Номер провадження: 22-ц/785/511/15
Головуючий у першій інстанції Поліщук І.О.
Доповідач Кравець Ю. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28.01.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді Кравця Ю.І.,

суддів: Мартинової К.П., Оверіної О.В.,

з участю секретаря судового засідання - Желєзнова В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одеса цивільну справу за позовом Військової академії до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про виселення без надання іншого приміщення за апеляційною скаргою представника Військової академії - ОСОБА_3 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 28.05.2014 року,-

встановила :
В листопаді 2013 року представник Військової Академії (м. Одеса) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про виселення без надання іншого приміщення, посилаючись на те, що будівлі військового містечка № НОМЕР_1 , зокрема і булинок АДРЕСА_1 є військовим майном, яке на даний час, заходиться на балансі та перебуває у відповідальній експлуатації Військової академії м. Одеса, про що свідчить акт прийому-передачі від 20.08.2013 року. Відповідно до Директиви Міністра оборони України від 11.06.01 року № Д-14 Про переобладнання вивільного фонду Міністерства України під тимчасове житло для безквартирних військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей вищевказана будівля № 87 переобладнана під тимчасове житло для проживання безквартирних військовослужбовців та членів їх сімей і використовується в якості гуртожитку. На даний час будівля №87 використовується як гуртожиток, утримується у штатному розписі згідно кошторису прибутку та витрат гуртожитку військового містечка № НОМЕР_1 та обслуговується працівниками Військової академії (м.Одеса). Мешканці зазначеного гуртожитку військового містечка № 17 здійснюють встановленим порядком оплату за використані комунальні послуги та вносять квартирну плату. КЕВ м. Одеси веде облік казармено-житлового фонду в Одеському гарнізоні, в порядку визначеному Статутом гарнізонної та вартової служб Збройних Сил України, наказом Міністра оборони України від 21.04.11 215 Про затвердження Положення про квартирно-експлуатаційне забезпечення Збройних Сил України та Положення про КЕВ м. Одеси, а також здійснює контроль за використанням жилого фонду Міністерства оборони України в порядку ст.29, ЗО ЖК України. Згідно індивідуальної картки обліку будівлі № 87 військового містечка № НОМЕР_1 - зазначена будівля є гуртожитком, який використовується для тимчасового проживання військовослужбовців та членів їх сімей. ОСОБА_1 є колишньою дружиною військовослужбовця ОСОБА_4 , який згідно ст. 127,128 ЖК України та Положення про порядок забезпечення жилою площею в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра Оборони України від 03.02.1995 року № 20 під час проходження служби в Одеському гарнізоні за відсутності житлової площі забезпечувався для тимчасового проживання житловою площею у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_2 . Зазначене Положення втратило чинність, на даний час, порядок вселення та виселення з гуртожитків Збройних Сил України регулюються відповідними нормами Житлового Кодексу України, а особливості передбачені Інструкцією про організацію забезпечення і військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністра оборони України № 737 від 30.11.11року. ОСОБА_2 є сином ОСОБА_1 та проживає разом з нею за спірною адресою. Між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 05.10.05 року було розірвано шлюб, встановленим порядком. Після розірвання шлюбу, так як спільне проживання між колишнім подружжям було неможливе, кімната № 201 була розмежована на дві кімнати з відокремленим входом - кімната № НОМЕР_2 , у якій залишився проживати ОСОБА_5 та кімната № 201 а, де наданий час проживають відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Відповідно до п.5.10 Інструкції підлягають виселенню з гуртожитку без надання іншого жилого приміщення колишні члені сімї військовослужбовця чи працівника, які проживають в ньому після розірвання шлюбу, у двомісячний строк з дня розірвання шлюбу. Пунктом 5.1. Інструкії встановлено, що гуртожитки призначені до тимчасового проживання курсантів (слухачів) військовослужбовців рядового, сержантського, старшинського і офіцерського складу, які проходять військову службу за контрактом і перебувають у шлюбі під час навчання у військових начальні закладах MO України або проходження ними військової служби. Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не є військовослужбовцями, у списках особової складу Військової академії (м. Одеси) не значаться, на обліку осіб, потребуючих поліпшення житлових умов не перебувають, не мають жодного відношення до Міністерства оборони України і безпідставно утримують спірне житлове приміщення. Відповідачі на даний час самоправно займають жиле приміщення, не маючи на це ніяких правових підстав, чим порушують існуючий порядок надання житлових приміщень гуртожитках Збройних Сил України, а також права та законні інтереси інших військовослужбовців ЗС України та членів їх сімей.

