Апеляційний суд Житомирської області
Справа №289/1626/14-ц Головуючий у 1-й інст. Невмержицький І. М.
Категорія 54 Доповідач Заполовський В. Й.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Заполовського В.Й.,

суддів: Забродського М.І., Шевчук А.М.,

за участю секретаря судового засідання Кучерявого О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кочерівської сільської ради Радомишльського району Житомирської області про визнання незаконними розпорядження сільського голови про звільнення з роботи, визнання незаконним рішення атестаційної комісії відділу культури Радомишльської райдержадміністрації Житомирської області, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу та моральної шкоди, за апеляційною скаргою Кочерівської сільської ради Радомишльського району Житомирської області на рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 15 квітня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

У вересні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом.

В обґрунтування позову зазначала, що вона з 01.04.2005 року працювала на посаді директора Будинку культури с. Кочерів Радомишльського району Житомирської області. Відповідно до розпоряджень сільського голови Кочерівської сільської ради Радомишльського району Житомирської області від 26.06.2014 року та від 27.06.2014 року її 04.08.2014 року було звільнено із займаної посади на підставі п.2 ч.1 ст. 40 КЗпП України. Однак з 04.08.2014 року по 14.08.2014 року вона перебувала у стані тимчасової непрацездатності, що підтверджується листком непрацездатності серія АГЗ № 978676.

При цьому, розпорядження Кочерівського сільського голови видане на підставі рішення атестаційної комісії відділу культури Радомишльської райдержадміністрації Житомирської області, яким зроблено висновок про її невідповідність займаній посаді. Проте з таким рішенням атестаційної комісії вона не погоджується, оскільки воно не відповідає дійсним обставинам справи.

Тому вважає, що розпорядження сільського голови про звільнення її з роботи є незаконним і безпідставним, оскільки винесене з порушенням норм трудового законодавства.

За наведених обставин та після уточнення позовних вимог, ОСОБА_1 просила визнати незаконними розпорядження Кочерівського сільського голови № 15-К від 26.06.2014 року та № 16-К від 27.06.2014 року про звільнення з займаної посади, а також рішення атестаційної комісії відділу культури Радомишльської РДА Житомирської області від 30.05.2014 року; поновити її на посаді директора Будинку культури с. Кочерів; стягнути з Кочерівської сільської ради на її користь середньомісячну заробітну плату за час вимушеного прогулу з 04 серпня 2014 року до дня поновлення її на роботі; зобов'язати відповідача відшкодувати моральну шкоду в розмірі 10 000 грн.

Рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 15 квітня 2015 року позов задоволено частково.

Визнано незаконним розпорядження Кочерівського сільського голови №15-к від 26 серпня 2014 року та розпорядження Кочерівського сільського голови № 16-к від 27 серпня 2014 року про звільнення ОСОБА_1 з посади на підставі п.2 ч.1 ст. 40 КЗпП України з дня їх винесення; поновлено ОСОБА_1 на посаді директора Будинку культури с. Кочерів Радомишльського району Житомирської області; стягнуто з Кочерівської сільської ради Радомишльського району Житомирської області на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі - 16 159 грн. 35 коп. середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу та 2000 грн. за завдані моральні страждання.

Вирішено питання судових витрат.

В решті позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду Кочерівська сільська рада Радомишльського району Житомирської області подала апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яком відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

Зокрема зазначає, що розірвання трудового договору за п.2 ч. 1 ст. 40 КЗпП України не являється дисциплінарним стягненням, а тому до вказаних правовідносин судом безпідставно застосовано норми ст.ст. 148, 149 КЗпП України. Також, звільнення ОСОБА_1 з роботи проведено 04.08.2014 року, тобто в період перебування останньої на робочому місці, а не в період тимчасової непрацездатності, що підтверджується актом від 04.08.2014 року.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах визначених ст. 303 ЦПК України колегія суддів визнає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

За змістом п.2 ч.1 ст.40 КЗпП України - трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров'я, які перешкоджають продовженню даної роботи.

В пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику розгляду судами трудових спорів від 06.11.1992 року №9 звернуто увагу судів на необхідність неухильного додержання при розгляді трудових спорів Конституції України, КЗпП і інших актів законодавства України. Також роз'яснено, що діяльність судів по розгляду справ цієї категорії повинна спрямовуватися на всемірну охорону конституційного права кожного на працю, яке включає можливість заробляти собі на життя працею, яку особа вільно обирає або на яку вільно погоджується, а також на охорону прав і законних інтересів підприємств, установ, організацій, на зміцнення трудової та виробничої дисципліни, на виховання працівників у дусі свідомого й сумлінного ставлення до праці.

У пункті 18 даної Постанови вказано, що при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з'ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність законові.

Пунктом 21 цієї ж Постанови роз'яснено, що при розгляді справ про звільнення за п. 2 ст. 40 КЗпП суд може визнати правильним припинення трудового договору в тому разі, якщо встановить, що воно проведено на підставі фактичних даних, які підтверджують, що внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров'я (стійкого зниження працездатності) працівник не може належно виконувати покладених на нього трудових обов'язків чи їх виконання протипоказано за станом здоров'я або небезпечне для членів трудового колективу чи громадян, яких він обслуговує, і неможливо перевести, за його згодою, на іншу роботу. З цих підстав, зокрема, може бути розірваний трудовий договір з керівником підприємства, установи, організації або підрозділу у зв'язку з нездатністю забезпечити належну дисципліну праці у відповідній структурі.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до розпоряджень сільського голови Кочерівської сільської ради Радомишльського району Житомирської області від 26.06.2014 року та від 27.06.2014 року ОСОБА_1 звільнена з посади директора будинку культури згідно п.2 ч.1 ст. 40 КЗпП України, як така, що не відповідає займаній посаді, що встановлено висновком атестаційної комісії відділу культури Радомишльської РДА від 30.05.2014 року (а.с.5, 6).

ОСОБА_1 зі змістом даних розпоряджень була ознайомлена, однак від підпису відмовилась, про що свідчить копія розпорядження від 26.06.2014 року (а.с.54 на звор.). Про це також свідчать повідомлення Територіальної державної інспекції з питань праці у Житомирській області від 31.07.2014 року (а.с.49), повідомлення Кочерівської сільської ради від 23.07.2014 року направлене на адресу ОСОБА_1 (а.с.65), акт від 04.08.2014 року (а.с.42).

Тому доводи ОСОБА_1, що вона не була ознайомлена з розпорядженнями, безпідставні.

Також, згідно вище вказаного рішення атестаційної комісії, яка проведена відповідно до наказу №11 від 10.03.2014 року по відділу культури Радомишльської РДА (а.с.51, 98 -100), ОСОБА_1 визнана такою, що не відповідає займаній посаді. Будь-яких інших висновків та рекомендацій атестаційна комісія щодо ОСОБА_1 не прийняла. З висновком атестаційної комісії ОСОБА_1 ознайомлена, зауважень, пропозицій не заявила, про що свідчить зміст атестаційного листа та підпис останньої у даному листі (а.с.35).

Про невідповідність ОСОБА_1 займаній посаді, як - то зроблений висновок атестаційною комісією, свідчить також зміст протоколу засідання комісії №58 від 30.05.2014 року (а.с.125, 126), витяг з протоколу сесії №32 Кочерівської сільської ради від 19.05.2014 року (а.с.108, 109), копія посадової інструкції директора будинку культури (а.с.104, 105), характеристика на ОСОБА_1 (а.с.79), розпорядження Кочерівського сільського голови від 06.03.2014 року про накладення стягнення (а.с.53), рішення 32 сесії Кочерівської сільської ради від 19.05.2014 року (а.с.52).

Рішення атестаційної комісії від 30.05.2014 року на момент звернення до суду з даним позовом ОСОБА_1 не оскаржено, було чинним.

Разом з тим, суд першої інстанції постановляючи рішення у даній справі, яке ОСОБА_1 не оскаржено, відмовив їй у визнанні незаконним рішення атестаційної комісії. Тобто рішення суду у цій частині набрало законної сили.

Зазначені обставини визнані стороною позивача в судовому засіданні апеляційного суду.

Оскільки висновок атестаційної комісії щодо невідповідності ОСОБА_1 займаній посаді, який підтверджено і іншими матеріалами справи, був і є чинним, можливість переведення ОСОБА_1 на іншу роботу у відповідача відсутня, то колегія суддів визнає, що звільнення ОСОБА_1 з посади директора будинку культури проведено на підставі фактичних даних, які підтверджують, що внаслідок недостатньої кваліфікації працівник не може належно виконувати покладених на нього трудових обов'язків. Тобто звільнення проведено розпорядженнями сільського голови Кочерівської сільської ради Радомишльського району Житомирської області від 26.06.2014 року та від 27.06.2014 року відповідно до вимог закону (п.2 ч.1 ст. 40 КЗпП).

Відтак, підстав для задоволення позову ОСОБА_1 про визнання незаконними розпоряджень сільського голови про звільнення з роботи, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку час вимушеного прогулу та моральної шкоди у суду не було.

З огляду на наведене рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову відповідно до ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову в цій частині.

Водночас, колегія суддів вважає за необхідне змінити дату звільнення з роботи ОСОБА_1, якою є 04.08.2014 року, та вважати ОСОБА_1 звільненою з роботи з 15 серпня 2014 року. При цьому суд враховує, що згідно розпоряджень сільського голови від 26.06.2014 року та 27.06.2014 року датою звільнення з посади ОСОБА_1 визначено у перший її робочий день (після 01.07.2014 року) після відновлення працездатності. Такою датою, як свідчать листки непрацездатності (а.с.17, 18), є саме 15.08.2014 року. При цьому, доводи відповідача про те, що перший робочий день ОСОБА_1 після відновлення працездатності є 04.08.2014 року до уваги не беруться, оскільки зазначеної дати, а саме 04.08.2014 року ОСОБА_1 був відкритий наступний лікарняний лист.

Рішення суду в частині відмови у позові про визнання незаконним рішення атестаційної комісії відділу культури Радомишльської РДА Житомирської області від 30.05.2014 року сторонами по справі не оскаржено, а тому не є предметом апеляційного розгляду щодо його законності.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Кочерівської сільської ради Радомишльського району Житомирської області задовольнити частково.

Рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 15 квітня 2015 року в частині задоволення позову про визнання незаконними розпоряджень сільського голови про звільнення з роботи, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку час вимушеного прогулу та моральної шкоди скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову до Кочерівської сільської ради Радомишльського району Житомирської області про визнання незаконними розпоряджень сільського голови про звільнення з роботи, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

Дату звільнення з роботи ОСОБА_1, зазначену в розпорядженнях Кочерівського сільського голови Радомишльського району Житомирської області від 26.06.2014 року та від 27.06.2014 року, змінити та вважати ОСОБА_1 звільненою з роботи з 15 серпня 2014 року.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з днів набрання ним законної сили.

Головуючий Судді