Справа № 612/712/14-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
19 січня 2015 р. смт. Близнюки
Близнюківський районний суд Харківської області у складі: судді Мороза О.І., при секретарі Коняєвій Н.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Близнюки Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заданої їй неправомірними діями ОСОБА_2, посилаючись на наступне.
Вироком Близнюківського районного суду Харківської області від 08 вересня 2014 року ОСОБА_2 визнано винуватою за ч.1 ст.185 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк один рік. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_2 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік.

Завдану їй матеріальну шкоду оцінює в 14170 грн. Моральну шкоду оцінює в 12000 грн., пояснюючи наявність цієї шкоди тривалими фізичними стражданнями які вона перенесла та продовжує відчувати до цього часу.

А всього просить стягнути із ОСОБА_2 на свою користь 26170 грн. Судові витрати покласти на відповідача.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 на задоволені позову наполягала, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Розмір сум які підлягають стягненню в рахунок відшкодування матеріальної школи зменшила до 13 170 гривень, пояснивши що 1000 гривень ОСОБА_2 була їй повернена в добровільному порядку раніше. А крім того пояснила, що вона відчувала і продовжує відчувати фізичні і моральні страждання, виною яких є дії ОСОБА_2 Викрадена сума для неї є великим розміром. Після вчинення злочину ОСОБА_2 вона втратила здоровий сон, захворіла на цукровий діабет, ішемічну хворобу серця. Стала несподівно падати на вулиці.

Відповідач ОСОБА_2, про час та місце судових засідань повідомлялася своєчасно та належним чином за місцем її фактичного проживання, вказаним в позовній заяві.

У судові засідання, призначені на 13.00 год. 25.11. 2014 року, 08.20 год. 12.12. 2014 року, 15.00 год. 25.12. 2014 року, 15.30 год. 19.01. 2015 року ОСОБА_2 не з'явилася.

Копію позовної заяви із копіями додатків до неї, копію ухвали суду про відкриття провадження, судові повістки про виклик до суду на 15.00 год. 25.12. 2014 року та 15.30 год. 19.01. 2015 року вона отримала відповідно 20.12. 2014 року і 06.01. 2015 року, що вбачається із зворотних повідомлень відділення поштового зв'язку №460, №854.

Заперечень проти позову, клопотань тощо ОСОБА_2 не заявлено.

Відповідно до ч.5 ст.74, ч.1 ст.76 ЦПК України суд вважає судові повістки відповідачу врученими належним чином.

За таких обставин суд розглядає справу за відсутності відповідача.

Зі згоди позивача, яка викладена як у письмовій заяві (а.с.28) так і заявлена у судовому засіданні усно, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Вислухавши пояснення позивача, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, які є належними, допустимими і достовірними, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову, виходячи із наступного.

Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_2, в період часу з 08.11.2012 року по 17.11.2012 року, проходячи стажування на посаду реалізатора магазину НОМЕР_4, який був орендований ФОП ОСОБА_1, розташований за адресою: АДРЕСА_1, маючи вільний доступ до грошових коштів, продовольчих та промислових товарів, які знаходилися в приміщенні магазину, діючи з умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, здійснила крадіжку грошових коштів та товару на загальну суму 14170 грн. Вироком Близнюківського районного суду Харківської області від 08 вересня 2014 року ОСОБА_2 визнано винуватою за ч.1 ст.185 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк один рік. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_2 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік із покладенням на неї певних обов'язків (а.с.6,7).

Із вироку вбачається, що за обставин як вони викладені вище, ОСОБА_2 винною себе визнала повністю, щиро розкаялася у скоєному. На підставі п.»в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04. 2014 року ОСОБА_2 від відбування покарання звільнено. Цивільний позов заявлено не було. Вирок набрав законної сили 09.10. 2014 року.

Відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової ) шкоди є належним способом захисту судом цивільних прав та інтересів осіб, оскільки передбачене п.п. 8,9 ч.2 ст. 16 ЦК України.

Згідно ч.1 ст.130 Кодексу законів про працю України, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків.

