АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 753/5474/13
№ апеляційного провадження:22-796/2220/15
Головуючий у суді першої інстанції: Шклянка М.П.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Семенюк Т.А.

21 січня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Семенюк Т.А

Суддів - Кравець В.А., Шиманського В.Й.

при секретарі - Круглику В.В.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 - представника ОСОБА_4 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 16 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс», третя особа: комунальне підприємство «Головний інформаційно-обчислювальний центр» про зобов'язання вчинити дії , -

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 16 жовтня 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_4, через свого представника подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову, вважаючи, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано обставини, які мають значення для справи.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ст. 305 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе слухати справу у відсутність особи, яка не з'явилася.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що у квітні 2013 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про зобов'язання вчинити певні дії, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на те, що вона проживає у АДРЕСА_1 та є споживачем житлово-комунальних послуг.

6 травня 2005 року між сторонами укладено договір про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території, відповідно до якого відповідач забезпечує обслуговування житлового будинку та утримання прибудинкової території, а позивач оплачує витрати по утриманню будинку і комунальних послуг.

30 серпня 2011 року у зв'язку з встановленням у квартирі ОСОБА_4 теплового лічильника, між сторонами підписано додаткову угоду до договору від 6 травня 2005 року.

Протягом січня 2010 року - березня 2013 року позивачу надсилалися квитанції на оплату житлово-комунальних послуг.

Зазначила, що весь період сплачувала плату за комунальні послуги з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення холодної та гарячої води, та надання послуг з централізованого опалення відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. N 630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення».

За весь період сплачувала плату за комунальні послуги до 20 числа місяця, який настає за розрахунковим, але за тарифами, що встановлені за оплату після 20 числа місяця, який настає за розрахунковим, оскільки до неї з невідомих причин застосовувалися останні тарифи, які є значно вищими, в зв'язку з цим вважає дії відповідача неправомірними, що стало підставою для звернення до суду.

У зв'язку із викладеним просила суд зобов'язати ЖБК «Житло-Сервіс» здійснити ОСОБА_4 перерахунок за сплачені протягом січня 2010 року - березня 2013 року житлово-комунальні послуги, у тому числі шляхом зарахування надмірно переплачених коштів у наступні періоди.

Як вбачається з пояснень та матеріалів справи, ОСОБА_4 є власником трьох кімнатної квартири у АДРЕСА_1, що підтверджується Свідоцтвом про право власності від 2 червня 2005 року, серії ЯЯЯ №234844.

Балансоутримувачем вказаного будинку та обслуговуючою організацією є КП «Житло-сервіс» на підставі Наказу Головного управління житлового забезпечення №117 від 18 травня 2005 року, що також підтверджується актом державної технічної комісії про прийняття закінченого будівництвом об'єкта в експлуатацію №332.

Відповідно до договору від 5 травня 2005 року, укладеного між сторонами, відповідач забезпечує обслуговування будинку, в тому числі і квартири позивача, та утримання прибудинкової території вказаного будинку.

Судом встановлено, що КП «Житло-сервіс» зверталося до суду з позовною заявою до позивача про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з 01.12.2006 по 01.12.2010 р.

В зазначений період діяли тарифи на утримання будинку та прибудинкової території, встановлені розпорядженнями виконавчого органу Київради (Київською міською державною адміністрацією), які були чинними на той час.

За період з 01.01.2010 року по 31.01.2010 р. діяли тарифи затверджені Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 30.05.2007 року № 641 - тариф - 1,10 грн. відповідно до тарифу та площі квартири сума до сплати була в розмірі 126,74 грн.

За період з 01.02.2010 року по 01.02.2011 року за тарифом, затвердженим Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 31.08.2009 року № 978 - тариф 1,82 грн. відповідно до тарифу та площі квартири сума до сплати була в розмірі 219,67 грн., тоді як позивач сплачував частково нарахування, тобто по раніше встановленими та затвердженими тарифами.

За період з 01.02.2011 року по 01.03.2013 р. за тарифом, затвердженим Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 29.12.2010 р. № 1221 - тариф 2,85 грн. відповідно до тарифу та площі квартири сума до сплати була в розмірі 344,00 грн. тоді як позивач сплачував частково нарахування, тобто по раніше встановленими та затвердженими тарифами.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 24 вересня 2012 року по цивільній справі № 2-4978/11 за позовом ОСОБА_4 до Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду "Житло-сервіс" треті особи - КП ГІОЦ, ПАТ «АТ «Водоканал», ПАТ «Екостандарт», ПАТ «Київенерго» про зобов'язання вчинити дії, - здійснити перерахунок за сплачені протягом січня - грудня 2010 року житлово-комунальні послуги, в позові було відмовлено, зазначено, що КП «Житло-сервіс» правомірно застосовував тарифи на утримання будинку та прибудинкову територію та інші тарифи.

Відповідно до ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником.

Відповідно до ст. 151 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов'язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний та капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію.

За ч. 4. ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» державні комунальні підприємства по обслуговуванню та ремонту житла зобов'язані здійснювати обслуговування та ремонт приватизованого житла, надавати мешканцям комунальні та інші послуги за державними розцінками і тарифами.

Відповідно до п. 2 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями власники приватизованого житла в багатоквартирних будинках (до них належать і власники квартир у кооперативних будинках та викуплених квартир) є співвласниками всіх допоміжних приміщень будинку та його технічного обладнання і повинні сплачувати свою частку витрат у загальних квартирах на утримання будинку (житла) та прибудинкової території пропорційно займаної площі.

Згідно ст. 16 Закону України Про «житлово-комунальні послуги» виконавець/виробник зобов'язаний проводити перерахунок розміру плати за житлово-комунальні послуги у разі перерви в їх наданні, ненаданні або наданні не в повному обсязі у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є необґрунтованим та безпідставними.

Колегія суддів не може погодитись з доводами апеляційної скарги, що судом досліджено не усі докази, відповідачем суду було надано лише частину витребуваних доказів, оскільки, відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний роз суд. Відповідач надав ті документи, які були у нього в наявності.

Також колегія суддів не може прийняти до уваги доводи апеляційної скарги, що судом першої інстанції не враховано, що позивачкою проводились оплати за комунальні послуги з централізованого постачання холодної та гарячої води, водовідведення та надання послуг з централізованого опалення до двадцятого числа кожного місяця, а відповідач неправомірно нараховував завищену вартість за зазначені послуги, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, за ОСОБА_4 рахувалась заборгованість по оплаті за житлово-комунальні послуги. Згідно п. 2.6.3 Розпорядження Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) № 140 від 03.02.2011 р., виконавці житлово-комунальних послуг мають право, застосовувати тарифи, встановлені для розрахунків з населенням з оплатою останнім після 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, у разі наявності заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги за попередні періоди, на яку не укладено договір про її реструктуризацію.

На виконання постанови Кабінету Міністрів України від 20.05.2009 р. № 529 «Про затвердження Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» та Розпоряджень Київської міської державної адміністрації «Про проведення у м. Києві загальноміських громадських слухань» від 03.07.2006 р. № 995 у будинку були проведенні загальні збори мешканців (громадські слухання) для доведення інформації про розмір і структуру тарифу на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Розрахунок тарифу на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій сформований з урахуванням відсутності у 2010 році компенсації за рахунок бюджетних коштів різниці між тарифами на житлово-комунальні послуги та їх фактичною собівартістю. Тарифи на послуги з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води, водовідведення та інші комунальні послуги на громадські слухання не виносяться.

Колегія суддів не може погодитись і з доводами апеляційної скарги, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо розрахунків плати за послуги з централізованого опалення, оскільки, судом встановлено, що плата за користування житлом обчислюється виходячи із загальної площі квартири, а загальна площа квартири Позивача становить 120,70 кв. м., опалювальна площа квартир становить 119,90 кв.м., відповідно до якої і проводились нарахування.

Доводи апеляційної скарги, що відповідачем не доведено надання послуг позивачу, їх якість та об'єм не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки належних та допустимих доказів на підтвердження своїх доводів позивачка не надала, в матеріалах справи відсутні будь-які претензії та акти щодо ненадання житлово-комунальних послуг відповідачем.

Інші доводи апеляційної скарги також висновків суду не спростовують та не дають підстав вважати, що судом порушено норми матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Оскільки рішення суду постановлене з дотриманням норм діючого законодавства, висновки суду відповідають обставинам справи та не спростовуються доводами апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - представника ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 16 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді