Справа № 761/2754/15-ц
Провадження № 2-н/761/67/2015
У Х В А Л А

04 лютого 2015 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Саадулаєв А.І., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення із Державного підприємства "ДЕРЖЕКОІНВЕСТ" нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2015 року заявник ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення із Державного підприємства "ДЕРЖЕКОІНВЕСТ" нарахованої, але невиплаченої заробітної плати.

Відповідно до ст.97 ЦПК України, заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 100 ЦПК України, суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, у разі якщо із заяви і поданих документів вбачається спір про право.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 14 від 23.12.2011 року "Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження", наявність спору про право, яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб'єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб'єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 14 від 23.12.2011 року "Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження", до заяви має бути додано докази перебування заявника у трудових відносинах із боржником, а підтвердженням суми, яка стягується, може бути будь-який належно оформлений документ, що вказує на розмір нарахованої заробітної плати та компенсації за порушення строків її виплати, зокрема, довідка бухгалтерії боржника, розрахунковий лист чи копія платіжної відомості тощо. Не допускається розгляд вимог про стягнення заробітної плати у разі наявності спору щодо розміру заборгованості чи права на її отримання.

Розглянувши матеріали заяви та документи, долучені до матеріалів заяви про видачу судового наказу про стягнення із Державного підприємства "ДЕРЖЕКОІНВЕСТ" нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, вбачається, що заявник не обґрунтував свої вимоги стосовно суми заборгованості. Як вбачається з прохальної частини заяви ОСОБА_1 просить стягнути заробітну плату за період з листопада 2014 року по грудень 2014 року в сумі 9317,91 грн., проте долучені до матеріалів справи розрахункові листки за листопад 2014 року та грудень 2014 року не вказують на правильність і безспірність розрахунків.

За змістом частини 2 статті 101 Цивільного процесуального кодексу України, відмова у прийнятті заяви унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Таким чином, вважаю за необхідне відмовити у прийнятті заяви.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 97, 100, 101, 109 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у прийнятті заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення із Державного підприємства "ДЕРЖЕКОІНВЕСТ" нарахованої, але невиплаченої заробітної плати.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

СУДДЯ: