СВАЛЯВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 306/2013/15-ц
Провадження № 2/306/839/15
Рядок статзвіту № 51
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.11.2015 року м. Свалява

Свалявський районний суд Закарпатської області у особі:

головуючої - судді Василиха Ж.В.,

з участю секретаря - Дичка О.І.,

представників позивачки - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору служба у справах дітей Солом»янської районної в місті Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_4 звернулася в суд із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що 26 серпня 2000 року між сторонами був укладений шлюб, від якого народився син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. В 2001 році з ініціативи позивача шлюб був розірваний. Син залишився повністю на утриманні позивача, відповідач не сплачував аліментів на утримання малолітнього сина, не брав участі у його вихованні протягом п»яти років та взагалі не бачив сина протягом цього часу. В 2006 році відповідач раптово заявив про себе, попросив вибачення і позивачка повіривши його обіцянкам, що він виправиться і стане хорошим чоловіком для неї та турботливим батьком для спільного сина вирішила повторно укласти з ним шлюб. За час перебування у повторному шлюбі у подружжя народилося ще двоє дітей - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3. За рішенням Свалявського районного суду від 09 грудня 2003 року шлюб було розірвано, місце проживання дітей визначено разом з позивачем. 14.12.2013 року відповідач залишившись вдома разом з сином ОСОБА_6, наніс йому тілесні ушкодження та вигнав з дому. Позивач маючи обгрунтовані побоювання щодо можливої неправомірної поведінки відповідача по відношенню до себе та дітей, змушена була терміново виїжджати до м. Києва з дітьми та 28 грудня 2013 року виїхала з будинку відповідача. З цього часу відповідач не виявив ані намірів, ані бажання побачитися з дітьми, жодного разу не навідував їх, хоча знає про місце проживання дітей в місті Києві. Жодних перешкод у спілкуванні відповідача з дітьми позивач не влаштовує. Крім того, менший син сторін ОСОБА_8 потребує постійного лікування та реабілітації, оскільки хворіє ДЦП. Відповідач виплачує аліменти невчасно, не в повному обсязі, виплачених ним коштів взагалі не вистачає на утримання трьох малолітніх дітей. Також відповідач перешкоджає розвитку дітей, не надає згоду на їх виїзд за кордон. Оскільки відповідач не виконує обов»язків по вихованню дітей, не піклується про їх життя та здоров»я, не дбає про їх фізичний та моральний розвиток, не забезпечує дітей матеріально, а також вчинив злочин щодо дитини, тому просить позбавити ОСОБА_5 батьківських прав щодо дітей ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3.

У судовому засіданні представники позивачки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 позов підтримали повністю, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_3 у судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що у відповідача склалися погані відносини з сім»єю позивача, відповідач сплачує аліменти на утримання дітей, робить їм подарунки. Оскільки діти проживають у м. Києві, то йому важко з ними бачитися, оскільки він зайнятий на роботі.

Представник служби у справах дітей Солом»янської районної у місті Києві державної адміністрації у судове засідання не з»явився, подав заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України зокрема п. п. 2, 6 мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов»язків по вихованню дитини або засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, поведінка матері чи батька має бути винною.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків та свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

За змістом статті 164 СК України позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, і питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного та об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей ( пункт 15 Постанови).

Позбавлення батьківських прав є, насамперед, способом захисту прав та інтересів дитини, а тому при вирішенні цього питання має бути виявлений позитивний результат в долі дитини (дітей), який має настати після позбавлення батьків їх прав.

Непередбачуваність позитивного результату у конкретній ситуації позбавляє змісту застосування такого крайнього заходу впливу як позбавлення батьківських прав.

Якщо позов про позбавлення батьківських прав заявлено із декількох підстав, суд має перевірити та обґрунтувати в рішенні кожну з них (пункт 16 Постанови).

У судовому засіданні встановлено, що сторони є батьками дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Після розірвання шлюбу (09.12.2013 року) сторони проживають окремо, позивач з дітьми у м. Києві, відповідач у м. Сваляві.

Діти: ОСОБА_8 з 04.09.2014 року навчається та виховується в СШДС І ступеня «Золотий ключик», з характеристики цього закладу вбачається, що вихованням дитини займається мати, яка створює всі необхідні умови для розвитку дитини, приймає активну участь у конкурсах дитячого садка, батько дитини за період перебування дитини у садочку не цікавився дитиною взагалі, батьківські збори не відвідував, з вихователями не спілкувався; ОСОБА_7 з 04.09.2014 року навчається та виховується в СШДС І ступеня «Золотий ключик», з характеристики цього закладу вбачається, що батько дитини за період перебування дитини у садочку не цікавився успіхами доньки; ОСОБА_6 навчається у спеціалізованій школі № 43 «Грааль» з лютого 2014 року, з характеристики даного навчального закладу вбачається, що батько дитини за період навчання не цікавився успіхами сина, батьківські збори не відвідував, з класним керівником та вчителями не спілкувався.

Постановою апеляційного суду Закарпатської області від 07.02.2014 року встановлено вину ОСОБА_5 у вчиненні насильства у сім»ї у відношенні до своєї жінки ОСОБА_4

Вироком Свалявського районного суду Закарпатської області від 09 вересня 2014 року визнано ОСОБА_5 винним у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч. 1 КК України, згідно якого останній 14.12.2013 року наніс малолітньому сину ОСОБА_6 один удар долонею правої руки в обличчя, внасліок чого дитина отримала легке тілесне ушкодження у вигляді садна перенісся, яке згідно висновку судово-медичного експерта кваліфікується як легке тілесне ушкодження, як таке, що не потягло за собою короткочасного розладу здоров»я чи незначної стійкої втрати працездатності.

