Справа №490/5662/13-ц 19.01.2015 19.01.2015 19.01.2015
Провадження №22-ц/784/103/15
Провадження №22-ц/784/103/15 Суддя суду першої інстанції Подзігун Г.В.
Категорія 27 Доповідач апеляційного суду Серебрякова Т.В.
Ухвала

Іменем України

19 січня 2015 року місто Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Лисенка П.П.,

суддів: Самчишиної Н.В., Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання Горенко Ю.В.,

за участі: представника позивача Ремешевського Є.В.,

представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Центрального районного суду міста Миколаєва від 11 листопада 2014 року, ухваленого за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_7, яка діє від свого імені та від імені малолітніх дітей ОСОБА_8 і ОСОБА_9 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2013 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») пред'явило зазначений позов, який обґрунтовувало наступним.

06 лютого 2007 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та позичальником ОСОБА_6 був укладений кредитний договір №1МО/2007, за яким банк надав відповідачу грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 100 000 доларів США, строком до 03 лютого 2012 року та зі сплатою 16% річних.

В порядку забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором, 06 лютого 2007 року між банком та ОСОБА_6 також був укладений договір іпотеки, за яким останній передав в іпотеку банку належний йому на праві власності житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 46.80 кв.м., житловою площею 29.90 кв.м.

Посилаючись на те, що відповідач порушує кредитні зобов'язання та станом на 21 травня 2013 року має заборгованість в загальному розмірі 68 449 доларів США 39 центів, що еквівалентно 546 910 грн. 63 коп., позивач просив в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу ним житлового будинку з можливістю укладенням від імені відповідача ОСОБА_6 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з правом отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі - продажу предмету іпотеки у Державному реєстру речових прав на нерухоме майно, з проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з проведенням дій щодо оформлення та з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування та з наданням банку всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу предмету іпотеки, а також виселити з вказаного будинку ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9., як осіб, які зареєстровані та проживають в ньому, зі зняттям останніх з реєстраційного обліку та провести розподіл судових витрат.

В подальшому представник позивача, посилаючись на значну зміну офіційного курсу гривні України до іноземної валюти, зокрема долара США, уточнив позовні вимоги в частині загального розміру заборгованості та просив вважати, що станом на 10 листопада 2014 року розмір заборгованості за кредитним договором становить 68 449 доларів США 39 центів, що еквівалентно 1 013 050 грн. 97 коп. (а.с.132).

Рішенням Центрального районного суду міста Миколаєва від 11 листопада 2014 року в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення місцевим судом норм матеріального і процесуального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що на день ухвалення судом судового рішення у даній справі набрав чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року, який встановлює заборону відчуження спірного майна без згоди власника і були підстави та умови для його застосування.

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області погоджується з обставинами та правовідносинами, встановленими судом першої інстанції та вважає, що при вирішенні даного спору суд вірно застосував Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року (який набрав чинності 07 червня 2014 року).

Так, в силу ст.11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Зокрема, цивільні права та обов'язки виникають із договорів та інших правочинів, зміст яких, відповідно до ст.ст.203-204,215 ЦК України, не суперечить ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; вони вчинені у формі, встановленій законом, особами, які мають необхідний обсяг цивільної дієздатності, за їх вільного волевиявлення і відповідно до їх внутрішньої волі і спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними.

Недодержання виписаних вимог в прямо визначених законом випадках робить договір (правочин) нікчемним, а у разі відсутності такого зазначення - може тягнути його недійсність (у повному обсязі або окремої його частини) за судовим рішенням.

Якщо недійсність договору прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним - то він є правомірним і підлягає виконанню сторонами.

Одночасно слід зазначити, що договір є підставою виникнення договірного зобов'язання - під яким, відповідно до ст.509 ЦК України, слід розуміти правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

В силу ст.525-526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов зобов'язання і вимогами закону, інших правових актів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або іншими звичайно застосовуваними вимогами. Принцип належного виконання припускає, що зобов'язання має бути виконане належними суб'єктами, в належному місці, в належний час, належним предметом і належним чином.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Під порушенням зобов'язання слід розуміти такий протиправний вплив з боку правопорушника, внаслідок чого суб'єктивне право уповноваженої особи зазнало зменшення чи взагалі ліквідації. Порушенням зобов'язання є його невиконання і неналежне виконання. Невиконання зобов'язання має місце тоді, коли сторони взагалі не вчиняють дій, які складають зміст зобов'язання, або не утримуються від певних дій, хоча за змістом зобов'язання могли утримуватися від їх вчинення.

Порушення зобов'язань, які виникають із договорів, тягне за собою правові наслідки, передбачені ст.611 ЦК України, або такий різновид цивільно-правових санкцій, які передбачені, зокрема, ст.33 Закону України «Про іпотеку» від 05 червня 2003 року (далі - Закон України, в редакції, який діяв на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ч.1 ст.33 вищевказаного Закону України у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Частиною 3 цієї статті передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

У разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги.

Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору (ст.35 Закону України).

Вказані положення не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.

З матеріалів справи вбачається та місцевим судом встановлено, що 06 лютого 2007 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є позивач, та ОСОБА_6 укладено у простій письмовій формі кредитний договір за №1МО/2007, згідно якого останній отримав грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 100 000 доларів США строком до 03 лютого 2012 року зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 16% річних або у розмірі 32 % річних - у разі несвоєчасного погашення кредиту, в обмін на зобов'язання позичальника повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобов'язання у терміни, передбачені договором (а.с.26-29).

З метою забезпечення належного виконання кредитного договору, 06 лютого 2007 року між банком та ОСОБА_6 було укладено нотаріально посвідчений договір іпотеки, за умовами якого останній передав в іпотеку банку належний йому на праві власності житловий будинок АДРЕСА_1, оціночною вартістю 246 187 грн. 50 коп. (а.с.30-32).

На теперішній час у вищевказаному житловому будинку проживають і зареєстровані також ОСОБА_4, ОСОБА_7 та малолітні діти - ОСОБА_8, ОСОБА_9. (а.с.18).

Звертаючись з позовом до відповідача про звернення стягнення на предмет іпотеки, позивач посилався на те, що позичальник має заборгованість за кредитним договором, яка станом на 10 листопада 2014 року становить 68 449 доларів США 39 центів, що еквівалентно 1 013 050 грн. 97 коп., у тому числі: 32 528 доларів США 73 цента - заборгованість по кредиту, 22 770 доларів США 13 центів - заборгованість по процентам за користування кредитом та 13 150 доларів США 53 цента - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

Повідомлення банку з вимогою сплатити борг відповідач ОСОБА_6 проігнорував у зв'язку з чим позивач пред'явив зазначений позов, вибравши на захист своїх прав та інтересів названий спосіб, а саме, звернення стягнення на житловий будинок, який переданий в іпотеку банку.

При цьому, виписані обставини - давали позивачеві право привести у дію механізм дії зазначених статей і ставити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки, а суду, відповідно до положень ст.ст.525-526, 546, 1048 - 1050, 1054 ЦК України, Закону України «Про іпотеку» - підстави для вирішення цих вимог.

Проте, на теперішній час, 07 червня 2014 року набрав чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2013 року, згідно якого протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом іпотеки згідно із ст.5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Вказаний закон прийнято з метою підтримки громадян України, які мають невиконані зобов'язання за договорами споживчого кредиту в іноземній валюті (валютних кредитів), укладеними з фінансовими установами та банками України шляхом встановлення порядку і умов конвертації зобов'язань за кредитними договорами в іноземній валюті в національну валюту України.

Відповідно до ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Вирішуючи питання про звернення стягнення на предмет іпотеки, колегія суддів виходить з того, що з 07 червня 2014 року набрав чинності вищевказаний Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», нормами якого встановлено тимчасову заборону у визначених цим законом випадках на примусове стягнення нерухомого житлового майна, яке вважається предметом іпотеки згідно із ст.5 Закону України «Про іпотеку».

За такого, місцевий суд, на підставі поданих сторонами доказів, які належним чином оцінені (ст.212 ЦПК України), правильно виходячи із положень Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року, дійшов до вірного висновку, що, оскільки у спірному будинку, площа якого не перевищує 250 кв.м, постійно проживають відповідачі у справі, а власник не має іншого житла та не дає згоди на відчуження цього будинку, то в задоволенні вимоги банка про звернення стягнення на предмет іпотеки, а відповідно і виселення, слід відмовити.

Доводи апеляційної скарги про те, що Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року застосовується лише на стадії реалізації майна під час виконання рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки, є безпідставними, так як цей закон встановлює як заборону ухвалення рішення про звернення стягнення на житлове майно, яке є предметом іпотеки, так і заборону відчуження такого майна за рішенням суду, яке було ухвалено до набрання чинності цим Законом.

Посилання апеляційної скарги на те, що місцевий суд не перевірив, чи мав ОСОБА_6 у власності інше, ніж іпотечне, житлове нерухоме майно, спростовується наявним в матеріалах справи витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідно до якого за останнім на праві власності зареєстроване лише іпотечне майно (а.с.126).

Інші доводи, приведені в апеляційній скарзі, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів, незгоди з висновками суду першої інстанції по їх оцінці, та помилкового тлумачення особою, яка подала апеляційну скаргу, умов застосування до спірних правовідносин норм чинного законодавства, з яким колегія суддів погодитись не може за вищезазначених підстав.

За таких обставин, рішення суду є законним і обґрунтованим, а апеляційна скарга ПАТ КБ «ПриватБанк» в межах її доводів, на підставі ст.308 ЦПК України, не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.303,308,315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» відхилити, а рішення Центрального районного суду міста Миколаєва від 11 листопада 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Судді: