РІШЕННЯ

Іменем України

25.05.2015 Франківський районний суд м. Львова

у складі:

головуючого судді Ванівського Ю.М.

при секретарі Буюклі В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участю третьої особи приватного нотаріуса Семешко Світлани Богданівни та Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» про визнання договору довічного утримання недійсним,

встановив:

позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_2 за участю третьої особи приватного нотаріуса Семешко Світлани Богданівни та Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» в якому просить визнати недійсним договір довічного утримання від 03 липня 2006 року укладеним між її померлим батьком ОСОБА_4 та відповідачкою ОСОБА_2. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_4, у віці 60 років. При житті батька позивачка надавала йому матеріальну допомогу, доглядала за ним, утримувала квартиру батька в належному стані. Після смерті батька дізналась про те, що 03.07.2006 р. батько уклав договір довічного утримання у користь відповідачки. Позивач вважає, що даний договір є недійсним з моменту укладення, оскільки стверджує, що її батько зловживав алкогольними напоями протягом тривалого часу, неодноразово лікувався з приводу алкогольної залежності, тому він не міг усвідомлювати значення своїх дій під час укладення договору довічного утримання 03 липня 2006 року.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та після поданих додаткових пояснень просить суд визнати недійсним Договір довічного утримання від 03.07.2006 року укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 та скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на квартиру що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. В обгрунтовання посилається на те, що, що 03.07.2006 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було укладено договір довічного утримання. За умовами договору відповідачка зобов'язувалась довічно утримувати ОСОБА_4, а він в свою чергу передає у власність відповідачці квартиру, за адресою АДРЕСА_1. Про те, відповідачка не виконувала умов договору, оскільки знаходилась за межами України. Позивачка являється спадкоємицею за законом, а тому вважає, що договір довічного утримання від 03.07.2006 р. повинен бути визнаний недійсним з підстав викладених у позовній заяві. Крім того, в додаткових поясненнях вказав про те, що оспорюваний договір довічного утримання був укладений покійним ОСОБА_4 під впливом тяжкої для нього обставини і на вкрай невигідних умовах, а від так правочин повинен бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину. Просить позов задоволити з урахуванням додаткових пояснень.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, проти їх задоволення заперечила та пояснила, про те, що підстави для визнання недійсним зазначеного спірного договору відсутні, оскільки ОСОБА_4 в наркологічному диспансері станом на 20.06.2006 р. не перебував, а відповідно до медичної довідки від 20.06.2006 р. про проходження обов'язкового попереднього та періодичного психіатричного огляду у ОСОБА_4 психіатричних протипоказань для провадження юридичних дій не виявлено. Позивачем не наведено підстав, передбачених ст. 203 ЦК України щодо визнання недійсності зазначеного правочину, а тому в позові просить відмовити.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, пояснення представника відповідача, заслухавши покази свідків, дослідивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 дала покази про те, що Відповідачка ОСОБА_2 В щомісяця протягом 2007 по 2012 рр. передавала з Італії останній кошти в сумі 1 000 грн., які свідок використовувала на харчування ОСОБА_4, також зі слів ОСОБА_4 їй було відомо про те, що останній не жаліє про домовленості з ОСОБА_2

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6, дав покази про те, що з ОСОБА_4 вони були знайомі з 1977-78 року та перебували в дружніх відносинах. Брат Відповідачки ОСОБА_2 В щомісяця протягом передавала йому кошти в сумі 1 000 грн., які свідок використовувала на потреби ОСОБА_4

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7, дав покази про те, що Відповідачка ОСОБА_2 В передавала йому кошти в сумі 500 грн., які свідок використовувала на оплату комунальних платежів, оскільки на той час у ОСОБА_4 були борги, які були погашені на кошти ОСОБА_2, крім того було підключено газ, світло.

В судовому засіданні встановлено, що 03.07.2006 року укладено договір довічного утримання між ОСОБА_4 та ОСОБА_2, приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Семешко С Б., згідно з яким ОСОБА_4 передає у власність ОСОБА_2, належну йому на праві приватної власності квартиру за адресою: АДРЕСА_1, на підставі Свідоцтва про право власності на квартиру, виданого Франківською районною державною адміністрацією Львівської міської ради за НОМЕР_1 від 06.06.2006 р, взамін чого ОСОБА_2 зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та довічним доглядом, забезпечувати його харчуванням, одягом, необхідним доглядом, допомогою, зберігаючи при цьому права безплатного пожиттєвого проживання у відчужуваній квартирі.

