Справа № 562/2690/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" лютого 2015 р. Здолбунівський районний суд

Рівненської області в складі:

головуючого судді Ємельянової Л.В.

при секретарі Аврамчук Н.П.

з участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Здолбунові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на житло,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, вказуючи, що вона є власником 3785/10000 частини житлового будинку АДРЕСА_1. У належній їй частині будинку зареєстрована її дочка - відповідач ОСОБА_3, яка з 02 серпня 2013 року по зареєстрованому місцю проживання відсутня. Реєстрація відповідача за її місцем проживання не дає їй можливості в повній мірі реалізувати своє право на володіння, користування та розпорядження будинком. Крім того, у неї виникають незручності, оскільки вона сплачує за відповідача комунальні послуги та не може оформити субсидію.

Просить суд визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим будинком АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 позовні вимоги підтримала у повному об'ємі. Пояснила суду, що її дочка - відповідач ОСОБА_4 у 2013 році вийшла заміж, змінила прізвище на «Жданова» та переїхала жити до свого чоловіка у с.Миротин Здолбунівського району Рівненської області. Стверджує, що не чинила будь-яких перешкод відповідачу у користуванні будинком, відповідач 02 серпня 2013 року забрала свої речі та залишила помешкання з власної ініціативи і з того часу не поверталася проживати по місцю реєстрації. Вона неодноразово зверталася до відповідача з проханням виписатися з належного їй будинку, оскільки реєстрація відповідача перешкоджає їй оформити субсидію. Однак, відповідач відмовляється виписатися у добровільному порядку. Просить задовольнити позов.

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнала. Стверджує, що не проживає у спірному будинку з серпня 2013 року з причин, що не залежали від її волі, оскільки позивач ОСОБА_2 вигнала її з будинку разом з малолітньою дитиною і не дає можливості повернутися. Просить суд відмовити у задоволенні позову.

Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.

Позивачу ОСОБА_2 на праві приватної власності належить 3785/10000 частини домоволодіння АДРЕСА_1, що стверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 14770298, виданим 04.06.2007р. КП "Здолбунівське міське бюро технічної інвентаризації".

Підставою виникнення права власності у позивача є рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 16 лютого 2007 року, яке ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 18 грудня 2014 року було залишено без змін.

Згідно довідки № 5619/1949 від 26.09.2014р., виданої Здолбунівським РС УДМС України в Рівненській області, згідно адресно-довідкової картотеки РС УДМС ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1.

Як вбачається з будинкової книги для реєстрації громадян, проживаючих у АДРЕСА_1, відповідач зареєстрована у частині будинку, що належить позивачу.

Свідок ОСОБА_5 пояснила суду, що з серпня 2013 року відповідач проживає у с.Миротин Здолбунівського району Рівненської області разом зі своєю сім'єю, тобто зі своїм чоловіком та малолітньою дитиною. Будь-яких перешкод у доступі до будинку відповідачу ніхто не чинив, відповідач безперешкодно та з власної ініціативи виїхала з будинку позивача.

Аналогічні пояснення дала суду свідок ОСОБА_6

Пояснення вказаних свідків суд визнає достовірними, оскільки ОСОБА_6 є родичкою позивача, а ОСОБА_5 - сусідкою. Свідки знають сім'ю позивача протягом декількох десятків років, постійно спілкуються з нею, підтримують дружні стосунки і часто бувають у неї вдома.

Доводи відповідача про те, що вона не проживає у АДРЕСА_1 внаслідок того, що її вигнали з будинку, будь-якими доказами в судовому засіданні не підтвердились. В правоохоронні органи відповідач зі скаргами чи заявами на дії позивача не зверталась.

Відповідно до ч.1 ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Статтею 72 ЖК України встановлено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 не проживає в АДРЕСА_1 з серпня 2013 року. Домовленості між сторонами про збереження права користування житлом у разі довготривалої відсутності не було. Підстав для збереження жилого приміщення за тимчасового відсутнім наймачем судом не встановлено.

За таких обставин суд вважає доведеними вимоги позивача, тому позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.10, 60, 212-215 ЦПК України, на підставі ст.ст.71, 72 ЖК України, суд -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1), ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування житловим будинком АДРЕСА_1

Стягнути із ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2) 243 (Двісті сорок три) грн. 60 коп. витрат по оплаті судового збору.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області протягом десяти днів з дня його проголошення через Здолбунівський районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

С у д д я