Згідно ст. 116 ЖК Української PCP, особи, які самоправно утримують житлове приміщення, підлягають виселенню без надання їм іншого житлового приміщення. Оскільки відповідачі своїми діями перешкоджають державі в особі Військової академії у здійсненні права користування житловим приміщенням, чим порушує її права та законні інтереси, про те як ст.391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, представник позивача вимушений звернутись наступним позовом до суду. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 28.05.2014 року у задоволенні позову Військової академії (м. Одеси ) до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про виселення без надання іншого приміщення - відмовлено. Не погоджуючись з рішенням суду представник Військової академії - Шевчук Андрій Вікторович подав апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення судом норм матеріального на процесуального права, просить рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 28.05.2014 року скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити. Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Відповідно до ст.. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін впливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Зазначеним вимогам судове рішення районного суду не відповідає. Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено, що житлова площа у будівлі АДРЕСА_3 ) на час заселення та реєстрації ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у 2004 році, у кімнаті № НОМЕР_3 , яка складається з однієї кімнати житловою площею 16,0 кв.м., мала статус гуртожитку, тому на них не можуть розповсюджуватися кімнату № 201 вказаної будівлі, а потім після розлучення ОСОБА_6 з ОСОБА_4 кімната АДРЕСА_4 була розмежована на дві кімнати № 102 та № 201-а. про те, будь-яких рішень, прийнятих у відповідності до вимог ЖК та інших нормативно-правових актів, щодо переобладнання або розмежування житлової кімнати у гуртожитку, утворення нової кімнати та присвоєння їй відповідного номеру, суду не надано. Проте з таким висновком суду погодитись не можна. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідно до ст.1,2 Закону України Про правовий режим майна у Збройних Силах України військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами,закладами, установами та організаціями Збройних Сил України. Міністерство оборони України як центральний орган управління Збройних Сил України здійснює управління військовим майном. Згідно ст.3,4 Закону України Про правовий режим майна у Збройних Силах України з моменту надходження майна до Збройних Сил України і закріплення його і військовою частиною Збройних Сил України воно набуває статусу військового майна та обліковується у органах квартирно-експлуатаційної служби Збройних Сил України. Як вбачається з рапорту від 31.10.2003 року, командира ремонтної роти ОСОБА_4 , на ім`я начальника технічної частини відділу логістики, ОСОБА_4 просить звернутися з клопотанням до вищестоящого командування про забезпечення його старшого лейтенанта ОСОБА_4 житлом у гуртожитку в зв`язку з одруженням. Згідно з резолюцією начальника інституту від 27.12.2003 року дозволено заселення сім`ї ОСОБА_4 до туалетно-умивальної кімнати. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу від 05 жовтня 2005 року, виданим Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Малиновського районного управління юстиції, шлюбу між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 - розірвано.

Як вбачається з довідки № 74 від 20.08.2013 року (витяг з домової книги про склад родини та реєстрацію) ОСОБА_1 та її син - ОСОБА_2 проживають у квартирі АДРЕСА_5 , у одній кімнаті площею 16 квадратних метрів. Також з вказаної довідки вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 постійно зареєстровані за вищевказаною адресою з 02.08.2004 року. Згідно з актом приймання (передачі) будинків, споруд та території військового містечка № НОМЕР_1 від 10.06.2013 року, затвердженого Заступником Міністра оборони України А.Ф.Бабенко 20.08.2013 року, будівля за генпланом № 87, яка розташована на території військового містечка № НОМЕР_1 , КЕВ м. Одеси передана в управління Військової академії (м. Одеса). Відповідно до статті 128 ЖК України жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету.

