Номер провадження: 22-ц/785/5469/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Сєвєрова Є. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.2015 року м. Одеса

Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі :

головуючого - судді Сєвєрової Є.С.,

суддів: Процик М.В., Гірняк Л.А.,

при секретарі - Решетник М.С.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 14 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, набутого за час шлюбу, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2012 року ОСОБА_3 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, набутого за час шлюбу.

У жовтні 2012 року до суду звернувся ОСОБА_2 із зустрічним позовом до ОСОБА_3 про розподіл майна, що є обєктом права спільної сумісної власності.

11.02.2013 року до суду звернувся ОСОБА_2 із заявою про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Мізікевича, ж/м «Чорноморка», вул. Проектовна, 1/18, мотивуючи це оформленням права власності на ім'я ОСОБА_3, а тому існує загроза в тому, що остання в ході розгляду справи може здійснити його відчуження.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 05.03.2013 року задоволено заяву ОСОБА_4 про забезпечення позову, накладено арешт (заборону відчуження) на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Мізікевича, ж/м «Чорноморка», вул. Проектовна, 1/18, який є одним з предметів поділу за даним позовом.

14.05.2015 р. в ході слухання справи, представник відповідача ОСОБА_4 знову звернувся до суду з заявою про забезпечення позову та просив суд заборонити ОСОБА_3 вчиняти дії, які перешкоджають йому у користуванні вищевказаним будинком, а також меблями та іншими речами, які в ньому знаходяться та його особистими речами (одежею, взуттям, інструментами тощо), мотивуючи це тим, що позивачка ОСОБА_3 не дає йому можливості користуватися вищевказаними речами і він не може контролювати стан будинку та наявність в ньому вказаних речей.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 14.05.2015 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_4 про забезпечення позову.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу скасувати, постановити нову, якою задовольнити його заяву про забезпечення позову.

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що задоволення її у такий спосіб як просив ОСОБА_2, ще більше ускладнить напружені стосунки сторін.

Висновок суду про неможливість задоволення заяви у спосіб, запропонований відповідачем, є вірним, проте до нього суд першої інстанції прийшов шляхом невірного обґрунтування.

Так, відповідно до ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з врахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася із такою заявою, позовним вимогам.

Таким чином, доводи, покладені судом в основу відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову, не ґрунтуються на законі, тому підставою для відмови бути не можуть.

Водночас задоволення заяви у спосіб заборони ОСОБА_3 вчиняти дії, що перешкоджають ОСОБА_2 користуватися будинком, меблями, іншими речами, що знаходяться у будинку, неможливо, оскільки право на будинок та речі є предметом спору, саме з приводу користування речами та майном виник спір, відтак вирішення про забезпечення позову у такий спосіб буде вирішенням справи по суті спору, що не допускається діючим законодавством.

Доводи ОСОБА_2 про те, що справа розглядається тривалий час і протягом цього часу, а саме з серпня 2012 року, він позбавлений можливості користуватися власним майном, не можуть бути підставою для задоволення заяви, оскільки не спростовують того, що по суті є вимогами про вирішення справи по суті, і суд апеляційної інстанції не має повноважень на прискорення розгляду справи у такий спосіб. Водночас ОСОБА_2 не позбавлений прав сторони, яка має право вимагати розгляду справи у передбачений законом строк, проте це не вирішується в межах апеляційної скарги на ухвалу про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Зважаючи на викладене, ухвала суду підлягає зміні в частині обґрунтування мотивів відмови у задоволенні заяви, в решті - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.304,п.2ч.1ст.312,313,314,315,317,319 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 14 травня 2015 року змінити в частині мотивів відмови у забезпеченні позову за заявою ОСОБА_2, в решті ухвалу суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: