБА_2 склалася інша сім'я, він зареєстрував шлюб з ОСОБА_5 і почав проживати з нею за місцем її проживання. Але подружні стосунки у них не склалися, вони розлучили, але в житловий будинок позивача він більше не повернувся. Його повнолітні діти теж не проживають в житловому будинку позивача з липня 2009 року. Наскільки відомо позивачу, у них склалися свої сім'ї, в яких вони і проживають. Але до сих пір усі відповідачі залишаються зареєстровані в житловому будинку позивача. В ньому вони не проживають фактично вже більше п'яти років. В зв'язку з чим протягом зазначеного часу позивач неодноразово звертався до відповідачів і просив їх знятися з реєстрації у житловому будинку позивача. І протягом всього зазначеного часу вони тільки обіцяють позивачу це зробити, але фактично нічого для цього не здійснюють. Тому позивач і змушений звернутися до суду з цим позовом.

Відповідно до ст. 810 ЦК України, за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату.

Відповідно до ст. 811 ЦК України, договір найму житла укладається у письмовій формі.

Відповідно до ст. 812 ЦК України, предметом договору найму житла можуть бути помешкання, зокрема квартира або її частина, житловий будинок або його частина.

Відповідно до ст. 821 ЦК України, договір найму житла укладається на строк, встановлений договором. Якщо у договорі строк не встановлений, договір вважається укладеним на п'ять років.

Вказаний договір найму був укладений сторонами 13.05.2004 року без зазначення строку його дії. І відповідно до вимог ст. 821 ЦК України він вважається укладеним строком на 5 років. І таким чином 13.05.2009 року вказаний договір найму закінчив свою дію. Після закінчення зазначеного строку дії договору найму сторони не продовжили його дію. У відповідачів відпали будь які підстави для подальшого користування житлом позивача і вони фактично його звільнили. Але сам факт реєстрації відповідачів в житловому будинку позивача, на право користування яким вони вже не мають ніяких прав, породжує перешкоди позивачу в його користуванні та розпорядженні ним. Зокрема, позивач не може з цій підстави отримати субсидію на комунальні послуги, не може розпорядитися домом на свій розсуд, поки в ньому зареєстровані відповідачі. Крім того, державна виконавча служба може накласти арешт на майно позивача, що знаходиться в житловому будинку внаслідок кредитних та інших боргів відповідачів. Також, поки відповідачі зареєстровані в житловому будинку позивача, вони можуть з'являтися у нього в його відсутність, у тому числі із сторонніми особами в будь - який час. Тому позивач не може належним чином користуватися своїм житловим будинком до тих пір, поки в нього мають право доступу сторонні особи, які до сих пір зареєстровані в ньому після того, як втратили право користування ним. Внаслідок вказаних обставин позивач змушений звернутися до суду з цим позовом.

Відповідно до ст.ст. 150, 155 ЖК України громадяни, що мають у приватній власності квартиру, будинок мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд та не можуть бути позбавлені права користування ними.

Відповідно но до Конституції України та ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування розпоряджання своїм майном. 2. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та знаходження майна.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», місце проживання - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік; місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає роком менше шести місяців на рік.

Відповідно до ст. 7 вказаного Закону, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Тому позивачу потрібно усунути перешкоди в користуванні своїм житловим будинком шляхом позбавлення відповідачів права користування ним та шляхом зняти їх з реєстрації у його житловому будинку.

Таким чином, суд вважає необхідним усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні житловим будинком АДРЕСА_1 шляхом позбавлення ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 права користування зазначеним житловим будинком та зняти їх з реєстрації у вказаному житловому будинку шляхом зобов'язання Орджонікідзевського міського сектору Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області.

Керуючись ст. ст. 317, 319, 391 Цивільного кодексу України, ст.ст. 6, 10, 11, 57, 60, 209 - 213, 224, 226 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Усунути ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 перешкоди у користуванні житловим будинком АДРЕСА_1 шляхом позбавлення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 права користування його житловим будинком та зняти ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 з реєстрації в житловому будинку АДРЕСА_1 шляхом зобов'язання Орджонікідзевського міського сектору Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області.

Копію заочного рішення протягом трьох днів направити відповідачам. Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 - днів з дня його ухвалення до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Орджонікідзевський міський суд.

Суддя Орджонікідзевського міського суду В. І. Томаш