УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Хопти С.Ф.,

суддів: Журавель В.І., Червинської М.Є.,

Черненко В.А., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи: Підліснівська сільська рада Сумського району, Сумська районна державна нотаріальна контора, про визнання недійсним заповіту за касаційною скаргою ОСОБА_3, подану представником - ОСОБА_5, на рішення Сумського районного суду Сумської області від 13 січня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 26 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду з указаним позовом до ОСОБА_4, треті особи: Підліснівська сільська рада Сумського району, сумська районна державна нотаріальна контора, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік - ОСОБА_6, після смерті якого відкрилась спадщина на все належне йому майно. 29 липня 2014 року вона звернулась до Сумської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після, але їй повідомили, що 6 лютого 2006 року її чоловік склав заповіт, згідно якого заповів все своє майно ОСОБА_4, який проживав як квартиронаймач у належному її чоловіку будинку в АДРЕСА_1. Позивач указувала на те, що останні 10 років свого життя ОСОБА_6 зловживав алкогольними напоями, хворів на хронічний алкоголізм, унаслідок цього він у повній мірі не міг розуміти значення своїх дій та керувати ними. На момент складання заповіту він був у депресивному стані з психічними розладами внаслідок алкогольного запою. Також заповіт складено із порушенням вимог щодо його форми.

Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 13 січня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Сумської області від 26 лютого 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі, поданій представником, ОСОБА_3 просить скасувати судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши доповідь судді судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд першої інстанції, відмовляючи в позові про визнання заповіту недійсним, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що матеріали справи не містять доказів того, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі, а процедура підписання оскарженого заповіту та вимоги щодо його оформлення були дотримані.

Проте повністю з такими висновками судів погодитись не можна.

Судами встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_6 перебували у зареєстрованому шлюбі з 18 лютого 1997 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер, після смерті якого відкрилась спадщина на все належне йому майно.

За життя 6 лютого 2006 року ОСОБА_6 склав заповіт, яким все належне йому майно на день смерті заповідав - ОСОБА_4

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Посилаючись на вказану норму процесуального права, суди виходили із того, що позивач не довів позовних вимог.

Разом із тим, суди не звернули уваги на положення ч. 4 ст. 10 ЦПК України, яка також покладає і на суд певні обов'язки зі створення для сторін змагального процесу. Зазначено, що суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Як на підставу для задоволення позовних вимог, позивач посилалася на ст. 225 ЦК України, яка передбачає, що правочин може бути визнаний недійсним, якщо особа у момент його вчинення не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними.

У п. 16 постанови № 9 від 6 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», Пленум Верховного суду України, роз'яснюючи судам порядок застосування вказаної підстави для вирішення позову, зазначив, що для визначення наявності стану, при якому особа не могла розуміти значення своїх дій або керувати ними, суд відповідно до статті 145 ЦПК України зобов'язаний призначити судово-психіатричну експертизу.

Проте суд не виконав свого обов'язку, передбаченого ч. 4 ст. 10 ЦПК України, та не роз'яснив наслідки такої процесуальної дії.

Суд у порушення вимог ст. ст. 212-214 ЦПК України та вказаних роз'яснень Пленуму Верховного Суду України не з'ясував психічний стан особи на час укладення заповіту.

Перевіряючи в апеляційному порядку законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, апеляційний суд у порушення вимог ст. ст. 303, 315 ЦПК України допущені судом першої інстанції помилки не усунув.

З урахуванням викладеного колегія суддів дійшла висновку, що суди не встановили фактичних обставин справи, що мають значення для правильного вирішення справи, порушення вимог процесуального та матеріального права призвело до ухвалення судового рішення, яке не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для скасування ухвалених судових рішень із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3, подану представником - ОСОБА_5, задовольнити частково.

Рішення Сумського районного суду Сумської області від 13 січня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 26 лютого 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий С.Ф. Хопта
Судді:В.І. Журавель
М.Є. Червинська
В.А. Черненко
С.П. Штелик