РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа: №2-28/2014р.

Провадження: 2/720/56/15

15.01.2015 р. м. Новоселиця

Новоселицький районний суд, Чернівецької області у складі головуючого судді

Вівчар Г.А., при секретарі Топала Ю.В.

за участю: прокурора Сімків Е.В., Бежан М.В.

представника відповідача ОСОБА_2

представника сільради Софіяк В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Новоселиця справу за позов прокурора Новоселицького району в інтересах ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа Магалянська сільрада, Новоселицького району і Новоселицьке КБТІ,

- про скасування рішення виконавчого комітету Магалянської сільської ради №211 від 14.07.2010 року,

- про визнання не дійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно по АДРЕСА_1, Новоселицького району, видане ОСОБА_5,

та зустрічного позову ОСОБА_5 до ОСОБА_4, Магалянської сільради, Новоселицького району, третя особа Відділ Державного земельного агентства у Новоселицькому районі,

- про скасування рішення сільради та визнання не дійсними державні акти на право власності на земельну ділянку,

позов ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_5 до ОСОБА_4, Магалянської сільради, Новоселицького району, третя особа Відділ Державного земельного агентства у Новоселицькому районі, про визнання права власності на земельну ділянку, -

встановив:

Прокурор звернувся з позовом в якому посилається на те, що 02.08.2002 року ОСОБА_4 відповідно до договору дарування №466376 оформленого в державній нотаріальній конторі м. Новоселиця, подарував житловий будинок з належними до нього господарськими спорудами, розташований по АДРЕСА_1, Новоселицького району ОСОБА_5.

29.08.2002 року ОСОБА_4 отримав державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0.3473 га для будівництва та обслуговування житлового будинку.

Позивач вважає, що ОСОБА_5 в період часу з 2002 року по 2010 рік самовільно побудувала на земельній ділянці житловий будинок загальною площею 224.3 метрів квадратних. Сарай літер В, гараж літер Г, літня кухня літер Б, вбиральня літер Д. альтанку літер Е, колодязь №1, басейн №4, підпірну стіну №9.

Рішенням виконавчого комітету Магальської сільради від 14.07.2010 року за №211 був наданий статус законно побудованих та оформлено право власності на житловий будинок з господарськими спорудами по АДРЕСА_1, Новоселицького району.

Прокурор вважає дане рішення незаконним оскільки вони суперечать вимогам діючого законодавства, оскільки на час здійснення самовільного будівництва на земельній ділянці яка перебувала в власності ОСОБА_4, останній не надавав дозволу на вчинення даного будівництва, крім того сільрада не виділяла відповідачці земельну ділянку під будівництво.

Рішення виконавчого комітету Магальської сільради від 14.07.2010 року №211 винесено також з порушенням вимог ч.2 п.3 постанови КМУ №1035 від 09.09.2009 року «Про затвердження тимчасового порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом житлових будинків садибного типу, дачних та садових будинків з господарськими спорудами і будівлями. Споруджених без дозволу на виконання будівельних робіт», якою передбачено що для одержання сертифіката на приватні житлові будинки до 350 кв.метрів з господарськими будівлями та спорудами забудовник до інспекції ДАБК подає документ, що засвідчує право власності чи користування земельною ділянко, на якій розташована будівля.

Прокурор просить суд скасувати рішення виконавчого комітету Магальської сільради №211 від 14.07.2010 року та скасувати свідоцтво про право власності на нерухоме майно по АДРЕСА_1 Магальської сільради видане ОСОБА_5.

В процесі розгляду справи по суті прокурор клопотанням від 08.04.2013 року змінив позовні вимоги в яких просить суд скасувати частково рішення виконавчого комітету Магальської сільради від 14.07.2010 року №211 а саме в частині оформлення права власності на літню кухню літер Б, сарай літер В, гараж літер Г. Також визначити частково не дійсним свідоцтво про право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 Магальської сільради №27077823 в частині оформлення права власності на літню кухню літер Б, сарай літер В, гараж літер Г.

Відповідач звернулась до суду з зустрічним позовом в якому зазначила, що державний акт на право власності на земельну ділянку порушує її права володіти та розпоряджатись нерухомим майном, яке знаходиться на зазначеній земельній ділянці посилаючись на те, що на день укладання договору дарування житлового будинку 08.08.2002 року та вдень його реєстрації 12.08.2002 року в Новоселицькому КБТІ позивач ОСОБА_4 не був власником земельної ділянки.

