22-ц/775/1129/2015(м)
Категорія 48 Головуючий у 1 інстанції Копилова Л.В.
Доповідач Ткаченко Т.Б.
У Х В А Л А

Іменем України

18 листопада 2015 року. м.Маріуполь

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області у складі:

Головуючого - Ткаченко Т.Б.

Суддів - Песоцької Л.І., Мальцевої Є.Є.

За участю секретаря - Зливка І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі справу за позовом Жовтневої районної адміністрації Маріупольської міської ради Донецької області до ОСОБА_2, третя особа: комунальний заклад «Маріупольський дитячий будинок змішаного типу «Центр опіки» для дітей дошкільного і шкільного віку Маріупольської міської ради Донецької області» про відібрання дітей від батька без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Жовтневої районної адміністрації Маріупольської міської ради Донецької області, комунального закладу «Маріупольський дитячий будинок змішаного типу «Центр опіки» для дітей дошкільного і шкільного віку, третя особа: Орджонікідзевська районна адміністрація Маріупольської міської ради Донецької області про визнання незаконними рішень, дій та зобов'язання повернути дітей за апеляційною скаргою Жовтневої районної адміністрації Маріупольської міської ради Донецької області на рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 06 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року Жовтнева районна адміністрація Маріупольської міської ради Донецької області (далі Жовтнева районна адміністрація) звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просила відібрати у ОСОБА_2 його малолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, без позбавлення відповідача батьківських прав, а також стягнути з нього аліменти на утримання малолітніх дітей на користь державного закладу у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку до їх повноліття.

Посилалась на те, що відповідач ОСОБА_2 являється батьком малолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4. У матері, ОСОБА_4, на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя від 01 квітня 2014 року відібрано дітей та передано їх органу опіки та піклування Жовтневої районної адміністрації, стягнуто аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку щомісячно до повноліття дітей. Рішенням колегії Орджонікідзевської районної адміністрації від 28.05.2014 року № 115 та № 116 малолітній ОСОБА_4 та ОСОБА_3 надано статус дітей, позбавлених батьківського піклування. Відповідач перебуває на диспансерному обліку в комунальному лікувально-профілактичному закладі «Міський протитуберкульозний диспансер», за місцем мешкання характеризується негативно, схильний до скоєння злочинів. За місцем мешкання АДРЕСА_1 у відповідача незадовільні умови проживання, відсутні опалення, дитячий куточок, меблі, умови для приготування їжі та дотримання особистої гігієни. На теперішній час діти перебувають в КЗ «Центр опіки».

В травні 2015 року ОСОБА_2 звернувся із зустрічним позовом до Жовтневої районної адміністрації, комунального закладу «Маріупольський дитячий будинок змішаного типу «Центр опіки» для дітей дошкільного і шкільного віку Маріупольської міської ради Донецької області» (далі - КЗ «Центр опіки») про визнання незаконними рішень, дій та зобов'язання повернути дітей, в якому просив визнати незаконним відмову Жовтневої районної адміністрації у поверненні дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з КЗ «Центр опіки», визнати незаконним висновок Жовтневої районної адміністрації про відмову у поверненні дітей з КЗ «Центр опіки», зобов'язати Жовтневу районну адміністрацію та КЗ «Центр опіки» повернути йому дітей та в цій частині рішення допустити негайне виконання.

Посилався на те, що Жовтнева районна адміністрації на підставі висновку № 05-359-13 від 16 квітня 2015 року перешкоджає у поверненні доньок до сім'ї з КЗ «Центр опіки», який безпідставно утримує дітей. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя від 11 березня 2015 року, яке набрало законної сили 24 березня 2015 року, відповідача ОСОБА_2 визнано батьком малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4, тому діти не є такими, що позбавлені батьківського піклування та можуть бути розлучені з батьком тільки за рішенням суду.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 06 жовтня 2015 року в задоволенні позовної заяви Жовтневої районної адміністрації Маріупольської міської ради до ОСОБА_2 про відібрання дітей від батька без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - комунальний заклад Маріупольський дитячий будинок «Центр опіки» Маріупольської міської ради Донецької області, відмовлено повністю.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до Жовтневої районної адміністрації Маріупольської міської ради, комунального закладу Маріупольський дитячий будинок «Центр опіки» Маріупольської міської ради Донецької області про визнання незаконним рішень, дій та повернення дітей, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Орджонікідзевська районна адміністрація Маріупольської міської ради, задоволено частково.

Визнано незаконною відмову Жовтневої районної адміністрації Маріупольської міської ради у поверненні ОСОБА_2 малолітніх дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, з комунального закладу Маріупольський дитячий будинок «Центр опіки» Маріупольської міської ради Донецької області.

Зобов'язано Жовтневу районну адміністрацію Маріупольської міської ради та комунальний заклад Маріупольський дитячий будинок «Центр опіки» Маріупольської міської ради Донецької області передати ОСОБА_2 малолітніх дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5.

В іншій частині задоволення зустрічного позову відмовлено.

З рішенням суду не згодний позивач Жовтнева районна адміністрація і, посилаючись в апеляційній скарзі на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просить апеляційний суд скасувати рішення суду в частині відмови в задоволенні позову Жовтневої районної адміністрації Маріупольської міської ради до ОСОБА_2 про відібрання дітей від батька без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовну заяву Жовтневої районної адміністрації в повному обсязі, а у зустрічному позові ОСОБА_2 до Жовтневої районної адміністрації, КЗ «Центр опіки» про визнання незаконним рішень, дій та повернення дітей відмовити в повному обсязі.

Зокрема вказує, що судом порушено норми Конвенції про права дитини, Закону України «Про охорону дитинства» та постанови Кабінету Міністрів України «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов'язаної із захистом прав дитини» від 24.09.2008 року № 866.

Судом не враховано те, що на протязі тривалого часу та на теперішній час ОСОБА_2 характеризується негативно за місцем проживання, зловживає алкогольними напоями, на міри профілактичної роботи реагує слабо.

Крім того, у лютому 2014 року малолітні діти відібрані фактично у ОСОБА_2, який в той час не був юридично батьком дітей, знаходився декілька тижнів в стані сильного алкогольного сп'яніння і створив ситуацію, що безпосередньо загрожувала життю та здоров'ю дітей, яким на той час було 2,4 року та 1,3 року. Діти тривалий час голодні знаходились на підлозі у неопалюваній холодній кімнаті в антисанітарному стані без нагляду дорослих.

Судом також не враховано, що за місцем проживання відповідача фактично відсутні умови проживання для двох малолітніх дітей, житлова кімната опалюється виключно електричним пристроєм, однак електропостачання підключено незаконно, що може привести до загрози життю та здоров'ю малолітніх дітей. Дані обставини проживання підтверджені свідченнями сусідів у судовому засіданні, неодноразовими комісійними обстеження житлово-побутових умов за участю служби у справах дітей, дільничного педіатра, медичними працівниками, центром соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, кримінальною міліцією у справах дітей.

Вважає, залишення дітей у відповідача небезпечним для їх життя, здоров'я і морального виховання, відібрання дітей від батька не буде перешкоджати спілкуванню батька з малолітніми дітьми.

Прокурор прокуратури Орджонікідзевського району м.Маріуполя звернувся з заявою про розгляд справи без участі представника прокуратури.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представників Жовтневої районної адміністрації - Сорокіної Ю.О., Смалєвої Л.П., які підтримали апеляційну скаргу, просили рішення суду скасувати, задовольнити первісний позов, у задоволенні зустрічного позову відмовити, заперечення відповідача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_7, які просили апеляційну скаргу відхилити, рішення суду залишити без зміни, представників КЗ «Центр опіки» - Лащевської Н.В., Гірман Н.О., які просили рішення суду скасувати, задовольнити первісний позов, у задоволенні зустрічного позову відмовити, представника Орджонікідзевської районної адміністрації Маріупольської міської ради Донецької області - Ралюк Я.П., яка просила апеляційну скаргу вирішити на розсуд суду, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін з таких підстав.

У відповідності з вимогами ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що 27 лютого 2014 року колегією Жовтневої районної адміністрації Маріупольської міської ради прийнято рішення № 48, яким негайно відібрано у ОСОБА_4 малолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, та тимчасово влаштовано їх до державного закладу (а.с.28).

На підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя від 01 квітня 2014 року малолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, відібрано від їх матері ОСОБА_4 у зв'язку з небезпекою для їх життя, здоров'я, виховання та у зв'язку з важкою хворобою її співмешканця ОСОБА_2 -туберкульоз та передано малолітніх дітей органу опіки та піклування Жовтневої районної адміністрації Маріупольської міської ради (а.с.21-22).

Рішеннями колегії Орджонікідзевської районної адміністрації від 28 травня 2014 року за №№ 115, 116 малолітнім дітям ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було надано статус дітей-позбавлених батьківського піклування.

На підставі рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 11 березня 2015 року відповідач ОСОБА_2 визнаний батьком малолітніх дітей - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Зобов'язано Іллічівський та Жовтневий відділи державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області внести відповідні зміни до актових записів про народження дітей (а.с.14-16).

Як вбачається із свідоцтва про народження, виданого повторно 25 березня 2015 року Іллічівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 року, її батьками вказані: батько ОСОБА_2, мати ОСОБА_4 (а.с.7).

Відповідно до свідоцтва про народження, виданого повторно 27 березня 2015 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 року, її батьками вказані: батько ОСОБА_2, мати ОСОБА_4 (а.с.8).

ОСОБА_2, як батько малолітніх дітей 30 березня 2015 року звернувся з письмовою заявою до Жовтневої районної адміністрації Маріупольської міської ради, в якій просив повернути йому дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.10).

16 квітня 2015 року органом опіки та піклування Жовтневої районної адміністрації Маріупольської міської ради зроблено висновок щодо неможливості передачі малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 їх батьку ОСОБА_2 у зв'язку з відсутністю умов проживання для дітей, порушення санітарно-гігієнічних норм, а також загрозою життя та здоров'я дітей (а.с.33-34).

Рішенням колегії Орджонікідзевської районної адміністрації від 22 квітня 2015 року № 86 та № 87 визнано малолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що втратили статус дітей, позбавлених батьківських прав у зв'язку з визнанням судом ОСОБА_2 їх батьком. Вважаються такими, що втратили чинність рішення колегії Орджонікідзевської районної адміністрації від 28 травня 2014 року за №№ 115,116 «Про надання малолітнім ОСОБА_3 та ОСОБА_4 статусу дітей, позбавлених батьківських прав» та від 25 червня 2014 року за № 147 та № 148 «Про влаштування ОСОБА_3, ОСОБА_4 на повне державне забезпечення до державного закладу» (а.с.84-85).

Судом також встановлено, що ОСОБА_2 є інвалідом ІІІ групи загального захворювання, отримує пенсію по інвалідності в сумі 949 грн. (а.с.100).

Згідно з повідомленням КЛПЗ «Міський протитуберкульозний диспансер м.Маріуполя» від 10 квітня 2015 року, ОСОБА_2 перебуває на обліку в диспансері з 26 листопада 2014 року в неактивній диспансерній категорії і на даний час не представляє загрози для здоров'я дітей (а.с.17).

Як свідчить інформація про вихованців дитячого будинку «Центр опіки» щодо особливостей побачень дітей - ОСОБА_3 та ОСОБА_4, їх батько до дітей приходить систематично, однак рекомендацій зі слів медичних працівників не виконує, зокрема, руки не миє, режим харчування дітей не дотримує, на прохання не перекормлювати дітей, не палити на території дитячого будинку, не реагує (а.с.18).

Відповідно до інформації КЗ «Центр опіки» від 15 квітня 2015 року про стан здоров'я дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4, їх фізичний розвиток середній, вони потребують в спостереженні лікарями педіатром, неврологом, індивідуальних занять з дефектологом, проведення тубдіагностики з наступною повторною консультацією фтизіатра, раціонального харчування у відповідності до свого віку та вітамінотерапії (а.с.19).

