Провадження № 2/161/3654/15
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

09 листопада 2015 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі головуючого судді Пушкарчук В.П.

при секретарі Акайомовій Т. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Біройс» до Фізичної особи ОСОБА_1, Фізичної особи ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

ТзОВ «Біройс» звернулося до суду із позовом до Фізичної особи ОСОБА_1, Фізичної особи ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором суборенди нежитлового приміщення від 01.12.2012 року.

Свій позов мотивує тим, що 01 грудня 2012 року між ТзОВ «Біройс» (орендар) та фізичною особою ОСОБА_2 (суборендарем) було укладено договір суборенди нежитлового приміщення, відповідно до якого орендар передав, а суборендар прийняв в тимчасове платне користування частину четвертого поверху нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: м. Луцьк, вул. Ковельська, 22, загальною площею 12,45 кв.м.

Згідно з п.п. 4.2, 4.3. Договору суборенди нежитлового приміщення від 01.12.2012 року термін суборенди починається з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі приміщення та складає 365 днів.

У той же день фізичною особою ОСОБА_2 вищевказане приміщення було прийняте в користування відповідно до акту приймання-передачі приміщення від 01.12.2012 року.

Згідно з п. 5.1. Договору суборенди нежитлового приміщення від 01.12.2012 року суборендна плата, яку суборендар зобовязується сплачувати за користування приміщенням з моменту підписання акту прийомки-передачі приміщення складає 622,5 грн. за місяць.

В порушення умов Договору суборенди нежитлового приміщення від 01.12.2012 року відповідач протягом терміну дії договору суборенди жодного разу не оплатив суборендну плату.

Відповідно до п. 5.7. договору суборенди нежитлового приміщення від 01.12.2012 року «при ненадходженні оплати від суборендаря протягом 30 календарних днів від терміну, встановленого в п. 5.2. даного договору, суборендар зобовязаний сплатити орендарю штраф у розмірі 10% несплаченої суми та пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня, від заборгованої суми за кожен день прострочки».

Станом на дату подання позовної заяви відповідач ОСОБА_2 заборгував позивачу 3 092,50 грн. суборендної плати, 2 244,86 грн. пені (подвійної облікової ставки НБУ), 312,16 грн. відсотків річних (3%), 2 294,50 грн. інфляційних втрат, 12 122 грн. штрафних санкцій по Договору. Загальна сума заборгованості становить 20 066,02 грн.

З відповідачем ОСОБА_2 неодноразово велися усні переговори під час яких він зобовязувався погасити заборгованість. Також 17.12.2013 року ОСОБА_2 прислав ТзОВ «Біройс» на електронну адресу скан-копію гарантійного листа, яким зобовязався погасити наявну заборгованість не пізніше 31.12.2013 року. Після чого частина заборгованості в розмірі 4 000 грн. була погашена, що підтверджується банківською випискою від 21.01.2014 року та банківською випискою від 05.03.2014 року.

Претензія, у якій ТзОВ «Біройс» зобовязало фізичну особу ОСОБА_2 виплатити наявну заборгованість у строк до 01 вересня 2014 року, була направлена відповідачу на його адресу 11 серпня 2014 року. Після чого відповідачем було погашено ще частину заборгованості в розмірі 1 000,00 грн., що підтверджується банківською випискою від 26.11.2014 року. Зважаючи на це, відповідач своєчасно не виконав свої обовязки по оплаті суборендної плати, чим порушив права та законні інтереси позивача. На дату написання даної позовної заяви відповіді на претензію не отримано.

Крім того, 01 грудня 2012 року був укладений договір поруки між ТзОВ «Біройс» та фізичною особою ОСОБА_3. Відповідно до даного Договору фізична особа ОСОБА_3 зобовязався перед ТзОВ «Біройс» відповідати за виконання фізичною особою ОСОБА_2 його обовязків по договору суборенди нежитлового приміщення № б/н від 01.12.2012 року в розмірі місячної орендної плати за останній місяць оренди. Відповідальність фізичної особи ОСОБА_3 відповідно до договору поруки № б/н від 01.12.2012 року обмежується місячною орендною платою 622,50 грн.

Претензія по сплаті заборгованості була передана відповідачу ОСОБА_3 09.12.2013 року, про що свідчить відмітка про отримання претензії. У момент отримання претензії відповідач повідомив, що погасить заборгованість за договором поруки в розмірі 622,50 грн. в термін до 31.01.2014 року. Станом на дату написання даного позову відповідач ОСОБА_3 не здійснив погашення заборгованості.

На підставі викладеного, позивач просив стягнути з ОСОБА_3 заборгованість за договором поруки в розмірі 622,50 грн.; стягнути з ОСОБА_2 - 3 092,50 грн. суборендної плати, 2 244,86 грн. пені (подвійної облікової ставки НБУ), 312,16 грн. відсотків річних (3%), 2 294,50 грн. інфляційних втрат, 12 122 грн. штрафних санкцій по Договору, що в загальній сумі становить 20 066,02 грн.; а також покласти на відповідачів усі судові витрати.

Представник позивача в судове засідання подав заяву, в якій позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити та розгляд справи проводити у його відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідачі в судове засідання не зявилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи. А тому суд ухвалив проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача в порядку ст. 224 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що 01 грудня 2012 року між ТзОВ «Біройс» (орендар) та фізичною особою ОСОБА_2 (суборендарем) було укладено договір суборенди нежитлового приміщення (а.с. 6-11), відповідно до якого орендар передав, а суборендар прийняв в тимчасове платне користування частину четвертого поверху нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: м. Луцьк, вул. Ковельська, 22, загальною площею 12,45 кв.м.

Згідно з п.п. 4.2, 4.3. Договору суборенди нежитлового приміщення від 01.12.2012 року термін суборенди починається з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі приміщення та складає 365 днів.

У той же день фізичною особою ОСОБА_2 вищевказане приміщення було прийняте в користування відповідно до акту приймання-передачі приміщення від 01.12.2012 року (а.с. 12).

Згідно з п. 5.1. Договору суборенди нежитлового приміщення від 01.12.2012 року суборендна плата, яку суборендар зобовязується сплачувати за користування приміщенням з моменту підписання акту прийомки-передачі приміщення складає 622,5 грн. за місяць.

В порушення умов Договору суборенди нежитлового приміщення від 01.12.2012 року відповідач протягом терміну дії договору суборенди жодного разу не оплатив суборендну плату.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 5.7. договору суборенди нежитлового приміщення від 01.12.2012 року «при ненадходженні оплати від суборендаря протягом 30 календарних днів від терміну, встановленого в п. 5.2. даного договору, суборендар зобовязаний сплатити орендарю штраф у розмірі 10% несплаченої суми та пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня, від заборгованої суми за кожен день прострочки».

Згідно ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Станом на дату подання позовної заяви відповідач ОСОБА_2 заборгував позивачу 3 092,50 грн. суборендної плати, 2 244,86 грн. пені (подвійної облікової ставки НБУ), 312,16 грн. відсотків річних (3%), 2 294,50 грн. інфляційних втрат, 12 122 грн. штрафних санкцій по Договору. Загальна сума заборгованості становить 20 066,02 грн. (а.с. 25-28).

Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 530 ЦК України встановлює, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги, якщо обовязок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Судом встановлено, що з відповідачем ОСОБА_2 неодноразово велися усні переговори під час яких він зобовязувався погасити заборгованість. Також 17.12.2013 року ОСОБА_2 прислав ТзОВ «Біройс» на електронну адресу скан-копію гарантійного листа (а.с. 13), яким зобовязався погасити наявну заборгованість не пізніше 31.12.2013 року. Після чого частина заборгованості в розмірі 4 000 грн. була погашена, що підтверджується банківською випискою від 21.01.2014 року та банківською випискою від 05.03.2014 року (а.с. 14-15).

Претензія, у якій ТзОВ «Біройс» зобовязало фізичну особу ОСОБА_2 виплатити наявну заборгованість у строк до 01 вересня 2014 року, була направлена відповідачу на його адресу 11 серпня 2014 року (а.с. 17). Після чого відповідачем було погашено ще частину заборгованості в розмірі 1 000,00 грн., що підтверджується банківською випискою від 26.11.2014 року (а.с. 16). Зважаючи на це, відповідач своєчасно не виконав свої обовязки по оплаті суборендної плати, чим порушив права та законні інтереси позивача.

Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:

1) припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;

2) зміна умов зобовязання;

3) сплата неустойки;

4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Крім того, 01 грудня 2012 року був укладений договір поруки між ТзОВ «Біройс» та фізичною особою ОСОБА_3 (а.с. 4). Відповідно до даного Договору фізична особа ОСОБА_3 зобовязався перед ТзОВ «Біройс» відповідати за виконання фізичною особою ОСОБА_2 його обовязків по договору суборенди нежитлового приміщення № б/н від 01.12.2012 року в розмірі місячної орендної плати за останній місяць оренди. Відповідальність фізичної особи ОСОБА_3 відповідно до договору поруки № б/н від 01.12.2012 року обмежується місячною орендною платою 622,50 грн.

Стаття 553 Цивільного кодексу України передбачає, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобовязання частково або у повному обсязі.

Претензія по сплаті заборгованості була передана відповідачу ОСОБА_3 09.12.2013 року, про що свідчить відмітка про отримання претензії (а.с. 5). У момент отримання претензії відповідач повідомив, що погасить заборгованість за договором поруки в розмірі 622,50 грн. в термін до 31.01.2014 року. Проте на даний час відповідач ОСОБА_3 не здійснив погашення заборгованості.

Таким чином суд прийшов до висновку про задоволення позову в повному обємі та стягнення з ОСОБА_3 622,50 грн. заборгованості за договором поруки та стягнення з ОСОБА_2 20 066,02 грн. за договорорм суборенди нежитлового приміщення.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому вимога позивача про відшкодування відповідачем судових витрат також підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 58, 60, 88 213-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 526, 530, 533, 610, 611, 625 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Стягнути з ОСОБА_1, ІПН: НОМЕР_1, що проживає за адресою: 43024, м. Луцьк, вул. Чорновола, 2в/183, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Біройс» заборгованості за договором поруки від 01 грудня 2012 року в розмірі 622,50 (шістсот двадцять дві гривні пятдесят копійок) грн.

Стягнути з ОСОБА_2, ІПН: НОМЕР_2, що проживає за адресою: 58008, Чернівецька область, м. Чернівці, вул. Руська, 1а, офіс 407, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Біройс» заборгованості за договором суборенди нежитлового приміщення від 01 грудня 2012 року в розмірі 20 066,02 (двадцять тисяч шістдесят шість гривень дві копійки) грн.

Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Біройс» 243,60 (двісті сорок три гривні шістдесят копійок) грн. судового збору по 121,80 (сто вісімдесят одній гривні вісімдесят копійок) грн. з кожного.

Заочне рішення може бути переглянуте Луцьким міськрайонним судом за письмовою заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд шляхом подання скарги про апеляційне оскарження рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання скарги про апеляційне оскарження, якщо скаргу про апеляційне оскарження не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду В.П. Пушкарчук