Як вбачається з свідоцтва про смерть від 10 квітня 2012, серія НОМЕР_2 про що в книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис за № 138, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

З довідки виданої 20.06.2006 року за № 48 виданої Львівським обласним державним клінічним наркологічним диспансером вбачається, що ОСОБА_4, 1951 року народження, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 на обліку в диспансері не перебуває. (т.1 а.с. 30)

Відповідно до медичної довідки від 20.06.2006 р. Серії 2ААГ № 158649 про проходження обов'язкового попереднього та періодичного психіатричного огляду у ОСОБА_4 психіатричних протипоказань для провадження юридичних дій не виявлено. (т. 1 а.с. 31)

Довідкою № 994 від 24 липня 2012 року виданої Львівським обласним державним клінічним наркологічним диспансером підтверджується, що ОСОБА_4, 1951 року народження, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 на обліку в диспансері не перебував. (т. 1 а.с. 32)

З квитанцій ВАТ «Львівобленерго», ЛМКП «Львівводоканал», ВАТ «ЛьвівГаз», ВАТ «Укртелеком» ЦПТ, ЛКП «Навколо базару», вбачається, що про оплату комунальних послуг та платежів здійснювала відповідачка ОСОБА_2 (т.1. а.с. 196-210)

З вищезазначеного вбачається, що відповідачка ОСОБА_2 належним чином виконувала взяті на себе зобов'язання відповідно до Договору довічного утримання, а саме: забезпечувала його одягом, харчуванням, здійснювала необхідні платежі щодо утримання спірної квартири.

Відповідно до ст.744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яка має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Статтею 204 ЦК України передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом та бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Судом не встановлено порушення перелічених вимог, а відтак, підстав для визнання правочину недійсним, немає.

Згідно статті 44 Закону України «Про нотаріат», нотаріусом було перевірено цивільну дієздатність та правоздатність ОСОБА_4 та ОСОБА_2, які на момент підписання вищевказаного правочину усвідомлювали значення своїх дій та могли керувати ними, а також ОСОБА_4 та ОСОБА_2, були попередньо ознайомлені зі змістом правочину, з яким повністю погодились.

Згідно з положеннями ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Cуд не приймає до уваги покликання представника позивача на те, що при укладенні договору довічного утримання від 03.07.2006 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2, ОСОБА_4 перебував під впливом тяжкої для нього обставини і на вкрай невигідних умовах, оскільки такі жодними доказами в судовому засіданні не підтверджені та докази на підтвердження даних обставин судом не здобуті.

Також суд не приймає до уваги твердження позивача про те, що відповідачка не виконувала умов договору, оскільки знаходилась за межами України, оскільки таке було спростоване показами свідків та зібраними по справі доказами.

Разом з тим, в судовому засіданні безспірно встановлено, що при підписанні договору довічного утримання від 03.07.2006 року дієздатність сторін, а також належність ОСОБА_4 відчужуваної квартири перевірена приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Семешко С. Б. і жодними доказами в судовому засіданні ця обставина не спростована.

Порядок проведення державної реєстрації прав визначений розділом 4 ЗУ «Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно, до вимог якого, первинною має бути заява до державного реєстратора; підставами внесення записів відповідно до ст. 26 цього Закону, до державного реєстру прав є відповідно рішення державного реєстратора або рішення суду, жодного із перелічених документів позивачем не надано.

З врахуванням того, що договір, на підставі якого зареєстровано право залишається чинним, підстав для скасування реєстрації права, що виникло на підставі цього договору, як і підстав щодо зобов'язання реєстратора до вчинення дій, - немає.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необгрунтованими, оскільки безспірно встановлено, що в момент вчинення правочину сторонами такого додержано передбачені чинним законодавством вимоги щодо дійсності правочину, а відтак і немає підстав для визнання договору довічного утримання від 03.07.2006 року недійсним. Таким чином, з вищенаведених мотивів у задоволенні позову слід відмовити за його безпідставністю.

Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі ст.88 ЦК України.

Керуючись ст.ст.10, 60, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, ст.ст. 203, 215-236, 294, 744, 748, 749, 755, 1218 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 р. №9, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участю третьої особи приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Семешко Світлани Богданівни та Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» про визнання договору довічного утримання недійсним, - відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Ванівський Юрій Михайлович