На підтвердження відсутності житлово-побутових умов для проживання дітей в будинку відповідача позивачем надано декілька актів обстеження матеріально-побутових умов сім'ї ОСОБА_2, зокрема: акт від 03 грудня 2014 року, складений представниками КСН, за яким ОСОБА_2 проживає без реєстрації в будинку АДРЕСА_1 з 1982 року і по даний час (а.с.9); акти обстеження матеріально-побутових умов сім'ї ОСОБА_4 та ОСОБА_2 від 10 лютого 2014 року та від 27 лютого 2014 року, з яких вбачається, що умови проживання в їх будинку АДРЕСА_1 незадовільні, для дітей відсутні місця для сну та розвитку, діти сплять на підлозі, батьки ухиляються від виховання малолітніх дітей (а.с.24-25) та акт від 09 квітня 2015 року, з якого вбачається, що умови проживання в їх будинку АДРЕСА_1 незадовільні, меблі в будинку відсутні, є тільки два дитячих ліжка (манежи), відсутнє спальне місце для батька, санітарний стан в будинку є незадовільним (а.с.27).

З листа КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2 м.Маріуполя» від 14 квітня 2015 року вбачається, що перевіркою житлових умов проведеною 10 квітня 2015 року завідуючою амбулаторією спільно з співробітниками служби у справах дітей, встановлено, що такі умови в будинку ОСОБА_2 АДРЕСА_1 незадовільні, умови для сну дітей, їх розвитку, вживання їжі відсутні (а.с.26).

Враховуючи надання позивачем декількох актів обстеження умов проживання відповідача та його заперечення щодо них і посилання на покращення таких умов останнім часом, за вказівкою суду органом опіки та піклування 21 серпня 2015 року проведено обстеження житлово-побутових умов сім'ї ОСОБА_2 по АДРЕСА_1.

Як свідчить вказаний акт, будинок ОСОБА_2 складається із двох жилих кімнат площею 10,68 кв.м. та кухні 12,47 кв.м., в будинку є два дитячих манежа, 1 з яких зламаний, меблі відсутні, є ліжко для батька, в кухні є груба, в інших кімнатах опалення відсутнє, є калорифер, водопостачання в будинку відсутнє, електропостачання наявне, є холодильник, але він вимкнений, при вході до будинку наявні травмонебезпечні сходи, наявний запах фарби, є антрисоль для спальної білизни, одяг батька розвішений в дитячий кімнаті. Враховуючи відсутність водопостачання в будинку, що призведе до недотримання дитячої гігієни, відсутність меблів, опалення всього будинку, комісія вважає недоцільним повертати дітей до родини батька (а.с.137).

Згідно з інформацією Жовтневого районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Маріупольської міської ради від 14 квітня 2015 року щодо ОСОБА_2, останній перебуває на обліку в такому центрі і в рамках плану соціального обслуговування з ним було проведено відповідну роботу направлену на повернення дітей до біологічної сім'ї (а.с.29-30).

Відповідно до характеристики з місця проживання відповідача ОСОБА_2, останній за місцем свого проживання характеризується негативно, зловживає спиртними напоями, схильний до вчинення правопорушень та злочинів ( а.с.69, 143, 155, 157).

Приймаючи до уваги відсутність конкретних доказів притягнення ОСОБА_2 як до адміністративної, так і до кримінальної відповідальності та встановлених фактів зловживання ним алкогольними напоями, які не знайшли свого підтвердження при розгляді справи, суд прийшов до висновку, щодо неможливості враховувати їх як підставу для відібрання дітей.

Задовольняючи зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання незаконною відмови в передачі малолітніх дітей батьку та повернення їх батьку, судом враховано, що після того, як малолітні діти втратили статус дітей, позбавлених батьківського піклування, будь-яких рішень з приводу їх влаштування до дитячого будинку не приймалося, і суд прийшов до висновку, що Жовтневою районною адміністрацією та КЗ «Центр опіки» за наявності рішенням суду про визнання ОСОБА_2 батьком малолітніх дітей, без відповідних на те правових підстав малолітні діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 утримуються в дитячому будинку.

Щодо позовних вимог за зустрічним позовом ОСОБА_2 про визнання незаконним висновку органу опіки та піклування про неможливість передачі йому дітей, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні таких вимог, оскільки висновок органу опіки і піклування Жовтневої районної адміністрації № 05-359-13 від 16 квітня 2015 року про неможливість повернення малолітніх дітей ОСОБА_2 носить рекомендаційний характер, тому в розумінні ч.1 ст.15 ЦПК України не порушує права відповідача та не створює правові наслідки для нього.

Не встановивши випадків, передбачених пунктами 2 - 5 частини першої статті 164 СК України, а також випадку загрози небезпеки для життя, здоров'я і морального виховання малолітніх дітей, враховуючи лише умови проживання відповідача та його характеристику суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні первісного позову.

Крім того, судом прийнято до уваги доводи відповідача та його представника про те, що малолітні діти після їх відібрання від матері жодного дня не проживали зі своїм батьком та враховано, що відібрання дитини від батьків є одним із крайніх заходів впливу на особу, а також те, що на орган опіки та піклування відповідно до Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою КМУ від 24 вересня 2008 р. № 866, покладено завдання щодо забезпечення захисту особистих, майнових та житлових прав дітей, і такий орган за наявності відповідних фактів порушення прав дитини в будь-який момент не позбавлений можливості перевірити його, вжити відповідних заходів чи звернутися за таким захистом.

З таким висновком суду не можна не погодитись.

Як передбачено ч.8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Згідно з ст.151 СК України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства.

Відповідно до ст.163 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на те, щоб малолітня дитина проживала з ними. Батьки мають право вимагати відібрання малолітньої дитини від будь-якої особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду. Суд може відмовити у відібранні малолітньої дитини і переданні її батькам або одному з них, якщо буде встановлено, що це суперечить її інтересам.

Згідно ч.ч.1,2 ст.170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2 - 5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування.

У виняткових випадках, при безпосередній загрозі для життя або здоров'я дитини, орган опіки та піклування або прокурор мають право постановити рішення про негайне відібрання дитини від батьків. У цьому разі орган опіки та піклування зобов'язаний негайно повідомити прокурора та у семиденний строк після постановлення рішення звернутися до суду з позовом про позбавлення батьків чи одного з них батьківських прав або про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав.

Пунктами 2 - 5 частини першої статті 164 цього Кодексу визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва.

Згідно положень ст.3 Конвенції про права дітей 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Україною та набрала чинності 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Як передбачено ст.9 Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відносно характеристики відповідача за основним позовом до матеріалів справи надані характеристики дільничного інспектора Жовтневого РВ ММУ ГУМВС України в Донецькій області, які характеризують ОСОБА_2 як негативно (а.с.69,143,155,157), так і позитивно (а.с.136).

При цьому негативні характеристики, не містять в собі інформації, відповідно до якої дільничний інспектор таким чином охарактеризував ОСОБА_2

В матеріалах справи також відсутні докази притягнення його до адміністративної та кримінальної відповідальності та встановлених фактів зловживання ним алкогольними напоями.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12, які є сусідами ОСОБА_2 також охарактеризували останнього з позитивної сторони.

Отже, судом при вирішенні первісного позову про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав обґрунтовано не прийняті до уваги негативні характеристики на ОСОБА_2, і доводи апеляційної скарги щодо неврахування судом негативних характеристик останнього являються безпідставними.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що малолітні діти в лютому 2014 року фактично були відібрані у ОСОБА_2, який на той час не був юридично батьком дітей та створив ситуацію, що безпосередньо загрожувала життю і здоров'ю дітей, не приводять судову колегію до висновку про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення позову про відібрання у останнього дітей, враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, малолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було відібрано у їх матері ОСОБА_4, у зв'язку з небезпекою для їх життя, здоров'я, виховання ( мати покинула дітей) та у зв'язку з важкою хворобою її співмешканця ОСОБА_2 (а.с. 21-22, 28).

Після тимчасового влаштування дітей до державного закладу ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про визнання свого батьківства відносно малолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та на підставі судового рішення його визнано батьком останніх.

Крім того ОСОБА_2 пройшов курс лікування від туберкульозу, знаходиться на обліку в КЛПУ «Міський протитуберкульозний диспансер м.Маріуполя» в неактивній диспансерній категорії і в сей час не представляє загрози для здоров'я своїх дітей ( а.с.17).

З метою возз'єднання з дітьми ОСОБА_2, за місцем фактичного проживання по АДРЕСА_1 відновив зруйновану будівлю, провів в ній ремонт, виходячи з матеріальних можливостей, який триває до сього часу.

Про те, що ОСОБА_2 покращив свої умови проживання, та намагається створювати належні умови для проживання і виховання дітей, для чого продовжує будівництво будинку, підтверджено актом обстеження матеріально-побутових умов сім'ї від 21 серпня 2015 року (а.с.137) та фотографіями ( а.с. а.с. 113 - 121, 129 - 135).

Як вбачається з матеріалів справи в будинку мається піч і груба, яка призначена для обігріву будинку. Вказані обставини не заперечували в апеляційному суді представники Жовтневої районної адміністрації, наполягаючи на тому, що належні умови для проживання ще не створені.

Ті обставини, що на час проведення обстеження будинок не опалювався піччю, а ОСОБА_2 використовує електричний пристрій, не свідчить про те, що опалення в будинку відсутнє.

Наявність пічного опалення в будинку і дров, представники позивача не заперечували. Як пояснив ОСОБА_2, він з метою економії дров, проживаючи без дітей, не користується пічним опаленням.

Умови для проживання двох малолітніх дітей, відображені в актах обстеження матеріально - побутових умов сім'ї, які відповідач ОСОБА_2 повільно покращує, враховуючи його матеріальний стан, невеликий розмір пенсії та відсутність постійного заробітку і офіційного працевлаштування, судом першої інстанції була дана належна оцінка.

Враховуючи право батьків і дітей бути поряд один з одним, що становить основоположну складову сімейного життя, що розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дітей їх коріння і що розлучити дітей з батьками можливо лише за виняткових обставин, а заходи національних органів спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про права дитини, про що наголошував Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 18 грудня 2008 року (Справа «Савіни проти України»), а також не встановивши випадків ухилення ОСОБА_2 від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, жорсткої поведінки щодо дітей або здійснення відносно їх будь-якої експлуатації, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення і задоволення позову Жовтневої районної адміністрації про відібрання малолітніх ОСОБА_3 і ОСОБА_4 у батька ОСОБА_2

Матеріали справи не свідчать про те, що ОСОБА_2 жорстоко поводиться зі своїми малолітніми дітьми чи не піклується про них.

Як пояснили в апеляційному суді представники КЗ «Центр опіки», ОСОБА_2 регулярно приходить до дітей, спілкується з ними, проявляє до них любов. Діти теж його люблять, прив'язані до нього.

Про те, що останній хоче виховувати своїх дітей і утримувати їх, намагається створити для ним належні умови, підтвердили в суді свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12

Погоджуючись з рішенням суду, колегія суддів приймає до уваги той факт, що малолітні ОСОБА_3 і ОСОБА_4 можуть бути поміщені в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання їх від батька. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на не зовсім належні умови для проживання, оскільки такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз'єднання дітей з батьком, наприклад забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням.

Крім того, Жовтнева районна адміністрація Маріупольської міської ради, як орган опіки і піклування, не позбавлений можливості у разі не здійснення або не належного здійснення ОСОБА_2 своїх батьківських обов'язків щодо утримання і виховання малолітніх ОСОБА_3 і ОСОБА_4, або порушення інших прав дітей, звернутися до суду з позовом про відібрання їх у ОСОБА_2

Колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотримання норм матеріального і процесуального права, в ньому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються допустимими доказами, дослідженими в судовому засіданні і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Жовтневої районної адміністрації Маріупольської міської ради Донецької області відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 06 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Т.Б.Ткаченко

Судді: Л.І.Песоцька

Є.Є.Мальцева