АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Соколової В.В.,

суддів: Усика, Г.І., Нежури В.А.,

при секретарі: Троц В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Південкомбанк» на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 07.11.2014 у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Південкомбанк» про захист прав споживачів, стягнення коштів, штрафних санкцій та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А

У травні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнень просив суд стягнути з відповідача штрафні санкції за невиконання договору у визначений у ньому строк за період з 25.04.2014 по 25.05.2014 у вигляді пені у розмірі 130 грн., інфляційних втрат у розмірі 730,68 грн. та три проценти річних у сумі 107,01 грн., а також моральну шкоду у розмірі 8000 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до умов укладеного між позивачем та відповідачем договору банківського вкладу, ПАТ «КБ «Південкомбанк» прийняв від ОСОБА_2 на депозитний рахунок грошові кошти у розмірі 42000 грн. зі строком повернення 24.04.2014. Після закінчення строку вкладу позивач неодноразово звертався до відповідача з заявами щодо повернення вкладу, проте грошові кошти йому повернуті не були. У зв'язку з наведеним позивач на підставі норм Закону України «Про захист прав споживачів» просить суд захистити його права шляхом стягнення з відповідача на його користь 42000 грн. з урахуванням пені, понесених ним інфляційних витрат та трьох процентів річних у загальній сумі 1584,95 грн., а також моральну шкоду у мірі 3000 грн.

Справа 753/9095/14
№ апеляційного провадження:22-ц/796/2050/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Каліушко Ф.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Соколова В.В.
Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 07.11.2014 позовні вимоги ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Південкомбанк» про захист прав споживачів, стягнення коштів, штрафних санкцій та моральної шкоди - задоволено частково.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк Південкомбанк») на користь ОСОБА_2 пеню у розмірі 130,20 грн., три проценти річних у сумі 107,01 грн., та суму інфляційних втрат у розмірі 730,68 грн.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2, уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб подано апеляційну скаргу, в якій зазначається про незаконність і необґрунтованість рішення суду у зв'язку із порушенням норм матеріального права, внаслідок неповного з'ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідач посилається на те, що судом при ухваленні рішення не застосовані норми Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", згідно яких застосування штрафних санкції і нарахування відсотків за зобов'язання перед кредиторами, відбувається в особливому порядку та з дотриманням положень передбачених ст. ст. 36, 46 вищевказаного Закону.

На підставі викладеного, просить скасувати рішення суду в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк Південкомбанк» на користь ОСОБА_2 пені у розмірі 130,20 грн., трьох процентів річних у сумі 107,01 грн. та суму інфляційних втрат у розмірі 730,68 грн., в іншій частині рішення суду залишити без змін.

Позивач заперечував проти доводів апеляційної скарги, вважає рішення суду законним і обґрунтованим, просив залишити його без змін.

Інші учасники в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчать поштові повідомлення, тому, в порядку ст. 305 ч 2 ЦПК України, їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які приймали участь в судовому засіданні, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За змістом ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати слугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є, договори та інші правочини.

Згідно ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вкклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття цього Кодексу). До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Статтею 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

У відповідності до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або Законом.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), статтею 629 цього Кодексу встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Судом встановлено, що 19.04.2013 між позивачем та ПАТ «КБ «Південкомбанк» було укладено договір банківського вкладу №68Д-75Ф, згідно умов якого сума депозиту з урахуванням його поповнення склала 42000, строк розміщення депозиту з 19.04.2013 по 24.04.2014 включно, процентна ставка за депозитом 23,4% річних.

Позивач на виконання умов договору вніс грошові кошти в розмірі 21000 грн., та в подальшому ще 21000 грн., що підтверджується відповідними квитанціями, копії яких містяться у матеріалах справи.

22.04.2014 позивач звернувся до відповідача з заявою про закінчення строку договору, та виплату усієї суми банківського вкладу і нарахованих відсотків. В подальшому він неодноразово звертався до банку з відповідними заявами.

Згідно ч. 1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Так, відповідно до умов договору датою повернення вкладу визначено24 .04.2014. Проте, 24.04.2014 суму вкладу ПАТ «КБ «Південкомбанк» ОСОБА_2 на його вимогу не повернув. Грошові кошти позивачу були повернуті відповідачем під час розгляду справи в суді першої інстанції лише 10.10.2014, тобто після сплину визначеного у договорі строку на їх повернення.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не застосовані норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», які в свою чергу повинні були бути застосовані, оскільки на той час відбувалася процедура виведення ПАТ «КБ «Південкомбанк» з ринку, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки ОСОБА_2 звернувся до відповідача з заявою про повернення вкладу ще 22.04.2014, тобто до закінчення строку його розміщення (24.04.2014), а введення тимчасової адміністрації відбулося 26.05.2014 відповідно до постанови Національного банку України від 23.05.2014 № 305. Таким чином, строк банківського вкладу позивача закінчився ще до початку введення в банк тимчасової адміністрації, а тому норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не підлягають застосуванню до вказаних правовідносин.

Відповідно до ст. 611 цього Кодексу у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 6.1 договору передбачено, що у випадку несвоєчасного повернення банком суми вкладу після закінчення строку його розміщення, відповідач виплачує вкладнику пеню у розмірі 0,01% від неповернутої суми вкладу за кожен день прострочення.

Відповідно до розрахунку, наданого позивачем сума нарахованої пені за період з 25.04.2014 по 25.05.2014 за несвоєчасне повернення вкладу становить 130,20 грн.

Крім того, позивач просив стягнути з ПАТ «КБ «Південкомбанк» інфляційні втрати у сумі 730,68 грн., та три проценти річних у розмірі 107,01 грн. за прострочення виконання грошового зобов'язання за період з 25.04.2014 по 25.05.2014.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Посилання відповідача на те, що судом першої інстанції не взято до уваги обмеження встановлені ст. ст. 36, 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» щодо неможливості нарахування штрафних санкцій та інфляційних витрат колегія суддів до уваги не приймає, оскільки штрафні санкції у вигляді пені, трьох процентів річних та інфляційних витрат нараховані за період з 25.04.2014 по 25.05.2014, тобто до введення тимчасової адміністрації, а обмеження визначені вказаною нормою Закону встановлені під час її дії.

Рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача моральної шкоди за невиконання договірних зобов'язань не оскаржується, а отже в силу ст. 303 ЦПК України перегляду не підлягає, так як виходить за межі доводів апеляційної скарги.

З врахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановивши фактичні обставини справи, дав належну оцінку представленим доказам, та правильно вирішив спір по суті у, визначений спосіб.

Рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому підстави для його скасування відсутні.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Південкомбанк» - відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 07.11.2014 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: