Справа № 645/181/15-ц
Провадження № 2/645/732/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2015 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого судді Шарка О.П., секретаря судових засідань - Вороніної О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», третя особа - Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», про визнання кредитних договорів частково недійсними, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», третя особа - Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», в якому просить суд визнати несправедливим та недійсним п 3 частини 1 Кредитного договору № СМ-ЯМЕ /157/2008 від 25 04,2008 року, визнати несправедливим та недійсним п. 2.1.1 Додаткового договору № 1 від року до Кредитного договору № СМ-8МЕ 701/157/2008 від 25.04.2008 року в частині включення п. 3.2. до тексту кредитного договору № СМ-8МЕ 701/157/2008 від 25.04.2008 року; визнати несправедливим та недійсним п. 3 частини 1 Кредитного договору № СRL-SME 701/186/2008 від 22.05.2008 року; визнати несправедливим та недійсним п. 3.2. частини 1 Кредитного договору № СRL-SME 701/186/2008 від 22,05.2008 року, викладену в редакції Додаткового договору № 1 від 22.04.2009 року до Кредитного договору № СRL-SME 701/186/2008 від 22.05.2008 року.

В обґрунтування позову позивач зазначав, що 25.04.2008 року року між ЗАТ «ОТП Банк» та позивачем було укладено кредитний договір № CM-SME 701/157/2008.

Відповідно до п. 3 частини 1 вказаного кредитного договору процентна ставка встановлена у вигляді плаваючої процентної ставки (фіксований відсоток+FIDR). Фіксований відсоток встановлений в розмірі 5,99 % річних. Порядок визначення та зміни змінюваної частини FIDR кредитним договором не встановлено. 27.04.2009 року між ЗАТ «ОТП Банк» та позивачем було укладено Додатковий договір № 1 до вказаного кредитного договору. Відповідно до вказаного Додаткового договору № 1 внесено зміни до п. З частини 1 Кредитного договору № CM-SME 701/157/2008 щодо порядку та розміру сплати процентів за користування кредитом:

· згідно п. 3.1. на період з 27.04.2009 року до 24.05.2009 року встановлено фіксовану процентну ставку в розмірі 7 % річних;

· згідно п. 3.2. на період з 25.05.2009 року до повного виконання боргових зобов'язань за кредитним договором встановлено плаваючу процентну ставку в розмірі 6,09 % + FIDR.

Порядок визначення та зміни змінюваної частини FIDR Додатковим договором № 1 від 27.04.2009 року також не було визначено. Вказаний додатковий договір було укладено після набрання чинності законом України № 661-VI від 12.12.2008 року, на думку позивача, всупереч викладеним в ньому змінам до Цивільного кодексу України (включено ст. 1056-1). Правонаступником всіх прав та обов'язків кредитора за кредитним договором № CM-SME 701/157/2008 на теперішній час є ТОВ «ОТП Факторинг Україна». 22.05.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та позивачем було укладено кредитний договір № CRL-SME 701/186/2008. Відповідно до п. 3 частики 1 вказаного кредитного договору процентна ставка встановлена в вигляді плаваючої процентної ставки (фіксований відсоток + FIDR). Фіксований відсоток встановлений в розмірі 6,49 % річних. Порядок визначення та зміни змінюваної частини FIDR кредитним договором не встановлено. 22.04.2009 року між ЗАТ «ОТП Банк» та позивачем було укладено Додатковий договір № І до вказаного кредитного договору. Відповідно до вказаного Додаткового договору № 1 Кредитний договір № СМ- SME 701/157/2008 від 22.05.2008 року викладено в новій редакції; внесено зміни щодо порядку та розміру сплати процентів за користування кредитом:

· згідно п. 3.1. на період з 22.04.2009 року до 21.06.2009 року встановлено фіксовану процентну ставку в розмірі 7 % річних;

· згідно п. 3.2. на період з 22.06.2009 року до повного виконання боргових зобов'язань за кредитним договором встановлено плаваючу процентну ставку в розмірі 7,62 % + FIDR.

Порядок визначення та зміни змінюваної частини FIDR Додатковим договором № 1 віц 22.04.2009 року також не було визначено. Вказаний додатковий договір було укладено після набрання чинності законом України № 661-VI від 12.12.2008 року, всупереч викладеним в ньому змінам до Цивільного кодексу України. Правонаступником всіх прав та обов'язків кредитора за кредитним договором № CRL-SME 701/186/2008 на теперішній час є ТОВ «ОТП Факторинг Україна».

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі і просив суд позов задовольнити, з підстав, викладених в позовній заяві, посилаючись на порушення норм чинного законодавства при укладенні оспорюваних договорів, зазначивши, щопри підписанні Додаткового договору позивач не розумів значення документу, що він підписує.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнала у повному обсязі, вважаючи їх необґрунтованими та безпідставними.

Представник третьої особи - Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся заздалегідь і належним чином, надав суду заяву з проханням слухати справи у їх відсутність, у задоволенні позову просив відмовити.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи і перевіривши їх наявними у справі письмовими доказами, суд вважає що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Даний принцип полягає у змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Стороні зобов'язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, як того вимагають положення ст. 60 ЦПК України, за якими доказуванню підлягають обставиш які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, яг беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. ст. 11, 27, 60 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, зобов`язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виникає спір.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

З матеріалів справи вбачається, що 25.04.2008 року між ОСОБА_2 та ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк») був укладений Кредитний договір № CM-SME 701/157/2008.

