Справа № 464/3298/14 Головуючий у 1 інстанції: Тімченко О.В.
Провадження № 22-ц/783/438/15 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2015 року м.Львів

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Бойко С.М.,

суддів: Берези В.І., Штефаніци Ю.Г.,

секретаря - Брикайло М.В.,

з участю: ОСОБА_2,

представника ТзОВ ЖЕП «Стимул Сихів» - Олешек О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 19 вересня 2014 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю житлово-експлуатаційного підприємства «Стимул-Сихів» до ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_7 та ОСОБА_4, третя особа - Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенрго» про стягнення заборгованості та зустрічним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю житлово-експлуатаційного підприємства «Стимул-Сихів» про визнання незаконними дій щодо нарахування заборгованості за послуги з теплопостачання та зобов»язання провести перерахунок,-

встановила:

У квітні 2014 року товариство з обмеженою відповідальністю житлово-експлуатаційне підприємство (далі- ТзОВ ЖЕП) «Стимул-Сихів» звернулось до суду з позовом про солідарне стягнення з відповідачів ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_7 та ОСОБА_4, як із співвласників квартири АДРЕСА_1, заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії, яка станом на 01 лютого 2013 року становила 5238 грн. 79 коп., оскільки відповідачі не в повному обсязі здійснювали оплату за спожиті послуги.

У липні 2014 року ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 звернулись до суду із зустрічним позовом, в якому просили визнати незаконними дії ТзОВ ЖЕП «Стимул-Сихів» щодо нарахування їм заборгованості за послуги з централізованого опалення та зобов»язати підприємство здійснити перерахунок зайво нарахованих коштів за вказаний вид послуг. Свої вимоги обґрунтовували тим, що будинок, в якому знаходиться їхня квартира, обладнаний лічильником, а тому за послуги з централізованого постачання теплової енергії вони оплачують відповідно до показників лічильника пропорційно до опалювальної площі їхньої квартири та з урахуванням 25% пільги, яка надана ОСОБА_6 Законом України «Про соціальний захист дітей війни». На їхню думку, ТзОВ ЖЕП «Стимул-Сихів» протиправно застосовує при обрахунку недіючий та неправомірний двоставковий тариф, що був встановлений виконкомом Львівської міської ради з грубим порушенням норм закону і рішення про який скасовано ухвалою Львівської міської ради №2437 від 27.06.2013 року. Крім того, позивачі вважають, що ТзОВ ЖЕП «Стимул-Сихів» не має права надавати такі послуги, оскільки є лише балансоутримувачем і не має ліцензії на виробництво теплової енергії та/або її транспортування магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами.

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 19 вересня 2014 року первісний позов задоволено, а у задоволенні зустрічного позову - відмовлено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_7 та ОСОБА_4 в користь ТзОВ ЖЕП «Стимул-Сихів» 5238 грн. 79 коп. заборгованості по оплаті за спожиту теплову енергію та по 60 грн. 90 коп. з кожного витрат по сплаті судового збору.

Рішення суду оскаржили ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, просять його скасувати з підстав неповного з»ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, які суд вважав встановленими, невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні первісного позову та задоволити їхній зустрічний позов.

Свої доводи апелянти обґрунтовують тим, що суд відкрив провадження у даній справі за позовною заявою ТзОВ ЖЕП «Стимул-Сихів», яка не відповідала вимогам частин 3, 5, 7 ст.119 ЦПК України, постійно допускав порушення норм процесуального закону, якими обмежував їхні права на об»єктивний та неупереджений розгляд справи, не сприяв дослідженню доказів та їх витребуванню з метою забезпечення процесуальних обов»язків сторін по доведенню обставин, на які вони посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень. Вважають, що суд ухвалив незаконне і необґрунтоване рішення, оскільки неповно встановив обставини, які мають значення для справи, у тому числі, внаслідок необґрунтованої відмови у прийнятті доказів, неправильного їх дослідження та оцінки. На думку апелянтів, суд безпідставно не застосував до вимог за первісним позовом наслідки спливу позовної давності, не встановив період, за який утворилась заборгованість, не взяв до уваги їхні доводи щодо неправомірності нарахування плати за послуги з постачання теплової енергії за двоставковим тарифом, який включає в себе плату за приєднане теплове навантаження, на отримання якої позивач не має права, відсутності договорів про надання позивачем вказаного виду послуг, які б надавали йому право вимоги від споживачів на оплату цих послуг.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторони апелянтів на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення протилежної сторони, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_7 та ОСОБА_4 є співвласниками квартири АДРЕСА_1 і зареєстровані у ній (а.с.6, 35 т.1).

ТзОВ ЖЕП «Стимул-Сихів» є балансоутримувачем вказаного вище будинку і одночасно виконавцем послуг з централізованого постачання теплової енергії до квартир його мешканців.

Згідно з наданими ТзОВ ЖЕП «Стимул-Сихів» розрахунками, заборгованість відповідачів по оплаті за послуги з постачання теплової енергії, починаючи з 2007 року, станом на 01.02.2013 року складає 5238 грн. 79 коп. (а.с.5, 112-113, 126 т.1).

У квітні 2014 року ТзОВ ЖЕП «Стимул-Сихів» зверталось до суду із заявою про видачу судового наказу про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за послуги з постачання теплової енергії у розмірі 5238 грн. 79 коп., однак, ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 13.05.2013 року судовий наказ було скасовано за заявою боржників (а.с.4 т.1).

У відповідності до ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», балансоутримувачем будинку - є власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом; виконавцем - є суб»єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг споживачу відповідно до умов договору; виробником - є суб»єкт господарювання, який виробляє або створює житлово-комунальні послуги; споживачем - фізична або юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Згідно із ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», балансоутримувач є особливим учасником відносин у сфері житлово-комунальних послуг, який, залежно від цивільно-правових угод, може бути споживачем, виконавцем або виробником таких послуг.

У відповідності до ст.7 цього Закону, орган місцевого самоврядування має право визначити виконавця житлово-комунальних послуг відповідно до цього Закону в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

У відповідності до «Порядку визначення виконавця житлово-комунальних послуг у житловому фонді», затвердженого наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 25.04.2005 року №60, виконавець житлово-комунальних послуг визначається органами місцевого самоврядування, крім випадків, коли власник (власники) житлових будинків бажає (бажають) визначити виконавця житлово-комунальних послуг самостійно (п.1.4).

Відповідно до п.1.2 рішення виконавчого комітету Львівської міської ради №365 від 08.06.2007 року, прийнятого на виконання вказаного вище наказу, виконавцем послуг з централізованого опалення у житлових будинках м.Львова визначено житлово-експлуатаційні підприємства (ЛКП, ЖКК, ЖКП, БУ та інші) або інші суб»єкти господарювання, предметом діяльності яких є надання вказаного виду послуг.

Згідно з підпунктом 4.1 пункту 4 цього рішення, виконавців житлово-комунальних послуг зобов»язано забезпечити укладення договорів з виробниками послуг з теплопостачання (ЛМКП «Львівтеплоенерго», ЛКП «Залізничнетеплоенерго» та ін.) - на постачання теплової енергії.

На виконання вказаного вище рішення виконавчого комітету Львівської міської ради, ТзОВ ЖЕП «Стимул-Сихів» укладало з ЛМКП «Львівтеплоенерго» договори на постачання теплової енергії до будинку АДРЕСА_1, останній з яких було укладено 01.11.2012 року (а.с.68 т.1).

У відповідності до умов цього договору, ЛМКП «Львівтеплоенерго», як теплопостачальна організація, забезпечує постачання теплової енергії для опалення в потрібних обсягах в період опалювального сезону, а ТзОВ ЖЕП «Стимул-Сихів», як споживач, зобов»язується отримувати та оплачувати одержану теплову енергію для опалення за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором.

Таким чином, в силу наведених вище норм закону та укладених впродовж спірного періоду між ТзОВ ЖЕП «Стимул-Сихів» та ЛМКП «Львівтеплоенерго» договорів на постачання теплової енергії до вказаного будинку, саме ТзОВ ЖЕП «Стимул-Сихів» був виконавцем послуг з централізованого постачання теплової енергії до квартир вказаного будинку (обслуговування внутрішньо-будинкової мережі централізованого опалення та гарячого водопостачання), а ЛМКП «Львівтеплоенерго» - виробником послуг з постачання теплової енергії та, одночасно, виконавцем цих послуг, але лише в частині постачання теплової енергії до будинку, який знаходиться на балансі ТзОВ ЖЕП «Стимул-Сихів», що відповідає вказаному вище рішенню виконавчого комітету Львівської міської ради та положенню п.9 ч.1 ст.26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» щодо визначення точок розподілу, в яких відбувається передача послуг від виконавця/виробника споживачу, а також відповідає наведеній вище нормі ст.19 цього Закону щодо правового статусу балансоутримувача у такому виді правовідносин, а тому доводи апелянтів про те, що ТзОВ ЖЕП «Стимул-Сихів» не може бути виконавцем послуг з централізованого опалення і немає правових підстав для звернення з вимогою про стягнення з них оплати за ці послуги, є безпідставними.

Що стосується двоставкового тарифу на постачання теплової енергії, то такий був встановлений органами місцевої влади в межах своєї компетенції на підставі постанови Кабінету Міністрів України №955 від 10.07.2006 року «Про затвердження Порядку формування тарифів на виробництво, транспортування, постачання теплової енергії та послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води», яка була чинна до 01.06.2011 року та передбачала встановлення двоставкового тарифу.

Постановою Кабінету Міністрів України №869 від 01.06.2011 року «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги» скасована постанова Кабінету Міністрів України від 10.07.2006 року та затверджено новий Порядок формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води, який також передбачає встановлення двоставкового тарифу на теплову енергію, і чинні рішення виконкому Львівської міської ради, Львівської міської ради по питанню встановлення двоставкового тарифу на теплову енергію прийняті на реалізацію вказаної постанови Кабінету Міністрів України.

Посилання апелянтів на те, що рішення виконавчого комітету від 20.10.2006 року №1189 «Про двоставковий тариф на теплову енергію, тариф на підігрів води та послуги з централізованого опалення і з підігріву води» було скасовано ухвалою сесії Львівської міської ради №2437 від 27.06.2013 року, немає правового значення для вирішення даного спору, оскільки згідно з цією ухвалою запровадження (відновлення) одноставкового тарифу встановлено з 01.10.2013 року, що є поза межами спірного періоду, за який нараховано заборгованість.

Безпідставними є й посилання апелянта на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 16.10.2013 року, якою визнано незаконним рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 20.10.2006 року №1189, оскільки така постанова скасована ухвалою Вищого адміністративного суду України від 24.07.2014 року і залишена без змін постанова Галицького районного суду м.Львова від 29.01.2013 року, якою у задоволенні вимоги про визнання незаконним вказаного рішення виконавчого комітету було відмовлено.

У зазначеній справі суди першої та касаційної інстанцій дійшли висновку про те, що оспорюване рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 20.10.2006 року №1189 «Про двоставковий тариф на теплову енергію, тариф на підігрів води та послуги з централізованого опалення і з підігріву води» є економічно обґрунтованим та прийнятим виконкомом з дотриманням вимог чинного законодавства.

Окрім того, існують й інші судові рішення, якими теж підтверджено законність вказаного рішення органу місцевого самоврядування (ухвала Вищого адміністративного суду України від 26.03.2014 року, а.с.23-26 т.2).

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що нарахування плати за послуги з постачання теплової енергії відповідачам за період утворення заборгованості здійснене відповідно до встановлених у законному порядку тарифів, а тому підстав визнавати дії ТзОВ ЖЕП «Стимул-Сихів» протиправними немає.

Відповідно до ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК).

У відповідності до ч.1 ст.264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов»язку.

Позовна давність переривається у разі пред»явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (ч.2 ст.264 ЦК).

Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (ч.3 ст.264 ЦК).

З урахуванням того, що перед зверненням до суду з вказаним позовом позивач у квітні 2013 року звертався із заявою про видачу судового наказу на цю ж саму суму заборгованості і такий наказ було скасовано ухвалою суду від 13.05.2013 року, послуги з теплопостачання відповідачами періодично оплачувались протягом 2007-2013 років і дійти безспірного висновку про невизнання ними саме нарахування плати за приєднане теплове навантаження по двоставковому тарифу не можна, оскільки окремі платежі відповідачів (зокрема, у квітні 2009 року, травні 2011 року тощо) навіть перевищували суму щомісячного нарахування плати за вказаний вид послуг, - колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що такими діями було перервано встановлений законом строк позовної давності і позивач, звернувшись у квітні 2014 року з указаним позовом, не пропустив строку позовної давності для задоволення заявлених ним вимог.

Таким чином, суд першої інстанції правильно вирішив спір, застосувавши матеріальний закон, який підлягав застосуванню, під час розгляду справи не допустив порушень процесуального закону, які б були підставою для зміни чи скасування рішення, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 19 вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Береза В.І.

Штефаніца Ю.Г.