Згідно висновку психологічного обстеження, затвердженого директором міського центру дитини служби у справах дітей виконавчого органу Київської міської ради 13.10.2015 року: ОСОБА_6 має емоційну прихильність до матері, виявляє до неї позитивне ставлення, постійне бажання допомогти та підтримати, на батька хлопчик ображений через його негативне ставлення до матері та знецінювання і неповагу до нього, це підтверджується наступними висловлюваннями «батько обзивав мене, кричав та принижував мене», хлопець зауважив, що батько у їх родині є, про те він не цікавиться дітьми, уникає спілкування з ними та відношення до родини у нього байдуже, на даний час у ОСОБА_6 відношення до батька байдуже «коли я літом був у Сваляві мені байдуже де він, я з ним не хочу говорити»; ОСОБА_7 має міцну емоційну прихильність до матері, виявляє до неї позитивне ставлення, постійне бажання бути поруч, до батька у дівчинки відношення нейтральне, ОСОБА_7 його витісняє з родинного оточення, а якщо і згадує, то «я за ним не скучаю, ... він кричав на маму і ОСОБА_6»; ОСОБА_8 має емоційну прихильність до матері, виявляє до неї позитивне ставлення, з нею поруч дитина врівноважена та захищена, при нагадуванні про батька хлопчик не розуміє змісту запитання, порівнюючи батька з дідусем, тому, що образ батька у дитини не сформований (зважаючи на ранній вік дитини). З доданого до висновку протокола № 1 від 01.10.2015 року телефонної розмови з батьком ОСОБА_5 вбачається, що останній повідомив, що на даний час проживає в м. Свалява і досить часто від»їздить по роботі за кордон, при необхідності готовий приїхати до Центру на консультацію, дуже сумує за дітьми, бажає з ними спілкуватись та зустрічатись, проте колишня дружина не дозволяє приїжджати до дітей та бачитись з ними; батько під час бесіди був надто схвильованим, розумівся у складності ситуації, постійно повторював, що дітей дуже любить і не дасть згоди дружині забрати у нього дітей назавжди.

Згідно висновку органу опіки та піклування Солом»янської районної в місті Києві державної адміністрації від 06.11.2005 року, вказаний орган вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_5 стосовно ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6

Вина відповідача у неналежному виконанні своїх батьківських обов'язків по відношенню до дітей є доведеною, оскільки такий з 2014 року не спілкується з дітьми, не проявляє інтересу до їх внутрішнього світу, не з'являється за місцем навчання та виховання дітей, не цікавиться їх навчальним та виховним процесом.

Разом з цим, як вбачається з матеріалів справи відповідач працює директором ТОВ «Спектр-К», частково сплачує аліменти на утримання дітей, в 2015 році на день народження доньці ОСОБА_7 надіслав 15000,00 грн., на день народження сину ОСОБА_10 8000,00 грн. (а.с. 59), сину ОСОБА_6 на день народження подарував мобільний телефон за 8000,00 грн., що визнано у судовому засіданні представниками сторін.

Також суд визнає, що неналежне виконання батьківських обов'язків відповідачем зумовлене в тому числі місцем прожиння дітей (м. Київ) та тяжким характером стосунків з сім»єю позивачки.

Як вбачається з письмових заперечень відповідача, то такий дуже любить своїх дітей, за час проживання з позивачкою створював усі умови для розвитку дітей.

Фактично батько дитини не намагається самоусунутись від виховання дітей, прагне забезпечити належні умови для їх розвитку. Окрім того, родинні стосунки між батьком та дітьми з часом можуть налагодитися, надавши таким чином можливість ОСОБА_5 змінити своє ставлення до виконання батьківських обов'язків.

Визнання відповідачем винним у вчиненні злочину за ст. 125 ч. 1 КК України та призначення йому покарання у виді штрафу у розмірі 850,00 грн. за те, що він наніс сину ОСОБА_6 тілесне ушкодження у вигляді садна перенісся у грудні 2013 року, втратило актуальність на час розгляду справи у суді.

Суд також не погоджується з висновком Органу опіки та піклування Солом»янської районної в місті Києві державної адміністрації, яким зазначено про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача, оскільки такий не є достатньо обґрунтованим та не свідчить про необхідність застосування такого крайнього заходу.

Враховуючи те, що відповідач не в повній мірі виконує батьківські обов'язки по відношенню до своїх дітей, однак його дії свідчать, що він не втратив інтерес до дітей, має бажання їх виховувати, відсутнє свідоме нехтування батьківських обов'язків, а позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу до осіб, які не виконують батьківських обов'язків за умови винної поведінки, суд дійшов висновку про необхідність попередити батька про необхідність змінити ставлення до виховання дітей і покласти на орган опіки та піклування контроль за виконанням ОСОБА_5 батьківських обов'язків.

Керуючись ст. ст. 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

У позові ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору служба у справах дітей Солом»янської районної в місті Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Попередити ОСОБА_5 про необхідність змінити ставлення до виховання дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Покласти на орган опіки та піклування Солом»янської районної в місті Києві державної адміністрації контроль за виконанням ОСОБА_5 батьківських обов»язків відносно дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Закарпатської області через суд першої інстанції шляхом подачі в десятиденний строк апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуюча Ж.В.Василиха