АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Гаращенка Д.Р.

суддів - Борисової О.В., Ратнікової В.М.

при секретарі - Шалапуда Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 03 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням, -

ВСТАНОВИЛА:

Справа № 759/13549/14-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/1312/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Кривов'яз А.П.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Гаращенко Д.Р.
07 серпня 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, у якому просив усунути йому перешкоди у користуванні жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 шляхом вселення. Свої вимоги обґрунтовував тим, що є сином ОСОБА_1 З народження проживав разом із батьком за місцем своєї реєстрації у квартирі АДРЕСА_1. Після досягнення ним повноліття ОСОБА_1 відібрав ключі від квартири і чинить йому перешкоди у користуванні нею.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 03 листопада 2014 року позов ОСОБА_2 задоволено, усунуто ОСОБА_2 перешкоди у користуванні жилим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1 шляхом вселення до вказаної квартири, вирішено питання про розподіл судових витрат.

21 листопада 2014 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на вказане рішення, у якій, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просив його скасувати та закрити провадження у справі. В обґрунтування заявлених вимог апелянт вказав, що суд першої інстанції необґрунтовано відмовив у задоволенні його заяв про відвід та передачу справи за підсудністю до іншого суду. Також апелянт зазначив, що є власником спірної квартири, а тому на власний розсуд вирішує питання про проживання у ньому будь-яких інших осіб, у тому числі і свого сина. Додатково апелянт вказав, що адвокатські свідоцтва ОСОБА_4 і ОСОБА_5 недійсні.

У судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав і просив її задовольнити

ОСОБА_2 та його представник - адвокат ОСОБА_5 апеляційну скаргу просили відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Вислухавши доповідь судді Гаращенка Д.Р., пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 07 лютого 1995 року квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_1

ОСОБА_1 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6, від якого ІНФОРМАЦІЯ_1 року народився син ОСОБА_2

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 01 квітня 2013 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 було розірвано.

У спірній квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані сторони по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2

До квітня 2014 року ОСОБА_2 проживав за місцем реєстрації в спірній квартирі АДРЕСА_1, а в квітні 2014 року відповідач ОСОБА_1 забрав у нього ключі від квартири та перешкоджає у проживанні у спірній квартирі.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 18 серпня 2014 року, яке набрало законної сили, встановлено, що ОСОБА_1 в період квітня-травня 2014 року чинив перешкоди сину ОСОБА_2 щодо можливості проживання у спірній квартирі. Вказані обставини також підтверджуються наданими суду висновками Святошинського РУ ГУМВС України в м. Києві за період травня - липня 2014 року.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції керувався ст. 47 Конституції України, ст.ст. 157, 158, 161 ЖК України та виходив з того, що позивач вселився та був зареєстрований у жилому приміщенні як член сім'ї власника, набув рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, іншого житла не має.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Права власника житлового будинку (квартири) визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Статтею 156 ЖК України передбачено, що до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

Відповідно до ст.161 ЖК України особи, що вселились в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування приміщенням, якщо при їх вселенні між цими особами, наймодавцем, наймачем та членами його сім'ї, які проживають разом з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Згідно з вимогами ст.157 ЖК України членів сім'ї власника жилої квартири може бути виселено лише у випадках, передбачених ч.1 ст.116 ЖК України, відповідно до якої якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних провадиться без надання іншого жилого приміщення.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 проживає у спірній квартирі з моменту народження, тобто був вселений у житлове приміщення як член сім'ї власника квартири та відповідно набув права користування нею нарівні з власником квартири - своїм батьком ОСОБА_1 З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Відхиляючи посилання апелянта на те, що він є власником спірної квартири, а тому на власний розсуд вирішує питання про проживання у ньому будь-яких інших осіб, у тому числі і свого сина, колегія суддів виходить з того, що ОСОБА_2 має право користування жилим приміщенням, оскільки був вселений до нього як член сім'ї власника квартири, таким, що втратив право користування квартирою, визнаний не був, вимог про усунення перешкод у користуванні своєю власністю апелянт не заявляв.

Також колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було обґрунтовано відмовлено у задоволенні клопотань ОСОБА_1 про відвід судді, відкладення розгляду справи, закриття провадження у справі, зауваження на журнал судового засідання, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині колегія суддів відхиляє як необґрунтовані.

Не заслуговують на увагу посилання апелянта на те, що адвокатські свідоцтва ОСОБА_4 і ОСОБА_5 недійсні, так як ОСОБА_5 приймав участь у розгляді справи як представник ОСОБА_2 на підставі договору № 10/09 про надання правової допомоги від 10 вересня 2014 року, має право на зайняття адвокатською діяльністю, що підтверджується свідоцтвом № НОМЕР_1 та посвідченням. Адвокат ОСОБА_4 участі у розгляді справи не брала.

Отже, рішення Святошинського районного суду м. Києва від 03 листопада 2014 року є законним і обґрунтованим. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції не випливають.

Керуючись ст.ст. 218, 303-305, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 03 листопада 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді