АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження: 22-ц/791/243/2015 Головуючий в І інстанції Корецький Д.Б.
Категорія 27 Доповідач: Кузнєцова О.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року січня місяця 15 дня колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого:Кузнєцової О.А..
Суддів:Приходько Л.А.
Бездрабко В.О.
При секретарі:Павловській Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою, яку подала ОСОБА_5, яка діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_6 на рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 27 листопада 2014 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, Публічного акціонерного товариства "Кредобанк" про визнання угоди удаваною,

В С Т А Н О В И Л А:

В серпні 2014 року ОСОБА_6 звернулася до суду з вище зазначеним позовом, в якому просила суд визнати договір поруки від 30.01.2009 року № 47/а -01/1, укладений між ОСОБА_6, ПАТ «Кредобанк» та ОСОБА_7, удаваним та застосувати до нього правила договору купівлі-продажу.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилалася на те, що в листопаді 2009 року нею було придбано в кредит автомобіль марки Kia модель Cerato 2007 року випуску за 88065,00 грн. Кредитний договір було оформлено в ПАТ «Кредобанк» 29 листопада 2007 року № 47/а-01.

З метою забезпечення виконання умов кредитного договору від 29 листопада 2009 року ОСОБА_6 та відкритим акціонерний Товариством „Кредобанк" був укладений договір застави, предметом якого є автомобіль марки Kia, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Через складне матеріальне становище ОСОБА_6 звернулася до представників банку задля врегулювання відносин у ситуації, що склалася, де їй було запропоновано укласти із банком та ОСОБА_7 договір поруки, передати останній автомобіль, в той час як вона повинна була прийняти на себе зобов'язання позивачки за кредитним договором.

30.01.2009 року між позивачкою, ПАТ "Кредобанк" та ОСОБА_7 було укладено Договір поруки № 47/a-0l/1, відповідно до умов якого остання зобов'язалася відповідати перед Кредитором за виконання боржником зобов'язань в повному обсязі (повернення кредиту, сплати відсотків та комісій за користування кредитом, пені, штрафів та інших видів неустойок) за Кредитним договором № 47/а-01 від 29 листопада 2007 року.

30.01.2009 року, з дозволу банку, позивачка надала нотаріально посвідчену довіреність на імя ОСОБА_7 на право управління заставним майном. 23.02.2009 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 укладено договір, за умовами якого остання зобов'язалася прийняти на себе її грошову відповідальність перед ПАТ „Кредобанк" за кредитним договором від 29 листопада 2007 року № 47/а-01.

ОСОБА_6 вважає, що фактично між сторонами виникли правовідносини купівлі-продажу автомобіля марки Кіа модель Cerato 2007 р.в., відповідно до якого позивачка виступає продавцем, а відповідачка ОСОБА_7 покупцем.

Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 27 листопада 2014 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, яка діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_6 , вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалено з неправильним встановленням обставин, що мають значення для справи, а також порушенням норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_9, який діє в інтересах ОСОБА_7 просить апеляційну скаргу відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін, оскільки воно є законним та обґрунтованим та ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що в судовому засіданні не доведено настання у сторін прав та обов'язків передбачених договором купівлі-продажу автомобіля марки Кіа модель Cerato 2007 р.в., не доведено спрямованість волі сторін на момент вчинення правочину на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж ті, які передбачені правочином (договором поруки).

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі кредитного договору № 47/а-01 від 29 листопада 2007 року ПАТ «Кредобанк» з однієї сторони та ОСОБА_6 з іншої сторони уклали кредитний договір, відповідно до якого банк надав, а позичальник отримав грошові кошти в розмірі 88065,00 грн. на строк до 01.11.2014 р. для здійснення оплати за договором купівлі-продажу автомобіля марки Kia модель Cerato 2007 року випуску, який придбала позивачка.

З метою забезпечення виконання умов кредитного договору від 29 листопада 2009 року ОСОБА_6 та відкритим ПАТ «Кредобанк» був укладений договір застави, предметом якого є автомобіль марки Kia, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Через складне матеріальне становище ОСОБА_6 звернулася до представників банку задля врегулювання відносин у ситуації, що склалася, де їй було запропоновано укласти із банком та ОСОБА_7 договір поруки, передати останній автомобіль, в той час як вона повинна була прийняти на себе зобов'язання позивачки за кредитним договором.

30.01.2009 року між позивачкою, ПАТ "Кредобанк" та ОСОБА_7 було укладено Договір поруки № 47/a-0l/1, відповідно до умов якого остання зобов'язалася відповідати перед Кредитором за виконання боржником зобов'язань в повному обсязі (повернення кредиту, сплати відсотків та комісій за користування кредитом, пені, штрафів та інших видів неустойок) за Кредитним договором № 47/а-01 від 29 листопада 2007 року.

Будучи власником автомобіля марки Кіа модель Cerato 2007 р.в., реєстраційний номер НОМЕР_1, ОСОБА_6 передала в користування ОСОБА_7 заставний автомобіль, оформивши при цьому, за згодою банку 30.01.2009 року нотаріально посвідчену довіреність на право користування.

27 липня 2007 року ОСОБА_6 скасовано довіреність на імя ОСОБА_7

Вказані факти підтверджуються наявними в матеріалах справи: ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 05.03.2013 р.,рішенням апеляційного суду Херсонської області від 18.07.2013 р., рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 13.01.2014 р., ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 11.02.2014 р., та не заперечувались сторонами при розгляді справи в суді І інстанції.

Відповідно до вимог ст. 328 ЦПК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно із ст. 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав обов'язків.

Договір є укладеним відповідно до ст. 628 ЦК України, якщо сторони в належній формі досягли згоди, з усіх істотних умов договору. Істотними умовами є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до вимог ч. З та ч. 4 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Згідно ст. 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили.

Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони на справді вчинили.

Відповідно до п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 11.2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»' за удаваним правочином (стаття 235 ЦК) сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини Hа відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов'язки сторін виникають, але не ті, що випливають із змісту правочину. Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі статті 235 ЦК України має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення про встановлення його нікчемності або про визнання його недійсним.

Так, відповідно до вимог ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свогообов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову ; суму. (стаття 655 ЦК України) .

Із наведених норм випливає, що правова природа договору поруки є іншою від договору купівлі-продажу, тобто він спрямований не на оплатну передачу права власності на товар, а на забезпечення виконання іншого, в даному випадку, кредитного зобов'язання.

Виходячи із вище викладеного судом І інстанції правильно встановлено, що позивачем не доведено настання у сторін прав та обов'язків передбачених договором купівлі-продажу автомобіля, не доведено спрямованість волі сторін, на момент вчинення, правочину на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж ті, які передбачені правочином (договором поруки), висновки суду відповідають фактичним обставинам справи і доводами апеляційної скарги не спростовані.

Також суд І інстанції дійшов правильного висновку, що договір поруки укладений відповідно до чинного законодавства на підставі волевиявлення сторін,де чітко визначені права,обов'язки та відповідальність сторін, з якими погодились і ОСОБА_6 і ОСОБА_7

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, яка діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 27 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: