Справа №557/1669/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2015 року

Гощанський районний суд Рівненської області в особі:

судді Чорноус Л.І.

при секретарі Додчук О.О.

за участю представника відповідача Білоуса М.І.

розглянувши у попередньому судовому засіданні в залі суду в смт.Гоща цивільну справу за позовом

ОСОБА_2

до

Товариства з обмеженою відповідальністю „Гощанський сортонасінневий завод"

про

стягнення заборгованості по заробітній платі , середнього заробітку за час затримки розрахунку та моральної шкоди

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 2213,59 грн. заборгованості по заробітній платі , 26139,96 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку та 2500 грн. моральної шкоди.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що з 19 квітня 2004 року він перебував у трудових відносинах з ТзОВ „Гощанський сортонасінневий завод", працюючи на посаді водія вантажного автомобіля , наказ №14 від 19.04.2004 року.

20 січня 2014 року він звільнився з роботи на підставі п.1 ст. 36 КзпП України, наказ №2 від 20.01.2014 року.

На день звільнення з роботи товариство заборгувало йому заробітну плату за період з 1 листопада 2013 року по 20 січня 2014 року в сумі 3541,40 грн. В квітні 2014 року відповідачем було виплачено йому заробітну плату в сумі 827,81 грн. за листопад 2013 року та частково за грудень 2013 року в сумі 500 грн. в листопаді 2014 року і розмір невиплаченої заробітної плати на час звернення до суду складає 2213,59 грн. , які він просить стягнути з відповідача.

Також , оскільки підприємство усіляко ухиляється від виплати йому заборгованості по заробітній платі , позивач проситься стягнути на свою користь і середній заробіток за весь час затримки фактичного розрахунку , сума якого на день звернення до суду складає 26139,96 грн. Крім того , ОСОБА_2 вважає, що діями відповідача по невиплаті належних йому на день звільнення сум , йому було спричинено моральну шкоду , яка полягає в тому , що фінансове навантаження припало на зимовий період , а це і опалювальний сезон , і комунальні платежі , і Новорічні та Різдвяні свята. Розмір моральної шкоди оцінює в 2500 грн., які просить стягнути з відповідача.

В попередньому судовому засіданні позивач позов підтримав частково, в частині стягнення з відповідача на його користь заборгованості по заробітній платі 2213,59 грн. та 2500 грн. моральної шкоди. Позов , в частині стягнення на його користь середнього заробітку за час затримки розрахунку , просить залишити без розгляду.

Представник відповідача ТзОВ „Гощанським сортонасінневий завод" Білоус М.І. в попередньому судовому засіданні позов ОСОБА_2 в частині стягнення на його користь заборгованості по заробітній платі та моральної шкоди визнав повністю і не заперечує щодо його задоволення в цій частині.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача , оцінивши досліджені в судовому засіданні докази та враховуючи , що представник відповідача позов визнав і це не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб , суд прийшов до висновку , що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено , що з 19 квітня 2004 року ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах з ТзОВ „Гощанський сортонасінневий завод", працюючи на посаді водія вантажного автомобіля , наказ №14 від 19.04.2004 року.

20 січня 2014 року він звільнився з роботи на підставі п.1 ст. 36 КзпП України, наказ №2 від 20.01.2014 року.

Згідно положень ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Як вбачається із довідки №48 від 19.12.2014 року , виданої ТзОВ „Гощанський сортонасінневий завод" , станом на 19.12.2014 року позивачу заборговано заробітну плату в розмірі 2213,59 грн., яка підлягає стягненню на користь позивача.

Оскільки відповідач при звільненні позивача з роботи не провів з ним розрахунок, то наступає відповідальність за затримку розрахунку.

Частина 1 ст.117 КЗпП України передбачає, що у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

В судовому засіданні позивач відмовився від наданого йому у законом права вимагати від відповідача виплати середнього заробітку за весь час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку і подав суду заяву про залишення його позову в цій частині без розгляду.

За змістом п.5 ч.1 ст.207 ЦПК України у разі, якщо позивач подав заяву про залишення позову без розгляду, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду.

Що стосується вимоги ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди , то відповідно до положень ч.1 ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Частина 1 ст.1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Задовольняючи вимогу позивача про відшкодування моральної шкоди суд враховує період невиплати йому заробітної плати - кінець року та всі новорічні свята, термін невиплати заробітної плати та її об'єм, а крім того , оплату комунальних послуг в зимовий період, що спричинило для позивача додаткові складнощі в організації свого життя, та змінило звичний спосіб життя, чим спричинено моральну шкоду. Тому враховуючи вимоги розумності і справедливості суд вважає , що розмір шкоди підлягає до задоволення у розмірі , який вимагає позивач - в сумі 2500 грн. і підлягає стягненню з відповідача.

Таким чином, до стягнення на користь позивача належить 4713,59 грн., з яких 2213,59 грн. заборгованість по заробітній платі та 2500 грн. моральної шкоди.

Керуючись ст.ст.10, 60,61, 88, 213, 215 ЦПК України, в силу ст.ст. 115, 237-1 КЗпП України, ст. 1167 ЦК України , суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Гощанський сортонасінневий завод", на користь ОСОБА_2 заборгованість по заробітній платі в сумі 2213 ( дві тисячі двісті тринадцять ) грн. 59 коп., 2500 ( дві тисячі п'ятсот ) грн. моральної шкоди, а всього підлягає до стягнення на користь ОСОБА_2 - 4713( чотири тисячі сімсот тринадцять ) грн. 59 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Гощанський сортонасінневий завод", на користь держави судовий збір в розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

Позовну заяву ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю „Гощанський сортонасінневий завод" в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку , залишити без розгляду

Рішення в частині стягнення заробітної плати в розмірі платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Рівненської області через Гощанський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано , набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом

Суддя :