Відповідно до п. 3 частини 1 вказаного кредитного договору процентна ставка встановлена у вигляді плаваючої процентної ставки (фіксований відсоток+FIDR). Фіксований відсоток встановлений в розмірі 5,99 % річних. Фіксований відсоток встановлений в розмірі 5,99 % річних.

27.04.2009 року між ЗАТ «ОТП Банк» та позивачем було укладено Додатковий договір № 1 до вказаного кредитного договору. Відповідно якого внесено зміни до п. З частини 1 Кредитного договору № CM-SME 701/157/2008 щодо порядку та розміру сплати процентів за користування кредитом:

· згідно п. 3.1. на період з 27.04.2009 року до 24.05.2009 року встановлено фіксовану процентну ставку в розмірі 7 % річних;

· згідно п. 3.2. на період з 25.05.2009 року до повного виконання боргових зобов'язань за кредитним договором встановлено плаваючу процентну ставку в розмірі 6,09 % + FIDR.

Порядок визначення та зміни змінюваної частини FIDR Додатковим договором № 1 від 27.04.2009 року також не було визначено. Вказаний додатковий договір було укладено після набрання чинності законом України № 661-VI від 12.12.2008 року, на думку позивача, всупереч викладеним в ньому змінам до Цивільного кодексу України (включено ст. 1056-1). Правонаступником всіх прав та обов'язків кредитора за кредитним договором № CM-SME 701/157/2008 на теперішній час є ТОВ «ОТП Факторинг Україна». 22.05.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та позивачем було укладено кредитний договір № CRL-SME 701/186/2008. Відповідно до п. 3 частики 1 вказаного кредитного договору процентна ставка встановлена в вигляді плаваючої процентної ставки (фіксований відсоток + FIDR). Фіксований відсоток встановлений в розмірі 6,49 % річних. Порядок визначення та зміни змінюваної частини FIDR кредитним договором не встановлено. 22.04.2009 року між ЗАТ «ОТП Банк» та позивачем було укладено Додатковий договір № І до вказаного кредитного договору. Відповідно до вказаного Додаткового договору № 1 Кредитний договір № СМ- SME 701/157/2008 від 22.05.2008 року викладено в новій редакції; внесено зміни щодо порядку та розміру сплати процентів за користування кредитом:

· згідно п. 3.1. на період з 22.04.2009 року до 21.06.2009 року встановлено фіксовану процентну ставку в розмірі 7 % річних;

· згідно п. 3.2. на період з 22.06.2009 року до повного виконання боргових зобов'язань за кредитним договором встановлено плаваючу процентну ставку в розмірі 7,62 % + FIDR.

Згідно зі ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що сторони, підписавши спірний договір, встановили факт досягнення згоди між собою щодо всіх істотних умов кредитного договору.

Позивач посилається у своєму позові, що положення кредитних договорів, у яких встановлюється плаваюча (змінювана) процентна ставка є несправедливими, такими, що не відповідають вимогам ст.1056-1 ЦК Україниі що на момент їх підписання він розумів їх значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

09.01.2009 набрав чинності ЗУ № 661-6 від 12.12.2008 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку». Зазначеним законом ЦК України доповнено статтею 1056-1, відповідно до частини другої та третьої якої встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною.

ОСОБА_2, уклавши з відповідачем Кредитний договір № СМ-8МЕ 701/157/2008 від 25.04.2008 року та Додатковий договір № 1 від 27.04.2009 року, визначив та погодив його умови, отримав кредит на обумовлених умовах та прийняв зобов'язання його повернути разом з нарахованими за його користування відсотками.

Нормою ч.1 ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, при цьому волевиявлення учасників процесу було вільним і відповідало їх внутрішній волі (ч.3 ст.203 ЦК України).

Як встановлено ч.1 ст. 638 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 215 ЦК України «Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно статті 203 ЦК України, загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину:

1. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

2. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

3. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

4. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

5. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Виходячи з виїцевикладеного, законодавець чітко встановлює підстави визнання правочину недійсним.

Відповідно до ч.5 ст.203 ЦК України правочин був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

При укладені кредитного договору не існувало таких обставин, які б свідчили про наявність підстав для застосування ст.203,215 ЦК України. Жодних підтверджень недодержання вимог, необхідних для чинності даного правочину Позивачем не було наведено.

Відповідно до ст. 627 Цивільного кодексу України, можна з упевненістю сказати, сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Тобто Позивач перед укладанням договору був ознайомлений із загальними умовами кредитування, погодився на них, наслідком чого стало його підписання

Даний Кредитний договір містить суму кредиту, розмір відсоткової ставки, розмір щомісячного платежу та строк повернення грошових коштів, саме ці умови є істотними для договору даного виду згідно норм чинного законодавства (ст.ст.1046-1048, 1054 ЦК України).

При укладені Кредитного договору та Додаткового Договору, позивачу були відомі всі умови Кредитного договору та не існувало ніяких інших умов, які б примусили Позивача підписати кредитний договір на вкрай невигідних для нього умовах.

Таким чином, з огляду на викладене,Кредитний договір та Додатковий Договір не суперечить ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особи, які вчиняли правочин, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасників правочину були вільним і відповідали його внутрішній волі; правочин вчинявся у формі, встановленій законом; правочин був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Враховуючи викладені обставини, оцінюючи всі зібрані і досліджені в ході розгляду справи докази, суд не вбачає підстав для задоволення позову в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.3, 10, 60, 88, 209, 213-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

У позовних вимогах ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», третя особа - Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», про визнання кредитних договорів частково недійсними - відмовити у повному обсязі.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до апеляційного суду Харківської області через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами , які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення , протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення , якщо його не скасовано , набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Надруковано в нарадчій кімнаті.

СУДДЯ: