АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого: Невідомої Т.О.
суддів: Пікуль А.А., Побірченко Т.І.

при секретарі: Бугаю О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 07 листопада 2014 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Об`єднаної житлової комісії військової частини НОМЕР_1 і підпорядкованих їй військових частин, Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України про скасування рішення комісії від 19 лютого 2014 року,

№ апеляційного провадження: №22-ц/796/757/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Трегубенко Л.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Невідома Т.О.
в с т а н о в и л а :

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 07 листопада 2014 року провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Об`єднаної житлової комісії військової частини НОМЕР_1 і підпорядкованих їй військових частин, Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України про скасування рішення комісії від 19 лютого 2014 року закрито на підставі п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України. Сторонам роз`яснено право на звернення до окружного адміністративного суду у встановленому законом порядку.

Не погодившись із такою ухвалою суду, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм процесуального права, просила ухвалу суду першої інстанції скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. Зазначає, що правовідносини, що виникли між сторонами є виключно цивільно-правовими та не можуть бути предметом спору в адміністративному процесі. На думку апелянта, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про закриття провадження у справі, оскільки в даному випадку існує спір про цивільне право, а саме, про визнання прав, свобод та інтересів, що виникають із житлових правовідносин.

В судове засідання ОСОБА_2 та представник Київського квартирно-експлуатаційного управління не з`явились, про час та місце апеляційного розгляду справи сторони повідомлені належним чином, просили проводити апеляційний розгляд у їх відсутність, а тому, колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за відсутності осіб, що не з`явились в суд апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи та оговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив із того, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст.15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справпроводиться за правилами іншого судочинства. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен виходити з того, що згідно зі ст.124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за частинами першою і другою ст.15 ЦК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за КАС України (ст.17) або ГПК України (ст.ст.1,12) віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів.

Аналогічна позиція викладена у п.3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», крім того, зазначено, що суди мають виходити з того, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Відповідно до п. 24 цієї ж постанови у порядку цивільного судочинства розглядаються спори щодо права особи на житло (приватизація житла, взяття на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, або зняття із такого обліку, надання житла, користування жилим приміщенням у будинку державного чи приватного жилого фонду, житлово-будівельних кооперативів, у гуртожитках, встановлення автономного опалення у приміщенні державного житлового фонду, зняття з реєстраційного обліку місця проживання за наявності спору, зобов`язання органу влади чи органу місцевого самоврядування здійснити необхідні дії щодо утримання у належному стані житлового будинку, виселення, а також спори щодо забезпечення житлових прав мешканців гуртожитків (стаття 25 Закону України від 4 вересня 2008 року № 500-VI «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків») тощо). Такі спори є житловими (цивільними) спорами, незалежно від участі у справі як відповідача суб`єкта владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи, позов ОСОБА_2 направлений на захист житлових прав, та відповідно до ст. 15 ЦПК України має розглядатися в порядку цивільного судочинства.

Крім того, ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 червня 2014 року закрито провадження у справі ОСОБА_2 до військової частини НОМЕР_1 , Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення, оформленого протоколом від 19 лютого 2014 року щодо зарахування позивача на квартирний облік з 03 березня 1995 року. Постановляючи дану ухвалу суд виходив з того, що спір, який виник між сторонами підлягає вирішенню в порядку, визначеному ЦПК України (а.с.57-58).

На зазначене суд першої інстанції уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про закриття провадження в справі.

Враховуючи вище викладене, ухвала Подільського районного суду м. Києва від 07 листопада 2014 року постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому відповідно до ч. 4 ст. 311 ЦПК України підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 311, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 07 листопада 2014 року скасувати, справу направити для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню не підлягає.

Головуючий: Т.О. Невідома

Судді: А.А. Пікуль

Т.І. Побірченко