Відповідно до п.3 ст.134 КЗпП України повна матеріальна відповідальність настає, якщо шкоду завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку. Для покладення відповідальності за п.3 ст. 134 КЗпП України необхідно встановити наявності в його діях складу злочину. Відповідальність працівника за п.3 ст. 134 КЗпП України виникає за умови, що злочинний характер його діянь, в тому числі недбалість, зловживання владою або службовою посадою, підтверджено у встановленому порядку вироком суду.

Отже вищезазначеним вироком суду вина вина ОСОБА_2 у вчиненні крадіжки у потерпілої на суму - 14170 гривень, встановлена.

У відповідності до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Згідно роз'яснень, що містять в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 29 грудня 1992 року з наступними змінами « Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», судам слід мати на увазі, що до позовних заяв про матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних укримінальному порядку (п.3 ст.134 КЗпП України), повинні додаватись докази, які підтверджують, що вчинення працівником таких діянь встановлено у порядку кримінального судочинства.

Матеріальна відповідальність у повному розмірі шкоди покладається і в тих випадках, коли шкода заподіяна діями працівника, що мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку, але він був звільнений від кримінальної відповідальності у зв'язку зіспливом строку давності для притягнення до кримінальної відповідальності, або з інших підстав, передбачених законом пункти 3,4,8 статті 6, 7, 7-1, 7-2, 8, 9, 10 КПК) .

Судом встановлено, що від кримінальної відповідальності ОСОБА_2 звільнена на підставі нереабілітуючих обставин. Отже це звільнення не позбавляє її обов'язку щодо відшкодування завданої шкоди.

Відповідно до вимог ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Таким чином вимоги позивач щодо відшкодування на її користь завданої майнової шкоди підлягають задоволенню у розмірі 13170 грн.

Щодо відшкодування моральної шкоди суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи із наступного.

Відповідно до ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, заданої внаслідок порушення її прав. Судом встановлено, що з вини відповідача відбулося порушення прав власності позивача шляхом викрадення 14170 гривень.

Відшкодування моральної шкоди грішми і незалежно від майнової шкоди передбачено ч.ч.3,4 ст. 23 ЦПК України.

Разом із тим, при визначені грошового відшкодування моральної шкоди суд повинен враховувати характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка задала моральну шкоду, якщо вона є підставою для відшкодування, а також із урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості , що передбачено ч.3 ст. 23 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності та диспозитивності. Суд, згідно вимог ст.11 ЦПК України, розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Розмір позовних вимог ОСОБА_1 зменшила на 1000 гривень.

Відповідно до вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

У зв'язку із протиправною поведінкою щодо неї, ОСОБА_1 дійсно зазнала душевних моральних страждань зокрема і тому, що з листопада 2012 року позбавлена права на свій розсуд користуватися викраденими коштами. Проте за вищевикладених обставин суд вважає, що позивач належним доказами не довів заявлений розмір шкоди яка підлягає стягненню із відповідача - 12000 гривень.

Враховуються вимоги розумності і справедливості, суд вважає, що стягненню підлягає моральна шкода у розмірі 3000 гривень.

На підставі ст. 88 ЦПК України із відповідачам на користь держави також підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору.

Керуючись п.п.8,9 ч. 2 ст. 16, ч.1 ст. 23, ст.ст.1166,1167 ЦК України, ст.ст. 10,11,60,61, 88, 209,212-215,218, 224 ЦПК України,ч.1 ст. 130, п.3 ст. 134 КЗпП України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки с. Берестове Близнюківського району Харківської області, громадянки України, паспорт НОМЕР_1, виданий 21 .04. 2010 року Близнюківським РВ ГУМВС України в Харківській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3, на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, завдану майнову шкоду у розмірі 13170 гривень та завдану моральну шкоду у розмірі 3000 гривень а всього 16170 (шістьнадцять тисяч сто сімдесят) гривень.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки с. Берестове Близнюківського району Харківської області, громадянки України, паспорт НОМЕР_1, виданий 21 .04. 2010 року Близнюківським РВ ГУМВС України в Харківській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3, на користь держави судовий збір у розмірі 229(двісті двадцять дев'ять) гривень 40 коп.

В іншому у задоволенні позову відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Близнюківський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі подання відповідачем заяви про перегляд заочного рішення і залишення її без задоволення, рішення може бути оскаржене ним в вищезазначеному порядку при цьому строк на апеляційне скарження рішення починається з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя О.І. Мороз

20 січня 2015 року