У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі суддів: Бондаренко Н.В., Малько О.С., Василевича В.С.,

секретар судового засідання: Пиляй І.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського районного суду від 23 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Великожитинської сільської ради Рівненського району, ОСОБА_2 про визнання недійсними рішень сільської ради № 252 та №253 від 30 травня 2012року,

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін та їх предстанвиків, перевіривши матеріали справи, колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А:

15.01.2014р. ОСОБА_1 звернувся з позовом до Великожитинської сільської ради Рівненського району, ОСОБА_2 про визнання недійсними: п.1.1 та п.1.2 рішення Великожитинської сільської ради №193 від 9.12.2011року в частині надання дозволу на складання ОСОБА_2 техдокументації; №252 від 30.05.2012року «Про затвердження технічної документації; №253 від 30.05.2012року «Про затвердження протоколу узгоджувальної комісії по земельних питаннях»; двох договорів оренди, укладених між ОСОБА_2 та Великожитинською сільською радою, зареєстрованих управлянням Держкомзему у Рівненському районі 3.08.2012року; визначення порядку користування земельною ділянкою.

Ухвалою Рівненського районного суду від 8 серпня 2014року за заявою ОСОБА_1 позов в частині визнання недійсними: п.1.1 та п.1.2 рішення Великожитинської сільської ради №193 від 9.12.2011року в частині надання дозволу на складання ОСОБА_2 техдокументації; двох договорів оренди, укладених між ОСОБА_2 та Великожитинською сільською радою та зареєстрованих управлянням Держкомзему у Рівненському районі 3.08.2012року; визначення порядку користування земельною ділянкою залишено без розгляду.(а.с.122)

Рішенням Рівненського районного суду від 23 грудня 2014 року відмовлено ОСОБА_1 в задоволенні позову до Великожитинської сільської ради Рівненського району, ОСОБА_2 про визнання недійсними рішень Великожитинської сільської ради №252 від 30.05.2012року «Про затвердження технічної документації; №253 від 30.05.2012року «Про затвердження протоколу узгоджувальної комісії по земельних питаннях».

В поданій на рішення суду апеляційній скарзі позивач вказує, що воно прийняте за неповного з'ясування обставин, які мають значення для справи, неправильного їх дослідження та оцінки, з порушенням норм матеріального та процесуальною права, висновки суду не відповідають обставинам справи.

Зазначає, що твердження суду про те, що спільна межа закріплена межовими знаками безпідставне та не відповідає дійсності, оскільки сільська рада не надала аргуметованої відповіді щодо того коли ці знаки встановлювалися, хто їх встановлював і в чиїй присутності.

Вважає, що суміжну межу між двома співвласниками слід встановлювати з врахуванням часток співвласників, розміщення будівель і споруд на межі розподілу, норм встановлених ДБН 360-92.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Рішенням №434 від 21 травня 2009року ОСОБА_1 надано дозвіл на складання технічної документації по передачі у власність земельних ділянок в с.Малий Житин Рівненського району для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,25га та для ведення особистого селянського господарства площею 1,05га (а.с.7). Позивач технічну документацію не виготовив і Державних актів не отримав.

Встановлено, що ухвалою Рівненського районного суду від 27 травня 2010року затвержено мирову угоду, відповідно до умов якої, ОСОБА_1 на праві власності належить 67/100 частки домоволодіння по АДРЕСА_1, а ОСОБА_2-33/100 цього майна. Цією ж ухвалою поділено дане будинковолодіння в натурі між співласниками, з виділенням кожному із них конкретних приміщень у будинку та господарських будівель і споруд.

Після звернень ОСОБА_1 та ОСОБА_2, Великожитинською сільською радою винесено рішення про передачу земельних ділянок у власність та користування для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд пропорційно їх часткам у праві власності на будинковолодіння, ОСОБА_1 для цих цілей виділено 0,17га, у користування ОСОБА_2-0,08га. Для ведення сільськогосподарського селянського господарства ОСОБА_1 надано дозвіл на розроблення техдокументації по передачі земельної ділянки у власність площею 0,70га, у користування ОСОБА_2- 0,0822га. Дані обставини підтверджуються рішенням с/ради №193 від 9.12.2011року та встановлені постановою Рівненського районного суду від 20.02.2013року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 24.07.2013року, і відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України повторному доказуванню не підлягають.(а.с.6,38,39-40, 104)

З метою узаконення земельної ділянки відповідачка звернулася до сільської ради з вимогою про погодження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відведення) меж земельної ділянки в натурі.

Рішенням Великожитинської сільської ради №252 від 30 травня 2012року затверджено технічну документацію по передачі ОСОБА_2 земельнних ділянок в оренду на 49 років з правом викупу площею 0,0767 га для обслуговування житлового будинку та господарських будівель та площею 0,0822 га для ведення особистого селянського господарства в с.М.Житин. Цим же рішенням вказані земельні ділянки передані відповідачці в оренду строком на 49 років. (а.с.16)

Рішенням Великожитинської сільської ради №253 від 30 травня 2012року затвержено протокол узгоджувальної комісії по земельних питаннях від 28.05.2012року в АДРЕСА_1, відповідно до якого межа між земельними ділянками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 встановлена вірно.(а.с.11,75)

На підставі рішення ради №252 між ОСОБА_2 та Великожитинською сільською радою укладено договори оренди земельної ділянки строком на 49 років, предметом яких відповідно є земельна ділянка площею 0,0767га по АДРЕСА_1 Рівненского району та земельна ділянка площею 0,0822га за цією ж адресою. Договори 3 серпня 2012року зареєстровані в Держкомземі у Рівненському районі.(а.с.17-20, 24-26)

Рішенням Рівненського районного суду від 16 грудня 2013року, постановленим між співвласниками будинковолодіння, закріплено за ОСОБА_2 право користування земельною ділянкою в розмірі 0,0767 га для обслуговування належної їй частини житлового будинку (33/100) АДРЕСА_1 Рівненського району.(а.с.41-42)

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувані позивачем рішення прийняті Великожитинською сільською радою відповідно до чинного законодавства та у межах компетенції органу місцевого самоврядування.

Такий висновок суду ґрунтується на досліджених судом доказах та відповідає вимогам закону.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ч.3 ст.158 Земельного кодексу України земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, які перебувають у власності і користуванні громадян, вирішують органи місцевого самоврядування, а у разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування спір вирішується судом згідно з ч.5 ст.158 Земельного кодексу України.

Як роз'яснено у п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України відж 16 квітня 2004року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», згідно зі ст.158 ЗК України суди розглядають справи за спорами про межі земельних ділянок, що перебувають у власності чи користуванні громадян-заявників, які не погоджуються з рішенням органу місцевого самоврядування чи органу влади з питань земельних ресурсів.

Згідно з п.п. 1.2, 2.1, 2.2 Інструкції встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженою наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18 травня 2010року №376, встановлення (відновлення) меж земельної ділянки здійснюється з метою визначення в натурі (на місцевості) метричних даних земельної ділянки, у тому числі місцеположення поворотних точок її меж та їх закріплення межовими знаками.

Встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі розробленої та затвердженої технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), технічної документації із землеустрою щодо поділу та об'єднання земельних ділянок або проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Документація із землеустрою щодо встановлення меж житлової та громадської забудови розробляється у складі генерального плану населеного пункту, проектів розподілу територій і є основою для встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості).

За наведеного існує законодавчо визначений порядок встановлення меж земельних ділянок.

5 січня 2012року мало місце погодження із суміжними землевласниками (землекористувачами) та закріплення меж земельних ділянок ОСОБА_2 відповідно площами 0,0767 га та 0,0822га згідно абрису зовнішніх меж, про що було складено протоколи, які підписані суміжним землекористувачем ОСОБА_3, землевпорядником та сільським головою.(а.с.12,13)

ОСОБА_1 вказані протоколи не підписав.

В цей же день, ОСОБА_2 передані межові знаки, про що складені акти.(а.с.14-15).

Чинне законодавство України не містить обов'язку суміжного землекористувача чи власника землі з надання згоди по погодженню меж суміжних земельних ділянок, а тому відмова, в даному випадку, позивача має приймалась і враховувалась органами місцевого самоврядування при підготовці технічної документації із землеустрою щодо складання документу, який посвідчує право на земельну ділянку.

В протоколі обстеження та погодження меж земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд від 5.01.2012року вказані місцеположення поворотних точок її меж, що відповідає вимогам чинного законодавства.(а.с.13)

Доводи апеляційної скарги про те, що протяжність межі 13,10м, що проходить по суходолу в північно-східному напорямку від точки 5 до точки 6 та протяжність межі 2,92м, що проходить по суходолу в південно-східному напорямку від точки 8 до точки 9 визначені невірно та повинні становити не більш як 33%, пропорційно частці ОСОБА_2 у будинковолодінні є безпідставними, оскільки грунтуються на невірному трактуванні чинного законодавства щодо порядку визначення межі та земельна ділянка відповідачки відповідно до вказаних її поворотних точок не перевищує встановленої площі 0,0767га.

Межа земельної ділянки ОСОБА_2 площею 0,0767 га визначена в натурі, що встановлено й чинним рішенням Рівненського районного суду від 16 грудня 2013року, постановленим між співвласниками будинковолодіння, а тому доводи скарги в цій частині є безпідставні.

Із матеріалів справи та пояснень сторін вбачається, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, які є між собою батьком та дочкою, фактично існує спір щодо права користування свердловиною, яка знаходиться на земельній ділянці останньої.

Рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, судом в повній мірі з'ясовано обставини, що мають значення для справи, доводи апеляційної скарги правильності висновків суду не спростовують, а тому колегія суддів не знаходить підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст.303,307,309,313,314,316,317,319,323-325 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 23 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Судді: Бондаренко Н.В.

Малько О.С.

Василевич В.С.