Справа № 758/1464/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2015 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Зарицької Ю. Л. ,

при секретарі - Дикій Ю. Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до Національного університету «Києво - Могилянська академія» про визнання наказу недійсним, зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

4 лютого 2015 р. ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Національного університету «Києво - Могилянська академія» про визнання наказу недійсним, зобов'язання вчинити певні дії, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що в 2013 році ОСОБА_1 вступила до Національного університету «Києво - Могилянська академія» на денну форму навчання для здобуття освітньо-кваліфікаційного рівня спеціаліста за напрямком правничі науки, спеціальність - правознавство.

3 червня 2014 року під час засідання державної екзаменаційної комісії Національного університету «Києво - Могилянська академія» ОСОБА_1 виступала перед її членами на захист своєї кваліфікаційної роботи.

Відповідно до рішення державної екзаменаційної комісії Національного університету «Києво - Могилянська академія» ОСОБА_1 була відрахована зі складу студентів за наявний в її дипломній роботі плагіат.

Оскільки відповідачем не були, фактично оцінені знання позивачки, яка виконала навчальний процес, у її роботі немає плагіату, наказ не відповідає вимогам діючого законодавства та актам, якими користується в своїй діяльності відповідач, позивачка і просила задоволити її позов.

У судовому засіданні представник позивачки просив позов задовольнити в повному обсязі, посилаючись на те, що кваліфікаційна робота ОСОБА_1 не є плагіатом. На підтвердження цього факту представник позивача посилався на той факт, що відповідно до висновку експертів Науково-дослідного інституту інтелектуальної власності Національної академії правових наук від 07 липня 2014 року №03-02/14 встановлено, що досліджені в результаті проведення науково-правової експертизи окремі фрагменти дипломної роботи ОСОБА_1 не є плагіатом.

Крім того, до повноважень державної екзаменаційної комісії не відноситься спростування наявності або відсутності фактів плагіату в кваліфікаційній роботі, а у випадку виявлення плагіату, ОСОБА_1 не могла бути допущена до захисту даної роботи.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позову. Пояснив, що навчання ОСОБА_1 здійснюється на підставі Договору від 03.07.2013 року.

Відповідно до Наказу №500-с від 24.06.2014 ОСОБА_1 була відрахована з НаУКМА, а саме ОСОБА_1 не виконала навчальний план відповідача. За результатами підсумкового контролю на засіданні державної екзаменаційної комісії 03 червня 2014 року ОСОБА_1 отримала оцінку «Незадовільно», про що була проінформована на засіданні цієї комісії.

За таких обставин, представник відповідача та третьої особи вважала, дії відповідача такими, до відповідають чинному законодавству, наказ про відрахування ОСОБА_1 винесеним правомірно, а, відтак, просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1 була зарахована з 01.09.2013 року до складу студентів денної форми навчання за освітньо-кваліфікаційним рівнем спеціаліста за спеціальністю «Правознавство» до Національного університету «Києво-Могилянська Академія» за рахунок коштів фізичних та юридичних осіб згідно з додатком до наказу НаУКМА від 09.08.2013 №704-с «Про зарахування на навчання» ( Том ІІ а.с. 85).

За період навчання з 01.09.2013 року ОСОБА_1 академічних заборгованостей за результатами складання зимової сесії не мала і, по завершенні навчання, повинна була пройти державну атестацію.

До державної атестації ОСОБА_1 була подана кваліфікаційна робота «ІНФОРМАЦІЯ_1» (Том ІІІ а.с.1-85).

За результатами державної атестації ОСОБА_1 визнана не атестованою. Державною екзаменаційною комісією НаУКМА було прийнято рішення про оцінку незадовільно (неприйнятно) ЕСТS F, кількість балів 0, та надано право атестуватися за тією ж темою кваліфікаційної роботи або обрати нову тему (протокол №28 від 03.06.2014) (Том І а.с.111-113).

Наказом НаУКМА від 24.06.2014 №500-с «Про відрахування зі складу студентів 5 року навчання факультету правничих наук, які навчаються згідно з договором про надання освітніх послуг» ОСОБА_1 була відрахована зі складу студентів факультету правничих наук НаУКМА (Том І а.с.114).

Відповідно до ч. 4 ст. 7 Закону України «Про вищу освіту» «Державна атестація осіб, які закінчують вищі навчальні заклади усіх форм власності, здійснюється державною екзаменаційною емісією. Положення про державну екзаменаційну комісію затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері світи».

Положення про порядок створення та організацію роботи державної екзаменаційної комісії у вищих навчальних закладах України, затверджено наказом Міністерства освіти і науки України від 24.05.2013 № 584 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 3.06.2013 за № 955/23487 (Том І а.с.118-125).

На підставі зазначеного Положення наказом НаУКМА від 29.05.2013 № 313 затверджено Положення про порядок створення, організацію і роботу державної екзаменаційної комісії НаУКМА .

Склад державної екзаменаційної комісії НаУКМА № 48 зі спеціальності 7.03040101 Правознавство» сформовано у встановленому законодавством порядку з фахівців у заповідній галузі, затверджено Директором департаменту вищої освіти Міністерства світи і науки України 28.03.2014 за № 4/4-20-570-14 та наказом НаУКМА від 28.04.2014 № 264-с «Про підготовку та проведення державної атестації випускників програм підготовки бакалаврів, спеціалістів та магістрів» з додатком № 1 (Том ІІ а.с.89).

Допуск до захисту позивачки здійснювався відповідно до наказу Міністерства освіти України від 02.06.1993 № 161 «Про затвердження Положення про організацію навчального процесу у вищих навчальних закладах»

Таким чином, до державної атестації, яка проводиться у формі захисту кваліфікаційної роботи, допускаються не самі роботи, а студенти, які виконали навчальний план.

До дати проведення державної атестації ОСОБА_1 вимоги навчального плану виконала, оскільки за період навчання в НаУКМА за освітньо-кваліфікаційним рівнем спеціаліста за спеціальністю «Правознавство» академічних заборгованостей не мала та правомірно була допущена до державної атестації .

Повноваження щодо оцінки рівня підготовки студента покладено на державні екзаменаційні комісії вищих навчальних закладів України.

Так, відповідно до п. 4 розділу І Положення про ДЕК, п. 1.5 Положення про ДЕК НаУКМА завданнями державної екзаменаційної комісії, зокрема, є: комплексна перевірка, оцінка теоретичної та практичної фахової підготовки випускників відповідного освітньо-кваліфікаційного рівня; прийняття рішення про присвоєння випускникам повідної кваліфікації та щодо видачі диплома.

Саме до повноважень державної екзаменаційної комісії належить проведення комплексної перевірки і оцінки підготовки студента, включно з оцінкою його кваліфікаційної роботи. Прийняття рішення щодо оцінки кваліфікаційної роботи студента проведення державної атестації законодавством не передбачено.

Відповідно до наданих повноважень рішення щодо оцінки теоретичної та практичної фахової підготовки студента приймає державна екзаменаційна комісія.

Отже, НаУКМА, допустивши ОСОБА_1 до державної атестації у червні 2014 року, діяв у спосіб та у порядку, що передбачені законодавством України.

В судовому засіданні не підтвердилась та обставина, що допуск до державної атестації ОСОБА_1 означав автоматичне отримання нею під час державної атестації позитивної оцінки.

Так, відповідно до п. 1.2 Положення встановлені вимоги до письмових робіт мають на меті підвищити якість організації навчального процесу та рівня дисципліни студента , допомогти студенту максимально якісно підготуватися до комплексної перевірки його знань під час державної атестації, а відтак, позивачка помилково змішує вимоги підготовки до кваліфікаційної роботи з вимогами до підготовки студента як підставу допуску до державної атестації.

Перевірка кваліфікаційних робіт ОСОБА_1 здійснювалась у встановленому порядку, у тексті роботи позивачки було виявлено відтворення текстів з різних джерел без чіткого виокремлення копійованого тексту та посилань на джерело .

Відповідно до п. 3 протоколу вченої ради факультету правничих наук № 2-2013/2014 від 04.11.2013 (Том ІІ а.с. 92), п. 1.4 протоколу комісії № 1 від 26.06.2014 (Том ІІ а.с.93) рецензія від 31.05.2014 на кваліфікаційну роботу ОСОБА_1 була підготовлена на підставі результатів аналізу її роботи комісією, створеною вченою радою факультету правничих наук (Том ІІ а.с.132).

31 травня 2014 року ОСОБА_1 була ознайомлена з даною рецензією.

Відповідно до п. 5.1.3 Положення про плагіат, позивачка мала право оскаржити дане рішення. однак із заявою про оскарження не зверталась.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону України «Про вищу освіту» студент відраховується з вищого навчального закладу у разі невиконання навчального плану.

Відповідно до п. 3.12.3.5 Наказу № 161 студент, який при захисті дипломного проекту (роботи) отримав незадовільну оцінку, відраховується з вищого навчального закладу.

Позивачеві 03.06.2015 було оголошено її результати захисту після оформлення протоколів засідання державної комісії. 24.06.2014 наказом НаУКМА № 500-с ОСОБА_1 була відрахована (Том ІІ а.с. 177).

Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України від 01.07.2014 № 1556-УІІ «Про вищу освіту» здобуття вищої освіти на кожному рівні вищої освіти передбачає: успішне виконання особою відповідної освітньої (освітньо-професійної чи освітньо-наукової) або наукової програми, що є підставою для присудження відповідного ступеня вищої освіти.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 6 цього Закону, атестація - це встановлення відповідності засвоєних здобувачами вищої освіти рівня та обсягу знань, умінь, інших компетентностей вимогам стандартів вищої освіти, відповідний ступінь вищої освіти присуджується особі, яка успішно виконала освітню програму, на підставі рішення екзаменаційної комісії.

Згідно до ч. 1 ст. 7 Закону документ про вищу освіту (науковий ступінь) видається особі, яка успішно виконала відповідну освітню (наукову) програму та пройшла атестацію.

Статтею 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією продовжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Однак, згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Відповідно до ст. ст. 27 - 30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Разом з тим, відповідно до положень ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Стаття 57 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а відповідно до ч. 2 ст. 59 цього ж Кодексу обставини справи, які за законом мають бути підтверджені засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного процесу суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

З урахуванням з'ясованих обставин справи, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, про необхідність відмови в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

ОСОБА_1 в позові до Національного університету «Києво - Могилянська академія» про визнання наказу недійсним, зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Подільський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Ю. Л. Зарицька