УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Гримич М.К., Висоцької В.С., Кафідової О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування шкоди в порядку регресу, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на заочне рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 15 жовтня 2014 року та рішення апеляційного суду Рівненської області від 25 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, у якому, уточнивши позовні вимоги, просив суд стягнути з відповідача на свою користь 12 377 грн 29 коп. виплаченого відшкодування в порядку регресу та понесені ним судові витрати. Позовні вимоги мотивовані тим, що постановою Жашківського районного суду Черкаської області від 11 липня 2007 року ОСОБА_5 був визнаний винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2ст. 286 КК України, на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди відповідач керував автобусом та виконував рейс, перебуваючи з ним у трудових відносинах на підставі трудового договору від 13 березня 2006 року. Зазначив, що рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 14 червня 2010 року, зміненого рішенням апеляційного суду Одеської області від 11 липня 2011 року, позов потерпілої ОСОБА_6 частково задоволено та стягнуто з ОСОБА_4 на користь потерпілої у відшкодування матеріальної шкоди 19 478 грн 73 коп., у відшкодування моральної шкоди 50 000 грн. Згідно з постановою державного виконавця ВДВС Рівненського міського управління юстиції від 04 квітня 2012 Головним управлінням Пенсійного Фонду у Рівненській області з 01 травня 2012 року розпочато щомісячні стягнення з пенсії позивача на користь потерпілої особи. Згідно довідки ГУ ПФУ у Рівненській області станом на вересень 2014 року позивачем виплачено на користь потерпілої 12 337 грн 29 коп. На підставі викладеного просив стягнути з відповідача на свою користь зазначену суму.

Заочним рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 15 жовтня 2014 року позов ОСОБА_7 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7 розмір виплаченого відшкодування в порядку регресу у сумі 12 377 грн 29 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Рівненської області від 25 грудня 2014 року змінено рішення в частині судових витрат у справі.

У задоволенні вимог про стягнення понесених витрат на правову допомогу відмовлено. У решті рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_8 просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суди на підставі доказів, поданих сторонами, що належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), дійшли до правильного висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_4 про стягнення виплаченого відшкодування підлягають задоволенню, оскільки у відповідності до ч. 1 ст. 1191 ЦК України позивач набув право зворотної вимоги до винної особи.

Із матеріалів справи вбачається, що оскаржувані рішення судів попередніх інстанцій ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Суди попередніх інстанцій повно встановили фактичні обставини справи на основі об'єктивної оцінки наданих сторонами доказів, вірно застосували норми матеріального права до спірних правовідносин та з урахуванням зібраних доказів дійшли обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд касаційної інстанції дійшов висновку про її відхилення та залишення без змін заочного рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 15 жовтня 2014 року, в незмінній після апеляційного перегляду частині, та рішення апеляційного суду Рівненської області від 25 грудня 2014 року, оскільки вони є законними та обґрунтованими.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Заочне рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 15 жовтня 2014 року, в незмінній після апеляційного перегляду частині, та рішення апеляційного суду Рівненської області від 25 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: М.К. Гримич

В.С. Висоцька

О.В. Кафідова