Вважає, що станом на 12.08.2002 року власником землі на якій розташований житловий будинок була Магальська сільрада, Новоселицького району, оскільки ОСОБА_4 отримав державний акт на право власності на земельну ділянку лише 29.08.2002 року.

ОСОБА_5 просить суд:

· скасувати рішення Магальської сільради від 18.05.1995 року яким приватизована безплатно присадибну ділянку для обслуговування житлового будинку і ведення особистого підсобного господарства ОСОБА_4 площею 0.35 га;

· визнати не дійсним державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,3473 га виданий ОСОБА_4, 29.08.2002 року;

· визнати не дійсним державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,25 га виданий ОСОБА_4, 15.03.2012 року;

· визнати не дійсним державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,0973 га виданий ОСОБА_4, 15.03.2012 року;

· стягнути з ОСОБА_4 на її користь понесені судові витрати.

Представник ОСОБА_2 діючи в інтересах ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, Магалянської сільради, Новоселицького району, третя особа Відділ Державного земельного агентства у Новоселицькому районі, про визнання права власності на земельну ділянку.

Ухвалою суду від 17.11.2014 року дана цивільна справа об'єднана для спільного розгляду.

Представник ОСОБА_2 в позові посилається на те, що на день укладання договору дарування житлового будинку власником землі була територіальна громада. Вважає що після реєстрації договору дарування житлового будинку право користування земельною ділянкою у ОСОБА_4 припинилося, тому отримання відповідачем державного акту на право власності на земельну ділянку є неправомірним і порушує права ОСОБА_5.

Виходячи зі змісту ч.1 ст.120 ЗК України діюча на час розгляду справи позивач просить суд визнати за нею право приватної власності на земельну ділянку розміром 0.25 га, що знаходиться по АДРЕСА_1, Новоселицького району.

В судовому засіданні прокурор підтримав заявлений позов в інтересах ОСОБА_4 з підстав зазначених у позовній заяві.

По зустрічному позову прокурор суду пояснив, що він не уповноважений на представлення інтересів ОСОБА_4 по зустрічному позову ОСОБА_5 але подав до суду заяву в якій просить суд про відмову у задоволенні заявлених позовних вимог ОСОБА_5 за пропуском строку позовної давності.

Представник ОСОБА_5, ОСОБА_2 позов підтримав з підстав зазначених у позовній заяві просить суд відмовити у задоволені позовних вимог прокурора з підстав зазначених у зустрічному позові.

Представник сільради Софіяк В.В. в судовому засіданні просить суд відмовити у задоволені заявленого позову в інтересах ОСОБА_4 та зустрічного позову ОСОБА_5 з даного приводу надала суду письмові заперечення.

Представник сільради вважає, що рішення №211 від 14.07.2010 року є законним і виправданим приймаючи до уваги відсутність заперечень ОСОБА_4 щодо надання дозволу ОСОБА_5 про ведення в експлуатацію самовільно збудованих споруд.

Представники Новоселицького КБТІ та Відділу Державного земельного агентства у Новоселицькому районі будучи належним чином повідомлені про день розгляду справи в судовому засіданні не з'явились в судове засідання.

Під час розгляду справи по суті судом встановлено, що 18.05.1995 року четвертої сесії ХХІІ скликання Магальська сільрада вирішила приватизувати безоплатно земельну ділянку для ведення підсобного господарства громадянину ОСОБА_4 розміром 0.35 га. З яких 0.25 для обслуговування житлового будинку а 0.10 для ведення індивідуального підсобного господарства.

Право власності на житловий будинок розташований по АДРЕСА_1, Магальської сільради ОСОБА_4 оформив відповідно до рішення сільради 19.07.2002 року за №70. Свідоцтво про право власності видано 22.07.2002 року.

Договором дарування житлового будинку від 08.08.2002 року зареєстрованого в реєстрі за №1890 ОСОБА_4 подарував а ОСОБА_5 отримала в дар житловий будинок площею 116,9 кв.м, колодязь №1, та огорожу №2-3, розташований по АДРЕСА_1, Новоселицького району, Чернівецької області.

Згідно з ч.2 ст.243 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року діюча на час виникнення правовідносин), Договір дарування вважається укладеним з моменту передачі майна обдарованому.

Суд приймаючи до уваги що договір дарування житлового будинку між сторонами нотаріально посвідчувався, суд вважає, що момент передачі житлового будинку обдаровану (ОСОБА_5) вважається день його нотаріального посвідчення та реєстрації, тобто 08.08.2002 року.

29.08.2002 року на підставі рішення сільради с. Магала, Новоселицького району ОСОБА_4 був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0.3473 га в межах згідно з планом яка розташована на території с. Магала, Новоселицького району.

15.03.2012 року ОСОБА_4 отримав державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,25 га з кадастровим номером :02:001:0632 та державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,0973 га з кадастровим номером :02:001:0633.

Відповідно до листа начальника відділу Держземагенства у Новоселицькому районі Чернівецької області від 31.01.2014 року за №580, отриманий 29.08.2002 року державний акт на земельну ділянку площею 0.3473 га виданий ОСОБА_4 та державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,25 га з кадастровим номером :02:001:0632 та державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,0973 га з кадастровим номером :02:001:0633 видані ОСОБА_4, на одну і теж саму земельну ділянку, що також підтверджується пояснення обох сторін.

Згідно з ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини визнанні сторонами та іншими особами. які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Тому суд вважає, що державні акти видані на одну і теж саму земельну ділянку і дана обставина не потребує додатковому доказуванні.

Згідно з ч.1 ст.125 ЗК України, право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує права власності чи постійного користування земельною ділянкою, та його державною реєстрацією.

Судом встановлено, що 08.08.2002 року на день укладання договору дарування ОСОБА_4 не був власником земельної ділянки по АДРЕСА_1, Новоселицького району, та не надав суду документа, що посвідчує права власності чи постійного користування земельною ділянкою, та його державною реєстрацією.

Згідно з ч.1 ст.120 ЗК України в редакції 2002 року, при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди.

Суд оцінивши у сукупності викладені докази та правові норми дійшов висновку, що станом на 08.08.2002 року ОСОБА_4 не був власником земельної ділянки на якій був розташований подарований ним житловий будинок, тобто власником землі була сільрада с. Магала, оскільки державний акт на право власності отримав лише 29.08.2002 року.

Рішенням сільради с. Магала від 14.07.2010 року оформлено право власності на житловий будинок літер А, сарай літер В, гараж літер Г, літня кухні літер Б, вбиральня літер Д, альтанка літер Е, колодязь №1, огорожа №2,5,6,7,8, №4 басейн, №9 підпірна стінка, що по АДРЕСА_1, Новоселицького району на ОСОБА_5.

11.08.2010 року видане свідоцтво на право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1, Новоселицького району на житловий будинок літер А, сарай літер В, гараж літер Г, літня кухні літер Б, вбиральня літер Д, альтанка літер Е, колодязь №1, огорожа №2,5,6,7,8, №4 басейн, №9 підпірна стінка, ОСОБА_5.

Суд вважає, що виданий державний акт порушує права сільради та ОСОБА_5 в частині того, що ОСОБА_4 отримав земельну ділянку на якій розміщений житловий будинок та господарські споруди іншої особи.

Відповідно до висновку експерта від №14093 від 04.07.2014 року житловий будинок та господарські споруди які є власністю ОСОБА_5 розміщенні на земельної ділянки площею 0.1247 га..

Суд оцінюючи вище викладене дійшов висновку, що рішення Магальської сільради від 18.05.1995 року яким приватизована безплатно присадибну ділянку для обслуговування житлового будинку і ведення особистого підсобного господарства ОСОБА_4 площею 0.35 га та державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,25 га з кадастровим номером :02:001:0632 частково обмежує права сільради розпоряджатися своєю власністю та порушує права ОСОБА_5 вільно користуватися отриманим в дар житловим будинком а тому підлягає частковому скасуванню в частині передачі у власність ОСОБА_4 земельної ділянки площею 0.1247 га. яка перебуває під житловим будинком та господарських споруд розташованих по АДРЕСА_1, Новоселицького району..

Суд враховуючи викладене дійшов висновку, що рішення виконавчого комітету сільради с. Магала, Новоселицького району від 14.07.2010 року про оформлення права власності на сарай літер В, гараж літер Г, літня кухні літер Б, що по АДРЕСА_1, Новоселицького району на ОСОБА_5 із заявлених правових підстав не найшло свого підтвердження.

Суд вважає, що в задоволенні позовних вимог прокурора слід відмовити за безпідставністю.

Згідно з ст..116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають право власності на земельні ділянки, із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Суд враховуючи, що на день отримання ОСОБА_5 в дар житлового будинку земельна ділянка площею 0.1247 га. яка перебуває під житловим будинком та господарськими спорудами розташованими по АДРЕСА_1, Новоселицького району, перебувала у власності органу місцевого самоврядування а решта 0.1411 га землі необхідної для обслуговування житлового будинку суд вважає, що правомірно передано у приватну власність позивачу на підставі рішення Магальської сільради від 18.05.1995 року. Тому суд вважає, що заявлені позовні вимоги ОСОБА_5 в частині визнання за нею права власності на земельну ділянку є неправомірним оскільки питання щодо передачі землі відносяться до компетенції органів місцевого самоврядування.

Суд також вважає, що є безпідставним позовна вимога в частині визнання незаконним державного акту на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,3473 га виданий ОСОБА_4, 29.08.2002 року, оскільки 15.03.2012 року даний акт втратив юридичну силу на його базі видавалися інші державні акти на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,25 га з кадастровим номером :02:001:0632 та державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,0973 га з кадастровим номером :02:001:0633.

Посилання прокурора на відмову у позові ОСОБА_5 за пропуском строку позовної давності суд вважає безпідставним, так як відповідно до п.3 ст.5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення порядку здійснення судочинства» №4176-VІ від 20 грудня 2011 року, який вступив в законну силу 15 січня 2012 року та яким виключені п.4 ч.1 ст.268 ЦК України, зазначено, що протягом трьох років з дня набрання чинності цим Законом особа має право звернутися до суду з позовом про визнання незаконним правового акта органу державної влади або органу місцевого самоврядування. яким порушено право власності або інше речове право особи.

Згідно з ст.. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї суми частини позовних вимог, у задоволені яких позивачеві відмовлено.

Суд вважає, що витрати понесені ОСОБА_5 в частині сплати судового збору по квитанції від 16.01.2014 року в сумі 487 грн. а.с.143, та витрати на оплату послуг експерта від 05.08.2014 року по прибутковому ордеру №19 в сумі 1680 грн., підлягають стягненню з ОСОБА_4, на користь ОСОБА_5.

Суд вважає, що оскільки прокурор звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом відповідно до п.11 ст.5 Закону України «Про судовий збір» а в задоволенні заявленого позову суд відмовив суд вважає, що відповідно до ч.2 ст.88 ЦПК України, судові витрати компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст.10,58,59,60,61,174, 208-218 ЦПК України, і на підставі ст.. 120 ЗК України, ( в редакції 2002 року), ст..116 ЗК України, ст..243 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року), ( в редакції суд, -

вирішив:

Відмовити у задоволенні позовних вимог прокурора в інтересах ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа Магалянська сільрада, Новоселицького району і Новоселицьке КБТІ, про скасування рішення виконавчого комітету Магалянської сільської ради №211 від 14.07.2010 року, про визнання не дійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно по АДРЕСА_1, Новоселицького району, видане ОСОБА_5, за безпідставністю.

Зустрічний позов підлягає частковому задоволенню.

Рішення Магальської сільради від 18.05.1995 року яким приватизована безплатно присадибну ділянку для обслуговування житлового будинку і ведення особистого підсобного господарства ОСОБА_4 площею 0.35 га визнати частково не дійсним в частині передачі ОСОБА_4 у приватну власність земельної ділянки площею 0.1247 га яка перебуває під житловим будинком розташований по АДРЕСА_1, Магалянської сільської ради, Новоселицького району Чернівецької області.

Виданий 15.03.2012 року державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,25 га з кадастровим номером :02:001:0632 ОСОБА_4, визнати частково не дійсним в частині передачі ОСОБА_4 у приватну власність земельної ділянки площею 0.1247 га яка перебуває під житловим будинком розташований по АДРЕСА_1, Магалянської сільської ради, Новоселицького району Чернівецької області.

В задоволенні решта позовних вимог відмовити за безпідставністю.

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_5 до ОСОБА_4, Магалянської сільради, Новоселицького району, третя особа Відділ Державного земельного агентства у Новоселицькому районі, про визнання права власності на земельну ділянку.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 судові витрати на оплату судового збору в сумі 487 грн. 20 коп. та витрати на оплату послуг експерта в сумі 1680 грн., що в загальній сумі 2167 грн. 20 коп..

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Чернівецької області через Новоселицкий районний суд в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя: Вівчар Г.А.