Справа № 456/3750/14-ц
Провадження № 2/456/180/2015
РІШЕННЯ

іменем України

15 січня 2015 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області

у складі головуючого - судді Пака В.М.

при секретарі Івасів А.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрию справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила права користування жилим приміщенням, суд

Встановив:

17.09.2014 р. позивачі, сім'я ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, яким просять визнати відповідача ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування жилим приміщенням, яке знаходиться в квартирі АДРЕСА_1 з тих підстав, що в 2001 році відповідач добровільно залишив сім'ю, забравши власні речі та перейшов проживати до своїх батьків за вказаною адресою не проживає із вказаного часу, жодного разу за цей час не поставив вимоги про своє право на проживання у вказаному жилому приміщенні.

Крім того, позивачі покликаються на викладені в заяві обставини, що їм позивачам по справі на праві спільної часткової власності в рівних долях належить трьохкімнатна квартира загальною площею 60,2 кв. м., що в АДРЕСА_1. 27 грудня 1996 року в дану квартиру був прописаний відповідач ОСОБА_5, який був одружений з 01 червня 1994 року з ОСОБА_3 У 2001 році відповідач ОСОБА_5добровільно залишив сім'ю та виїхав з м. Стрия та більше до даного житла не повертався, тут не проживав. Восени 2013 р. ОСОБА_5 приїжджав в м.Стрий та при зустрічі із своєю дружиною ОСОБА_3, яка просила розірвати шлюб та знятися з реєстрації з АДРЕСА_1 на дану пропозицію він погодився, однак не вчинив жодних дій для виконання даної обіцянки. Так як відповідач протягом останніх 13-ти років не проживає у вказаній квартирі за ці роки не проводив жодної плати за комунальні послуги, а тому вони вимушені звернутися із позовною заявою до суду. Просять позовні вимоги задовольнити.

В суді позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 позовні вимоги підтримали з показань яких вбачається, що відповідач по справі є їхнім зятем та колишнім чоловіком, який 01 червня 1994 року зареєстрував шлюб з ОСОБА_3 Вони відповідача зареєстрували у вказану квартиру 27 грудня 1996 року, яка до цього уже ними була приватизована до цього, а 2001 року він добровільно покинув сім'ю, забрав свої речі та виїхав з м. Стрия, восени 2013 році повернувся, однак претензій до даного спірного житла не вимагав його сюди вселити чи визнати за ним право на вказане житло.. Так як відповідач більше 13 років в їхній квартирі не проживає, а тому просять визнати його таким, що втратив право на користування даною квартирою АДРЕСА_1. Просять позовні вимоги задовольнити.

Відповідач ОСОБА_5 будучи двічі належним чином повідомлена про час та місце слухання справи на 05 листопада 2014 року та повторно на 15 січня 2015 року рекомендованим листом з повідомленням, тобто належним чином повідомлений про час та місце слухання справи в судові засідання не з'явився про причини неявки не повідомив, а тому суд має право прийняти заочне рішення на підставі наявних справі доказів. А.с.20-33. Поясненнями позивачів, дослідженими по справі доказами доведено, що позовні вимоги підставні підлягають до задоволення.

Згідно вимог ст. 71 ЖК України вказано, що визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Вимоги ст. 405 ЦК України визначено, що член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власникам житла або законом.

Копією свідоцтва про право власності на квартиру від 26 січня 1996 року доведено, що житло, яке знаходиться в АДРЕСА_1 дійсно належить на праві спільної часткової в рівних долях ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, а також сину відповідача ОСОБА_4, а відповідач по справі не приймав участі у приватизації спірного житла. а. с. 5

Випискою з домової книги про склад сім'ї та прописку та копією будинкової книги вказано, що по АДРЕСА_1 зареєстровані позивачі та відповідач ОСОБА_5 з 27 грудня 1996 року. а. с. 6-9.

Однак, судовим розглядом даної справи встановлено, що відповідач ОСОБА_5 за вказано адресою не проживає з 2001 року, тобто більш як тринадцять років, а згідно тверджень позивачів в суді, що після його прописки в нині спірну квартиру в 1996 році майже нею не користувався. А з 2001 року взагалі перестав цікавитися вказаним житлом, не приїжджав до дітей, не цікавиться їхнім життям, однак обіцяв добровільно виписатися в 2013 році та власної обіцянки не виконав, а тому вимушені звернутися в суд з даними позовними вимогами за захистом порушеного права.

Повідомлення в с. Великі Угольки Тячівського району про можливе вручення та повідомлення відповідача про наявність даного спору родиною відповідача поступило повідомлення, що такий тут не проживає, що також свідчить про байдуже ставлення відповідача та його родини до даного спору.

Отже, в суді встановлено, що позивачам ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5 належить на праві особистої власності квартира АДРЕСА_1 та за вказаною адресою зареєстрований відповідач ОСОБА_5, який з 2001 року там не проживає, добровільно знятися з реєстрації не бажає, втратив всякий до даної квартири інтерес, а тому суд вважає доведеним, що він втратив право користуватися даним житловим приміщенням. Задовольняє позовні вимоги.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 169, 212, 215 ЦПК України і на підставі ст.ст. 71, 72, 163 ЖК України, ст. 405 ЦК України, суд

Вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування жилим приміщенням, яке знаходиться в квартирі АДРЕСА_1 у зв'язку з його відсутністю в даному житлі без поважних причин понад встановлені річні строки, а саме з 2001 року.

Судові витрати суд залишає за сторонами на прохання паозивачів.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Львівської області протягом 10 днів з моменту його оголошення шляхом подачі апеляції Стрийському суду, а відповідачу в той же строк з часу отримання копії рішення, шляхом подачі заяви про перегляд заочного рішення в порядку ст. 226 ЦПК України.

Головуючий-суддя В. М. Пак