19.11.2015 2/331/1485/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

19 листопада 2015 року м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді Антоненко М.В.

при секретарі - Рухловій М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та усунення перешкод у здійсненні права користування майном, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з даним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що їй на підставі договору купівлі - продажу на праві власності належить квартира АДРЕСА_1. Разом з нею за вказаною адресою зареєстрований ОСОБА_2. Відповідач після розірвання шлюбу з позивачем а саме з вересня 2011 року за вказаною адресою не мешкає, комунальні послуги не сплачує, через те вона змушена сплачувати за нього витрати, які пов'язані з наданням комунальних послуг. Оскільки ніяких особистих речей відповідача у квартирі не має, перешкод у користуванні квартирою щодо нього не здійснювалось, позивач просить суд визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1, та усунути перешкоди в користуванні квартирою ОСОБА_1 в користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом зняття з реєстрації ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1..

До початку судового засідання від представника позивача надійшла заява про підтримання заявлених позовних вимог та розгляд справи без фіксації судового процесу технічними засобами, за його відсутністю та відсутністю позивача.

Відповідач будучи належним чином повідомленим про місце й час слухання справи, про суть позовних вимог, через оголошення в газеті, у суд повторно не з'явився, про причини неявки суду не повідомив. Заперечення на позов не надав, заяви про розгляд справи за його відсутністю до суду не надходило.

Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти і користуватись своєю власністю; право власності є непорушним.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ч. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Права власника житлового будинку /квартири/ визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише на підставах, передбачених законом.

Відповідно до ст.. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ст. 72 ЖК України, суд може визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки.

Згідно зі ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Згідно з Першим протоколом до Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод створені перешкоди для користування власністю розглядаються як порушення права на мирне володіння своїм майном, відповідно до якого кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Таким чином, Конституцією України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно договору купівлі - продажу квартири від 21 серпня 2002 року (а.с. 11-12) ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1.

З копії довідки №980 від 23.06.2015р. (а.с. 13) вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2

20.09.2011 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був розірваний, що підтверджується відмітою у паспорті позивача (а.с. 8).

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

З акту сусідів від 22.06.2015 року вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1, ОСОБА_2 не мешкає з вересня 2011 року.

Виходячи з системного аналізу зазначених правових норм, для захисту порушеного права власника житлового приміщення яким є ОСОБА_1 необхідно визнати відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням та зняти його з реєстраційного обліку в житловому приміщенні, задовольнивши позовні вимоги в повному обсязі, оскільки судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 без поважних причин не проживає у квартирі понад один рік, що підтверджуються актом, не сплачує комунальні послуги, перешкод у користуванні квартирою щодо нього не здійснювалось.

На підставі викладеного, керуючись ст. 41 Конституції України, ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. ст. 10, 11, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст. 150 ЖК України, ст. ст. 15, 317, 319, 321, 405 ЦК України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1.

Зобов'язати Жовтневий районний відділ у місті Запоріжжі Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області зняти з реєстрації ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 ,за адресою: АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя шляхом подання в 10-денний строк з дня отримання рішення суду апеляційної скарги.

СУДДЯ: М.В. Антоненко