У Х В А Л А

10 червня 2015 року м. Київ
Суддя Верховного Суду України Григор`єва Л.І., розглянувши заяву ОСОБА_1 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 жовтня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1, третя особа Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, про визнання права власності на квартиру та виселення,

встановила:

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 жовтня 2014 року касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилено, заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 16 жовтня 2012 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 23 квітня 2014 року залишено без змін.

У червні 2015 року до Верховного Суду України надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 жовтня 2014 року з підстав неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах та невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному в постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, а саме статей 39, 40 Закону України "Про іпотеку" та статті 109 ЖК Української РСР.

Як приклад неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах та невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному в постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права заявниця надає постанову Верховного Суду України від 18 березня 2015 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 жовтня 2014 року та від 14 травня 2014 року.

Відповідно до пп. 1, 4 статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень може бути подана виключно з підстав неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах та невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному в постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Погоджуючись із висновком судів попередніх судових інстанцій про визнання за позивачкою права власності на квартиру, стягнення з відповідачки ОСОБА_3 на користь позивачки суми боргу за договором позики та про виселення відповідачів із вказаної квартири без надання іншого жилого приміщення, касаційний суд, у справі про перегляд якої подана заява виходив з того, що правовими підставами для цього є положення статті 37 Закону України "Про іпотеку" та умови договору іпотеки, за якими в іпотеку передана спірна квартира, вартість якої є меншою заборгованої суми позики.

При цьому судами встановлено, що передану в іпотеку квартиру відповідачка одержала у власність за договором міни від 1997 року, а договір іпотеки укладений у квітні 2011 року.

Заявниця зазначає, що правові висновки, зроблені судом касаційної інстанції у справі, про перегляд якої подано заяву суперечать висновку Верховного Суду України щодо застосування статті 109 ЖК України, статті 39, 40 Закону України "Про іпотеку" викладеному у постанові Верховного Суду України від 18 березня 2015 року, відповідно до якого особам, які виселяються із жилого приміщення яке є предметом іпотеки у зв'язку із зверненням стягнення на предмет іпотеки, надається інше жиле приміщення у тому разі, коли іпотечне майно було придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла.

У справах, на які заявниця посилається на підтвердження неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 травня 2014 року за таких самих обставин касаційний суд застосовуючи частину третю статті 109 ЖК України та статтю 40 Закону України "Про іпотеку" скасував судові рішення з тих підстав, що не встановлено фактичного придбання квартири за рахунок кредитних коштів.

В ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 жовтня 2014 року суд касаційної інстанції, посилаючись на Закон України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" зазначав, що оскільки кредит отриманий позичальником в іноземній валюті, а банк заявив вимоги про стягнення заборгованості у гривні України й матеріали справи не містять доказів внесення змін до кредитного договору щодо зміни валюти кредитування, тому рішення підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Таким чином, в ухвалі, яку заявниця просить переглянути, та в ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, які надані для порівняння, зазначені різні фактичні обставини.

В той же час, існує невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному в постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, а саме статті 109 ЖК України та статті 39, 40 Закону України "Про іпотеку".

Ураховуючи, що заява ОСОБА_1 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 жовтня 2014 року подана з дотриманням строку, за формою і змістом відповідає вимогам статей 357, 358 ЦПК та з неї вбачається невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному в постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, слід дійти висновку про відкриття провадження у справі.

Керуючись статтями 355, 360 ЦПК України,

ухвалила:

1. Відкрити в порядку ст. 353 ЦПК України провадження за заявою ОСОБА_1 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 жовтня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1, третя особа Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, про визнання права власності на квартиру та виселення.

2. Надіслати копії ухвали та заяви, особам які беруть участь у справі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Верховного Суду України Л.І. Григор`єва