Проте, відповідачам не видавався ордер на право зайняття жилої площі у гуртожитку за спірною адресою, а згідно відомостей зазначених в самі позовній заяві, відповідно до Директиви Міністра оборони України від 11.06.01 року № Д-14 Про переобладнання вивільненого фонду Міністерства оборони України під тимчасове житло для безквартирних військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей вищевказана будівля № 87 переобладнана під тимчасове житло для проживання безквартирних військовослужбовців та членів їх сімей та використовується в якості гуртожитку. Для підтвердження статусу будівлі АДРЕСА_3 , як гуртожитку, стороною позивача надано до суду штатний розпис комендантської дільниці військового містечка № 17 Військової академії м. Одеси на 2013 рік, погоджений начальником Південно-Східного Територіального КЕУ у 2012 року. В даному документі значиться посилання на наказ МОУ № 28-2006 року; розрахунок фонду оплати праці працівників комендантської дільниці в/м № 17 Військової академії м. Одеси на 2013 рік; кошторис прибутку та витрат комендантської дільниці № 2 військового містечка № НОМЕР_1 Військового інституту Одеського національного політехнічного університету на самоокупності та дотації на 2013 рік. Даний кошторис затверджений ТВО начальника Військової академії генерал-майором О.В.Гуляк, та погоджений ТВО начальника КЕВ м. Одеси Ю.С. Грицюк, заступником головного бухгалтера КЕВ м. Одеси; наказ Міністра оборони № 312 від 13.05.2013 року про передачу фондів військових містечок у місті Олесі, згідно з яким з метою вдосконалення системи функціонування, оптимізації та розвитку інфраструктури Військової академії (м. Одеси), раціонального використання та утримання фондів військових містечок № НОМЕР_4 у місті Одеса, наказано: начальнику Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України організувати вилучення з балансу КЕВ м. Одеси фондів військових містечок № НОМЕР_1 (Фонтанська дорога, 10) та передачу його на баланс Військової академії, згідно з переліком нерухомого військового майна, що передається в управління військової академії.

Разом тим районним судом не прийнято до уваги, що відповідно до індивідуальної картки обліку будівлі (а.с.58), будівля, що в ній розташована кімната в якій зареєстровані та проживають відповідачі є гуртожитком.

Відповідно до ст. 127 ЖК Української РСР, п. 2 Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою Ради Міністрів Української РСР від З червня 1986 року № 208 (далі - Примірне положення) гуртожитки призначаються лише для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період їх роботи або навчання.

Згідно з ч. 2 ст. 128, ст. 129 ЖК Української РСР, ч. 1 п. 10 Примірного положення на підставі спільного рішення адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу.

Отже, законом установлено, що єдиною підставою для вселення на надану жилу площу в гуртожитку є спеціальний ордер, який видає адміністрація підприємства, установи, організації на підставі спільного з профспілковим комітетом рішення про надання жилої площі в гуртожитку.

У відповідачів відсутній спеціальний ордер, отже відсутні правові підстави для використання спірної житлової площі.

Крім того, колегія суддів зазначає, що житлова площа у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_2 надавалася військовослужбовцю ОСОБА_4 для тимчасового проживання у зв`язку з проходженням служби в Одеському гарнізоні за відсутності іншої житлової площі. Враховуючи те, що відповідач ОСОБА_1 перебувала в той час у шлюбі з військовослужбовцем ОСОБА_4 вона мала право користуватись зазначеною житловою площею. Проте згодом між відповідачем ОСОБА_1 та ОСОБА_4 05.10.2005 року шлюб було розірвано.

У зв`язку з чим відповідачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (як таким, що проживає разом з матір`ю), було втрачено статус сім`ї військовослужбовця та відповідно до Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, автоматично втратили і право на подальше користування житловою площею.

Посилання відповідача, що позивачем не надано документів, що підвереджують право власності на предмет спору, є надуманими, оскільки матеріали справи містять такі докази (а.с.10-14; 58-60).

Також не може бути задоволена заява відповідачів про застосування строку позовної давності, оскільки термін позовної давності не може бути застосований до вимог про виселення з житлового приміщення осіб, які оселилися в якості наймачів, оскільки вони не залежно від тривалості проживання не набувають права на житлову площу. Поданий позов за своєю правовою природою належить до негаторних позовів. На негаторний позов не поширюється вимоги щодо позовної давності.

При встановлених обставинах та на підставі наданих доказів, відповідно до вимог ст. ст. 11, 303, 307, 309 ЦПК України, апеляційний суд в межах своїх повноважень приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 307, 308, 309, 313, 317 ЦПК України, судова колегія

вирішила :
Апеляційну скаргу представника Військової академії - Шевчука Андрія Вікторовича задовльнити.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 28.05.2014 року скасувати і ухвалити нове.

Позов Військової академії до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про виселення без надання іншого приміщення задовольнити.

Висилити ОСОБА_1 , ОСОБА_2 із кімнати АДРЕСА_6 , без надання іншого житлового приміщення.

Рішення суду набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Ю.І.Кравець

Судді: О.В.Оверіна

К.П.Мартинова