У х в а л а

іменем україни

13 травня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Хопти С.Ф.,
суддів:Журавель В.І.,Закропивного О.В.,
Черненко В.А., Штелик С.П.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім'єю без реєстрації шлюбу та поділ майна, за касаційною скаргою ОСОБА_7 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_6 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_7 про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім'єю без реєстрації шлюбу та поділ майна.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що позивач та відповідач з 26 березня 2004 року по 28 листопада 2005 року перебували у зареєстрованому шлюбі. З вересня 2006 року сторони стали проживати разом без реєстрації шлюбу, після чого спільно побудували будинок та стали проживати у ньому, а також придбали спірне майно - автомобіль VOLKSWAGEN TRANSPORTER Т5, державний номерний знак НОМЕР_1, та автомобіль MITSUBISHI PAJERO WAGON, державний номерний знак НОМЕР_2, які зареєстровані на відповідача.

Посилаючись на вказані обставини, позивач, з урахуванням уточнень, просив суд встановити факт проживання сторін однією сім'єю без реєстрації шлюбу та поділити вказане спірне майно.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 листопада 2014 року у позові відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2014 року скасовано рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 листопада 2014 року.

Ухвалено нове рішення, яким позов задоволено.

Встановлено факт проживання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 01 вересня 2006 року по 30 березня 2014 року.

Визнано за ОСОБА_6 право власності на 1/2 частину автомобіля VOLKSWAGEN TRANSPORTER Т5, фургон малолітражний-В, червоного кольору, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, та право власності на 1/2 частину автомобіля MITSUBISHI PAJERO WAGON, легковий-універсал-В, білого кольору, 2011 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі заявник порушує питання про скасування рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2014 року і залишення в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню на таких підставах.

Судами установлено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 перебували у зареєстрованому шлюбі з 26 березня 2004 року.

28 листопада 2005 року шлюб між сторонами було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданим Амур - Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що з 01 вересня 2006 року по 30 березня 2014 року, він з відповідачем проживав однією сім'єю без реєстрації шлюбу та спільно придбали спірне майно.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції й ухвалюючи нове рішення, апеляційний суд виходив із того, що у період з 01 вересня 2006 року по 30 березня 2014 року сторони у справі спільно побудували будинок та проживали у ньому, мали спільний бюджет, вели спільне господарство, а також не перебували у іншому зареєстрованому шлюбі. Тому, суд вважав, що позовні вимоги про встановлення факту проживання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 однією сім'єю без реєстрації шлюбу та поділ майна подружжя підлягають задоволенню.

Проте, вказаний висновок суперечить вимогам закону й матеріалам справи.

Відповідно до статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду апеляційної інстанції не відповідає з огляду на наступне.

Згідно частини 1 статті 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов'язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов'язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім'ї та родичів визначені Сімейним кодексом України (стаття 1 СК України).

Відповідно до частини 2 статті 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу (стаття 74 СК України).

Однак, пунктом 20 Постанови Пленум Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз'яснено, що при застосуванні статті 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Відповідно до частини 1 статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

При цьому, проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя (частина 2 статті 21 СК України).

Також, пунктом 23 Постанови Пленум Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз'яснено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання.

Звертаючись до суду із позовом, позивач вказував, що за час проживання з відповідачем ними спільно придбано спірне майно - автомобіль VOLKSWAGEN TRANSPORTER Т5, державний номерний знак НОМЕР_1, та автомобіль MITSUBISHI PAJERO WAGON, державний номерний знак НОМЕР_2.

Відповідно до частини 1 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини 1 та 4 статті 60 ЦПК України).

Судами вірно установлено і не спростовано сторонами, що спірні автомобілі придбані відповідачем - ОСОБА_7, та зареєстровані на її ім'я.

Натомість, позивач ОСОБА_6 не надав належних та допустимих доказів того, що вони з відповідачем проживали однією сім'єю та мали фактичні шлюбні відносини. Не надано позивачем і доказів того, спірні автомобілі були придбані за спільні кошти позивача та відповідача.

Факт спільного проживання у спірний період в будинку АДРЕСА_1 не може беззаперечно свідчити про проживання сторін однією сім'єю, оскільки вказаний будинок придбано сторонами 05 червня 2003 року, вони є співвласниками будинку по 1/2 частині кожен та мають право користування, володіння та розпорядження своїм майном.

Тому, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ погоджується із доводами касаційної скарги відносно того, що у порушення статті 214 ЦПК України, суд апеляційної інстанції помилково вважав доведеними обставини, на які позивач посилався як на підставу своїх вимог, а саме факту проживання сторін однією сім'єю, ведення спільного господарства та спільного бюджету.

Слід звернути увагу на те, що важливе значення для правильного вирішення спору про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім'єю без реєстрації шлюбу мають конституційні положення про ґрунтування шлюбу на вільній згоді жінки і чоловіка, про рівні права і обов'язки кожного із подружжя у шлюбі та сім'ї (стаття 51 Конституції України).

Вирішуючи спір з урахуванням зазначеного, суд першої інстанції правильно виходив з того, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що він з відповідачем у спірний період проживали разом, як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство та мали спільний сімейний бюджет, що їх відносини носили усталений характер, який притаманний подружжю, а тому позов задоволенню не підлягає.

До такого висновку суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до статті 339 ЦПК України установивши, що апеляційним судом скасовано судове рішення, ухвалене згідно із законом, суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції.

Оскільки рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону, то рішення апеляційного суду підлягає скасуванню, а рішення районного суду - залишенню в силі.

Керуючись статтями 336, 339, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2014 року скасувати, а рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 листопада 2014 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий С.Ф. Хопта
Судді:В.І. Журавель
О.В. Закропивний
В.А. Черненко
С.П. Штелик