Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження №22ц/778/405/15 Головуючий у 1 інстанції: Турбіна Т.Ф.
Суддя-доповідач: Коваленко А.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Боєвої В.В.,

суддів: Коваленко А.І.,

Денисенко Т.С.,

при секретарі: Хомяк К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12 листопада 2014 року по справі за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2013 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення, який в ході судового розгляду неодноразово уточнювався.

У позові зазначалось, що 07.11.2005 року між банком та ОСОБА_6 було укладено кредитний договір №ZPS0GA00000274, за умовами якого ОСОБА_6 наданий кредит у вигляді непоновлювальної лінії у розмірі 21 072 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 15,96% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 06.11.2009 року.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та ОСОБА_4 укладено іпотечний договір №885 від 08.11.2005 року, відповідно до якого ОСОБА_4 надала в іпотеку нерухоме майно: квартиру №10 загальною площею 62,02 кв.м., житловою площею 33,5 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1.

У порушення умов кредитного договору ОСОБА_6 зобов'язання належним чином не виконав, у зв'язку з чим станом на 01.07.2013 року виникла заборгованість у розмірі 62 156,23 доларів США, яка складається з: заборгованості за кредитом - 15 143,37 доларів США, заборгованості по процентам - 31 056,01 доларів США, пені - 15 956,85 доларів США.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № ZPS0GA00000274 від 07.11.2005 року в розмірі 62 156,23 доларів США, що за курсом відповідно до службового розпорядження НБУ від 01.07.2013 року складає 496 628,27 грн. - звернути стягнення на квартиру загальною площею 62,02 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 шляхом продажу вказаного предмету іпотеки банком з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме

майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з проведенням дій щодо оформлення та з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування з можливістю здійснення банком всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки, встановити початкову ціну предмета іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності; виселити відповідачів, які зареєстровані та проживають у квартирі (предмет іпотеки), за адресою: АДРЕСА_1 зі зняттям з реєстраційного обліку у територіальному органі державної міграційної служби України, до повноважень якого входять питання громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб, компетенція якого територіально поширюється на адресу вказаної квартири.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12 листопада 2014 року у задоволенні позову ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення представника апелянта та заперечення представника відповідачів, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом встановлено, що 07.11.2005 року між банком та ОСОБА_6 було укладено кредитний договір №ZPS0GA00000274, за умовами якого ОСОБА_6 наданий кредит у вигляді непоновлювальної лінії у розмірі 21 072 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 15,96% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 06.11.2009 року.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та ОСОБА_4 укладено іпотечний договір №885 від 08.11.2005 року, відповідно до якого ОСОБА_4 надала в іпотеку нерухоме майно: квартиру №10 загальною площею 62,02 кв.м., житловою площею 33,5 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1.

У порушення умов кредитного договору ОСОБА_6 зобов'язання належним чином не виконав, у зв'язку з чим станом на 01.07.2013 року виникла заборгованість у розмірі 62 156,23 доларів США, яка складається із заборгованості за кредитом - 15 143,37 доларів США, заборгованості по процентам - 31 056,01 доларів США, пені - 15 956,85 доларів США, що за курсом 7,99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 01.07.2013 року складає 496 628,27 грн.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про звернення стягнення на іпотечну квартиру та виселення відповідачів, суд виходив з того, що кредитний договір між позивачем та відповідачем ОСОБА_6 було укладено 07.11.2005 року з терміном повернення кредитних коштів 06.11.2009 року. Починаючи з моменту укладення цього договору банк не звертався до суду з позовом про стягнення заборгованості за цим договором.

Статтями 256, 257 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною 5 ст. 261 ЦК України передбачено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Оскільки кредитним договором визначено строк сплати останнього платежу - 06 листопада 2009 року, то з 07 листопада 2009 року почався перебіг позовної давності за цим договором строком до 07 листопада 2012 року.

Як вбачається з матеріалів справи, позов банком подано до суду 08 серпня 2013 року (а.с. 1), тобто поза межами строку позовної давності, встановленого ст. 257 ЦК України. 10 листопада 2014 року відповідачка ОСОБА_4 звернулася до суду із заявою про застосування строку позовної давності.

Враховуючи викладене, суд дійшов обгрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог про звернення стягнення на іпотечне майно у зв'язку з пропуском позивачем строку позовної давності. Вказані позивачем причини пропуску позовної давності не визнані судом поважними. Оскільки судом відмовлено у задоволенні позовних вимог про звернення стягнення на іпотечне майно та відповідачкою заявлено про застосування строку позовної давності, суд також правомірно відмовив у задоволенні позовних вимог про виселення.

Посилання апелянта на те, що в 2011 році вони зверталися до суду про звернення стягнення на іпотечну квартиру та що в 2012 році були внесені виправлення до іпотечного договору щодо адреси іпотечного майна, спростовуються матеріалами справи.

Так, рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 03.03.2011 року задоволено позов банку до ОСОБА_6, ОСОБА_4 про звернення стягнення на квартиру, розташовану за адресою АДРЕСА_1. Ухвалою цього суду від 16.02.2012 року відмовлено позивачу у виправленні помилки в тексті рішення суду, де вказана невірна адреса предмету іпотеки, в зв'язку з тим, що рішення суду ухвалено відповідно до іпотечного договору №885 від 08.11.2005 року, укладеного між банком та ОСОБА_4, посвідченого 08.11.2005 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_7 та зареєстрованому в реєстрі за №2983, в якому адреса іпотечного майна зазначена за адресою АДРЕСА_1, не - АДРЕСА_1.

Пред'явлення такого позову не зупиняє і не перериває перебіг позовної давності, оскільки предметом спору по цій справі є квартира АДРЕСА_1, яка не була раніше предметом спору у суді, що встановлено ухвалою апеляційного суду від 24.09.2014 року.

Із заяви позивача про поновлення строку позовної давності зазначено, що тільки після виявлення описки в договорі іпотеки у 2012 році були внесені виправлення до іпотечного договору щодо адреси іпотечного майна, що перешкоджало зверненню до суду з позовом про звернення стягнення на іпотечне майно в межах строку позовної давності. Проте, виправлення в іпотечному договорі засвідчені печаткою та підписом нотаріуса без зазначення дати такого виправлення та підписів сторін. Інших доказів позивачем не надано.

За таких обставин, рішення суду відповідає матеріалам справи та закону. Підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12 листопада 2014 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте вона може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: