Рішення

Іменем України

14 вересня 2015 року

Теребовлянський районний суд в складі :

головуючого судді Малярчука В.В.

при секретарі Зіньковській Н.Д.

розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні в м. Теребовлі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, в якому просить стягнути з відповідачки в її користь заборгованість за договором позики у розмірі 17000 доларів США та 17000 Євро або еквівалентну суму коштів у грошовій одиниці України - гривні відповідно до офіційного курсу на момент повернення яка становить 790 500 грн., а також позивачка просить стягнути з відповідачки в її користь заборгованість з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, що складає грошову суму у розмірі 436356 грн. та три проценти річних від прострочення суми боргу, що складає 25014грн. 45 коп., посилаючись на мотиви, викладені в позовній заяві. Позивачка та її представник в судове засідання не зявився, однак в матеріалах справи є заява про слухання справи у їх відсутності, згідно якої позовні вимоги підтримують повністю.

Відповідачка у судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, не повідомивши суд про причини неявки.

Суд, дослідивши та оцінивши докази, встановив наступне :

02 листопада 2012 року між позивачкою ОСОБА_3 та відповідачкою ОСОБА_2 було укладено договір позики, згідно якого позивачка передала, а відповідачка зобовязалася повернути позику у розмірі 4000 доларів США та 6000 Євро.

15 травня 2013 року між позивачкою ОСОБА_3 та відповідачкою ОСОБА_2 було укладено договір позики, згідно якого позивачка передала, а відповідачка зобовязалася повернути позику у розмірі 4000 доларів США та 4000 Євро.

01 серпня 2013 року між позивачкою ОСОБА_3 та відповідачкою ОСОБА_2 було укладено договір позики, згідно якого позивачка передала, а відповідачка зобовязалася повернути позику у розмірі 9000 доларів США та 7000 Євро.

Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики підтверджено розпискою від 01 серпня 2015 року, яку надала відповідачка ОСОБА_2 позивачці ОСОБА_3, згідно якої відповідачка зобовязалася повернути позику через один рік до 01 серпня 2014 року (а.с. 10).

Договір позики підтверджено розпискою від 15 травня 2013 року яку надала відповідачка ОСОБА_2 позивачці ОСОБА_3, згідно якої відповідачка зобовязалася повернути позику в розмірі 4000 доларів США та 4000 Євро (а.с. 9).

Договір позики підтверджено розпискою від 02 листопада 2012 року яку надала відповідачка ОСОБА_2 позивачці ОСОБА_3, згідно якої відповідачка зобовязалася повернути позику в розмірі 4000 доларів США та 6000 Євро (а.с. 8).

Однак, суд не бере до уваги розписку від 02 листопада 2015 року так як вона не посвідчує передання позичальникові - ОСОБА_2 позикодавцем - ОСОБА_3 визначеної у розписці грошової суми, по договору позики (а.с. 8).

А також суд вважає договір позики від 02 листопада 2012 року не укладеним, оскільки в ньому не визначено передачу грошових коштів в розмірі - 4000 доларів США та 6000 Євро від позикодавця до позичальника, таким чином договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей.

Так як, відповідно до ч. 2 ст. 1047 Цивільного кодексу України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позивачка ОСОБА_3 звернулася із заявою в Теребовлянський РВ УМВС України в Тернопільській області щодо неправомірних дій гр. ОСОБА_2

Ст. о/у СКР Теребовлянського РВ УМВС України в Тернопільській області капітаном міліції ОСОБА_4 проведено перевірку за зверненням гр.. ОСОБА_3 якою було встановлено, що ОСОБА_2 позичила грошові кошти в ОСОБА_3, однак не повернула у звязку з фінансовими труднощами та різким коливанням валюти, також ОСОБА_2І ствердила, що грошові кошти поверне в період пяти років, не повертати грошей наміру в неї не було. Таким чином відносини між гр.. ОСОБА_3 та ОСОБА_2 носять характер цивільно правовий і вданому випадку відсутні ознаки злочину, передбачені ст. 190 КК України.

Представником відповідачки було надано письмове заперечення, щодо позову в якому просить відмовити в позові та визнати договір позики за розпискою від 01 серпня 2013 року нікчемним.

Також представником відповідачки 20 березня 2015 року було заявлено письмове клопотання про призначення почеркознавчої експертизи.

20 березня 2015 року ухвалою суду було призначено почеркознавчу експертизу.

Згідно висновку почеркознавчої та судово технічної експертизи документів № 185/186/15-22 від 12 червня 2015 року способи технічного відтворення підписів від імені ОСОБА_2 ОСОБА_5 в наданому на експертизу документі борговій розписці від 01 серпня 2013 року, не застосовувались. Ці підписи виконано рукописним способом, без попередньої технічної підготовки. Обидва підписи від імені ОСОБА_2 та ОСОБА_5 на борговій розписці від 01 серпня 2013 року виконано ОСОБА_2 без установки на умисну зміну свого власного підпису.

Відповідачка у добровільному порядку заявлену позивачкою суму заборгованості не сплатила.

Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Враховуючи вище наведене відповідачка ОСОБА_2 має заборгованість перед позивачкою ОСОБА_3 згідно договорів позики та боргових розписок від 01 серпня 2013 року (а.с. 9, 10) у розмірі 13000 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 287135 грн. 77 коп. та 11000 Євро, що в гривневому еквіваленті становить 268714 грн. 90 коп.

Відповідно до довідки про курс валют Національний банк України встановлює такі офіційні курси гривні до іноземної валюти на 19 серпня 2015 року 100 доларів США, складає 2208 грн. 7367 коп., та 100 Євро, складає 2442 грн. 8628 коп., а тому відповідно до службового розпорядження НБУ 13000 доларів США становить 287135 грн. 77 коп. та 11000 Євро становить 268714 грн. 90 коп.

Позивачка ОСОБА_3 просить стягнути з відповідачки ОСОБА_2 в її користь заборгованість з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, що складає грошову суму у розмірі 436356 грн. та три проценти річних від прострочення суми боргу, що складає 25014грн. 45 коп.

Сума неповернутої позики становить 1300 доларів США, що в гривневому еквіваленті 287135 грн. 77 коп. та 1100 Євро що в гривневому еквіваленті 268714 грн. 90 коп. загальна сума заборгованості становить 555840 грн. 67 коп., 3 проценти річних від вказаної суми згідно проведеного розрахунку становить 555840,67 Х3Х 365 днів:365:100 = 17588 грн. 93 коп.

Однак, позивачем не представлено суду доказів щодо стягнення з позивачки заборгованість з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, що складає грошову суму у розмірі 436356 грн., так, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, суд дійшов до переконання, що позов слід задовольнити частково, стягнувши з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 заборгованість за договорами позики у розмірі 13000 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 287135 грн. 77 коп. та 11000 Євро, що в гривневому еквіваленті становить 268714 грн. 90 коп., 17588 грн. 93 коп. - 3 проценти річних від заборгованої суми та прострочення виконання зобовязання.

Також слід стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 2557 грн. 80 коп. судового збору, пропорційно до задоволеної суми позову сплаченого позивачем при зверненні з позовом до суду.

У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити, у звязку з їх безпідставністю.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 179, 226 ЦПК України, ст. ст. 526, 530, 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 заборгованість за договорами позики у розмірі 13000 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 287135 грн. 77 коп. та 11000 Євро, що в гривневому еквіваленті становить 268714 грн. 90 коп., 17588 грн. 93 коп. - 3 проценти річних від заборгованої суми та прострочення виконання зобовязання.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 2557 грн. 80 коп. судового збору, пропорційно до задоволеної суми позову сплаченого позивачем при зверненні з позовом до суду.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити у звязку з їх безпідставністю.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем протягом десяти днів з дня отримання його копії до Теребовлянського районного суду.

Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга може бути подана протягом 10 днів з дня проголошення рішення до Апеляційного суду Тернопільської області через Теребовлянський районний суд.

Головуючий: