Номер провадження: 22-ц/785/5009/15
Головуючий у першій інстанції Домусчі Л. В.
Доповідач Парапан В. Ф.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.06.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого: судді Парапана В.Ф.

Суддів: Панасенкова В.О., Громіка Р.Д.

При секретарі: Стадніченко А.І.,

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Порто - Франко» - в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АБ «Порто Франко» Красюка Ігоря Івановича на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Порто - Франко» про стягнення коштів з банківського рахунку, -

в с т а н о в и л а:

28.01.2015р. ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Порто-Франко» (далі-ПАТ АБ «Порто-Франко»), про стягнення коштів за договором банківського вкладу №63558 на суму 979 483, 41 грн.

Позивачка зазначала, що 17.10.2012р. між нею та ПАТ АБ «Порто - Франко» укладено договір банківського вкладу на суму 75 000 доларів США строком до 22.10.2014р.

Посилаючись на те, що відповідач у порушення умов договору не повернув їй вклад після закінчення дії договору, позивачка просила стягнути з відповідача на її користь кошти в розмірі 979 483, 41 грн., еквівалент - 91 079,80 доларів США.

Справу розглянуто у відсутності сторін.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 19.03.2015р. позов задоволено: стягнуто ПАТ АБ «Порто - Франко» на користь ОСОБА_3 грошові кошти за договором банківського вкладу №63558 від 17.10.2012р. у розмірі 979 483 грн. 41 коп.

У апеляційній скарзі ПАТ АБ «Порто-Франко» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідаціюАБ «Порто Франко» Красюк І.І., посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, що зявилися у судове засідання, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач за договором банківського вкладу одержав від позивачки 75 000 доларів США під проценти на строк до 22.10.2014р., які він в обумовлений строк не повернув у повному обсязі, прострочив виконання грошового зобовязання і тому він має повернути суму вкладу.

Проте повністю погодитися з таким висновком суду не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення суду зазначеним вимогам закону не відповідає.

Судом установлено, що 17.10.2012р. між позивачкою та відповідачем був укладений договір банківського вкладу на суму 75 000 доларів США на строк до 22.10.2014р.

Згідно з випискою по нарахуванню відсотків відповідач не повернув кошти позивачці в розмірі 91 079,80 дол. США.

27.01.2014р. АБ «Порто Франко» повернув ОСОБА_3 200 000 грн. за рахунок Фонду гарантування вкладів, а/с. 27.

Постановою правління НБУ № 610 від 26.09.2014 року ПАТ АБ «Порто Франко» було віднесено до категорії неплатоспроможних (а.с. 23-26).

Відповідно до рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 19 від 30.01.2015р. розпочато процедуру ліквідації АБ «Порто Франко» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію банку Красюка І.І., а/с.25.

Постановою правління НБУ №67 від 30.01.2015р. у відповідача відкликано банківську ліцензію (а.с. 25).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач за договором банківського вкладу одержав від позивачки 75 000 доларів США під проценти на строк до 22.10.2014р., які він в обумовлений строк не повернув у повному обсязі, прострочив виконання грошового зобовязання і тому він у відповідності до положень ст. ст. 509,612, 1058,1060 ЦК України має повернути суму вкладу.

Проте погодитися з висновком суду першої інстанції не можна.

Відповідно до ч. 1 ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаним злочинним шляхом, або фінансування тероризму, передбачених законом.

Тобто, випадки обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, можуть бути передбачені в спеціальному законі.

Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України №4452-VІ від 22.02.2012р. «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», (далі - Закон №4452-VІ), який є спеціальним законом, що регулює дані правовідносини.

Згідно з п. 16 ст. 2 Закону №4452-VІ тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до п. 6 ст. 2 цього Закону України ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Таким чином, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Статтею 36 вказаного Закону України врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Зокрема, згідно з пп. 1, 2 ч. 5 ст. 36 Закону №4452-VІ під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Відповідно до ч. 2 ст. 46 цього Закону №4452-VІ з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшений ліквідаційної маси.

Положеннями ч.1 ст.26 Закону встановлено, що Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 грн. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Зобов'язання з виплати відсотків за вкладами, нарахованих під час здійснення тимчасової адміністрації, задовольняються відповідно до черговості, встановленої пунктом 4 частини першої статті 52 цього Закону.

Виконання зобов'язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов'язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам після ухвалення рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку.

Виплата відшкодування здійснюється з урахуванням сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у банку.

Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Суд першої інстанції зазначене не врахував, не звернув уваги на те, що з 30.01.2015р. Національним банком України відкликано банківську ліцензію та ліквідацію ПАТ АБ «Порто Франко», і з цього часу банк не має права здійснювати ведення рахунків фізичних та юридичних осіб, тобто фактично позбавлений права виконувати будь-які операції по рахунках власних клієнтів, у тому числі здійснювати будь-які перерахування з рахунку, відкритого на ім'я ОСОБА_3

Крім того, банком було передано інформацію щодо виплати коштів для позивачки за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

27.01.2015р. ОСОБА_3 видано частину депозиту у сумі 200 000 грн. згідно із зазначеним договором банківського вкладу.

За наявності таких обставин колегія суддів вважає, що у зв'язку з ліквідацією ПАТ АБ «Порто Франко» задоволення вимог кредитора здійснюється в межах процедури ліквідації, а саме: позивачка мала право звернутися до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з заявою про отримання коштів, а у випадку у відмови - звернутися до суду з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, проте своїм правом вона не скористалася.

Належним відповідачем у справі є Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, а не -ПАТ АБ «Порто Франко».

Колегія суддів вважає, що оскільки ОСОБА_3 позов предявила не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, і належного відповідача у відповідності до положень ст. 33 ЦПК не було залучено до участі у справі, тому оскаржуване рішення за правилами п.4 ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову до банку.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313-314, 316-317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Порто - Франко» - в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АБ «Порто Франко» Красюка Ігоря Івановича задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19 березня 2015 року скасувати і ухвалити у справі нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Порто - Франко» про стягнення коштів з банківського рахунку - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області: В.Ф. Парапан

В.О.Панасенков

Р.Д.Громік