АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/264/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 79 Пироженко (С.А.) С. А.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоДемченка В. А.
суддівБородійчука В. Г. , Василенко Л. І.
при секретаріВолвенко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 листопада 2014 року у справі за скаргою ОСОБА_5 на дії державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції , -

в с т а н о в и л а :

Скаржник ОСОБА_5 звернувся до суду з скаргою на дії державного виконавця.

Свої вимоги обгрунтовував тим, що 26 лютого 2014 року ним було отримано Довідку - розрахунок № 9423 від 19 лютого 2014 року Центрального ВДВС щодо стягнення з нього аліментів на підставі рішення суду за період часу з 01 квітня 2010 року по 01 лютого 2014 року, з якої останній дізнався про відрахування аліментів не лише з заробітку, а саме, із заробітної плати з місця роботи в АБ «Укргазбанк», а також і з пенсії в ГУ ПФУ в Черкаській області. На звернення до державного виконавця про роз'яснення даного відрахування, отримав лист, в якому так і не було роз'яснено підстав віднесення пенсії до заробітку.

Скаржник вважає, що з нього необхідно утримувати 1/3 частину від сукупного заробітку, а не від кожного виду заробітку окремо, тому звернувся до суду за захистом своїх прав.

В судовому засіданні, скаржник свою скаргу підтримав та просив визнати дії державного виконавця щодо розрахунку заборгованості зі сплати аліментів неправомірними та зобов'язати державного виконавця здійснити перерахунок заборгованості зі сплати аліментів.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 листопада 2014 року в задоволенні скарги ОСОБА_5 відмовлено.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу на ухвалу, в якій просить скасувати ухвалу, як незаконну та необгрунтовану та постановити нову, якою задоволити скаргу ОСОБА_5 на дії державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції.

Заслухавши суддю-доповідача, сторони по справі, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, судова колегія приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги по наступних підставах.

Розглядаючи спірні правовідносини між сторонами, суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу правовідносин і закон, який їх регулює, та ухвалив правильне по суті рішення з дотриманням вимог матеріального і процесуального права.

Так, відмовляючи в задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що дії старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції Роскошної Я.І. щодо виконання вищевказаного виконавчого документа є такими, що вчинені на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначений Законом України «Про виконавче провадження», а також скаржником пропущено встановлений чинним законодавством строк для звернення до суду із скаргою, відповідно до ст. 385 ЦПК України.

За матеріалами справи колегією суддів установлено, що на виконанні у Центральному відділі державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції перебувають виконавчі провадження № 24513355 та № 15627929 з примусового виконання виконавчого листа № 2-6990, виданого 26 жовтня 2009 року Соснівським районним судом м. Черкаси, про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 аліментів в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку на утримання доньки ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, але не менше 33% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно і до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 28 вересня 2009 року (а. с. 71 - 73).

Судові рішення, відповідно до ст. 124 Конституції України, є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» - примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів(посадових осіб), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у самостійному порядку, визначає Закон України «Про виконавче провадження».

Законом України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених Законом України «Про виконавче провадження», а державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії; здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів та стягнення на суму, що не перевищує трьох мінімальних розмірів заробітної плати. Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника державний виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю за місцем отримання боржником відповідних доходів.

Згідно п. 7.17 Інструкції з організації примусового виконання рішень у разі якщо боржник отримує заробіток (доходи) у різних місцях, відрахування аліментів із кожного виду виплат здійснюється за окремими постановами про стягнення аліментів згідно з розміром утримання, визначеним виконавчим документом.

Також, з матеріалів справи вбачається, що на підставі заяви стягувача ОСОБА_7 державним виконавцем 22 червня 2010 року за місцем роботи Заявника до бухгалтерії ЧОУ АБ «Укргазбанк» ( а. с. 74, 74 на звороті), а 17 лютого 2011 року за місцем отримання пенсії в ГУ ГІФУ направлено розпорядження про здійснення відрахувань аліментів, відповідно до виконавчого документа ( а. с. 86 на звороті).

А тому, колегія суддів погоджується із висновком районного суду про те, що доводи заявника про неправомірні дії державного виконавця, які полягають у здійсненні відрахування аліментів із кожного виду виплат згідно з розміром, визначеним виконавчим документом, а не із всієї суми сукупного доходу не грунтуються на нормах чинного законодавства.

Згідно ст. 69 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці здійснюють відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника і перераховують кошти стягувану у строк, встановлений для здійснення зазначених виплат боржнику, а якщо такий строк не встановлено - до десятого числа кожного місяця, наступного за звітним. Такі підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці кожні шість місяців надсилають державному виконавцю звіт про здійснення відрахувань та виплати за формою встановленою Міністерством юстиції України.

А тому, районний суд обгрунтовано зазначив, що державний виконавець не міг знати про те, що головним бухгалтером ЧОУ АБ «Укргазбанк» при утриманні сум аліментів не враховано суми виплат на відрядження, тому висновки Заявника з даного приводу, про неправомірність дій саме державного виконавця є передчасними.

Крім того, судом першої інстанції вірно зазначено, що ні головний бухгалтер ЧОУ АБ «Укргазбанк», ні заявник не повідомили державного виконавця та не надали відповідні документи, які б підтверджували, що заявник дійсно перебував у відрядженні та про утримання аліментів із сум виплат на відрядження. Отримавши такі відомості державний виконавець, керуючись п. 4 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», здійснив би перерахунок заборгованості заявника та направив за місцем роботи останнього.

Розмір відрахувань із заробітної плати та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження»).

Розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення у порядку встановленому Сімейним кодексом України. У разі визначення суми заборгованості у частці від заробітку (доходу) розмір аліментів не може бути менше встановленого Сімейним кодексом України.

У разі стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу) боржника на підприємстві, в установі, організації, у фізичної особи, фізичної особи - підприємця відрахування здійснюється з фактичного заробітку (доходу) на підставі постанови державного виконавця. При цьому розмір аліментів у разі їх стягнення у частці від заробітку (доходу) не може бути менше встановленого Сімейним кодексом України. У разі, якщо стягнути аліменти в зазначеному розмірі неможливо, адміністрація підприємства, установи, організації, фізична особа, фізична особа - підприємець, які проводили відрахування, нараховують боржнику заборгованість із сплати аліментів ( ч. ч. 2, 7, ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ст. 195 Сімейного кодексу України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення. Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості, але працює на час визначення її розміру, заборгованість визначається із заробітку (доходу), який він одержує. Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості і не працює на час визначення її розміру, вона обчислюється виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом.

Відповідно до Довідки-розрахунку заборгованість по сплаті аліментів станом на 01 лютого 2014 року становить 6261,57 грн. Під час складання довідок - розрахунків заборгованості зі сплати аліментів за період з 01 квітня 2010 року по 01 лютого 2014 року державний виконавець керувався нормами ст. 195 Сімейного кодексу України та ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» з урахуванням довідок з місця роботи та з місця отримання скаржником пенсії ( а. с.79).

А тому суд першої інстанції мотивовано зазначив, що дії державного виконавця щодо звернення стягнення на доходи скаржника та складання Довідки-розрахунку заборгованості від 19 лютого 2014 року станом на 01 лютого 2014 року повністю відповідають вищезазначеним нормам Закону України «Про виконавче провадження», ст. 195 Сімейного кодексу України.

Крім того, колегія суддів поділяє думку районного суду стосовно того, що скаржником пропущено встановлений чинним законодавством строк для звернення до суду із скаргою.

Так, відповідно до ст. 385 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Про порушення своїх прав скаржник дізнався 26 лютого 2014 року при отриманні довідки - розрахунку заборгованості по аліментах, а зі скаргою на дії державного виконавця звернувся до суду 20 червня 2014 року.

Проте, скаржником не наведено будь-яких посилань на те, що вказаний строк пропущено ним з поважних причин та про поновлення такого строку судом.

Доводи апелянта про те, що ним строк звернення до суду не пропущений, оскільки перед зверненням з даною скаргою проводився судовий розгляд його скарги з аналогічних мотивів, за наслідками якого було постановлено ухвалу Соснівським районним судом м.Черкаси від 18.06.2014 року, є не обґрунтованими, так як в ухвалі Соснівського районного суду м.Черкаси від 18.06.2014 року по справі за скаргою ОСОБА_5 на дії старшого державного виконавця Центрального відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції встановлено, що ОСОБА_5 звернувся зі скаргою 16.05.2014 року і тим самим пропустив десятиденний строк на звернення зі скаргою (а.с.114-115), знаючи про порушення свого права при отриманні довідки 26.02.2014 року.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_5 на дії державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції.

За таких обставин, колегія суддів судової палати у цивільних справах не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, оскільки суд першої інстанції, постановляючи ухвалу, правильно застосував норми матеріального і процесуального права, а тому підстави для скасування ухвали відсутні.

Посилання апелянта у апеляційній скарзі на те, що ухвала суду незаконна , нічим не підтверджено та не наведено підстави, визначені у ст. 312 ЦПК України, які б давали підстави скасувати ухвалу суду першої інстанції, а тому доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильність застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 303 , 307 , 312, 313, 314, 315, 317, 385 ЦПК України, судова колегія , -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - відхилити.

Ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 листопада 2014 року у справі за скаргою ОСОБА_5 на дії державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення .

Головуючий :

Судді :