АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/3393/15 Головуючий 1 інстанції Савченко Д.М.
Категорія: договірні
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Овсяннікової А.І.

суддів - Коваленко І.П., Сащенко І.С.

при секретарі - Дашковської Н.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 26 березня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_1 про визнання правочину недійсним, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про поділ сумісно нажитого майна.

В обґрунтування позову зазначає, що з ОСОБА_3. перебував у зареєстрованому шлюбі з 04 квітня 2012 року по 02 жовтня 2013 року.

На спільні кошти вони придбали автомобіль марки "Mitsubishi Lanсer" держ.номер НОМЕР_1, 2012 року випуску, вартість якого сьогодні складає 240.000 грн.

11 липня 2012 року автомобіль було поставлено на облік, він та його батько були вписані в технічний паспорт автомобіля як особи, що мають право ним керувати.

З дня придбання і до 13 листопада 2014 року автомобіль перебував у його розпорядженні, поки відповідачка самоправно не викрала автомобіль від його будинку.

Місцезнаходження транспортного засобу невідомо.

ОСОБА_3 ставить перешкоди для користування спільним майном. Обманним шляхом вона отримала новий техпаспорт, в якому не вказано його право користування спільним майном.

Просить визнати за ним право власності на автомобіль марки «Mitsubishi Lancer» держ.номер НОМЕР_1, 2012 року випуску та присудити ОСОБА_3 грошову компенсацію за 1/2 частину автомобіля у розмірі 120.000 гривен.

В січні 2015 року ОСОБА_2 доповнив позовні вимоги, пред'явивши позов також до ОСОБА_1.

Зазначив, що ОСОБА_3 переоформила автомобіль на користь свого батька -ОСОБА_1, змінивши державний номер на НОМЕР_2 без його згоди.

Згоди на відчуження автомобіля він не надавав.

Остаточно просить визнати недійсним правочин, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 щодо відчуження автомобіля марки Mitsubishi Lancer, 2012 року випуску, сірого кольору, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3, оформлений на підставі довідки-рахунку серії НОМЕР_4 від 18 листопада 2014 року.;

Визнати недійсною перереєстрацію автомобіля та свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_5 на ім'я ОСОБА_1.

Визнати автомобіль спільним майном подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рівних частках за кожним по 1/2 частині;

Визнати за ним, в цілому право власності на автомобіль, стягнувши з нього на користь ОСОБА_3 шляхом сплати 1/2 частини вартості автомобіля у сумі 74350,00 грн., згідно довідки-рахунку серії НОМЕР_4 від 18 листопада 2014 року, виданої ТОВ «Крупец», вартість якого в цілому склала 148700грн.;

Стягнути судові витрати з відповідачів в рівних частках.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 19 березня 2015 року заяву представника відповідачів ОСОБА_6 про роз'єднання позовних вимог задоволено.

Роз'єднано позовні вимоги, виділено у самостійне провадження позовні вимоги в частині:

визнання автомобіля марки Mitsubishi Lancer. 2012 року випуску, сірого кольору, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 спільним майном подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рівних частках за кожним по1/2 частині;

визнання за ОСОБА_2 в цілому права власності на автомобіль марки Mitsubishi Lancer, стягнувши з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 шляхом сплати1/2 частини вартості автомобіля у сумі 74 350,00 грн. згідно довідки-рахунку серії НОМЕР_4 від 18 листопада 2014 року, виданої ТОВ «Крупец», вартість якого в цілому склала 148700 грн.

Представником відповідачів надано письмові заперечення проти позову.

Вважає позовні вимоги про визнання договору купівлі-продажу автомобіля недійсним необгрунтованими, оскільки спірний договір укладено зі згоди позивача. Про це свідчить те, що після розірвання шлюбу і до моменту відчуження ОСОБА_3 постійно користувалася спірним авто і воно постійно перебувало у неї. Весь тягар утримання власності. було покладено на неї, позивач автомобілем не користувався і не утримував його. Відповідачка попередила позивача про відчуження автомобіля, на що позивач дав усну згоду.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 26 березня 2015 року позов задоволено частково.

Визнано недійсним правочин, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 щодо відчуження автомобіля марки Mitsubishi Lancer, 2012 року випуску, сірого кольору, номер шасі (кузова, рами НОМЕР_3, оформлений на підставі довідки-рахунку серії НОМЕР_4 18 листопада 2014 року.

Визнано недійсним Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 від 18.листопада 2014 року на ім'я ОСОБА_1.

У задоволені інших позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову, оскільки судом порушені норми матеріального та процесуального права.

Вказує, що судом не наведені мотиви, норми закону, якими він керувався при винесенні рішення про визнання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 від 18 листопада 2014 року недійсним.

Спірний автомобіль не продавався на підставі нотаріального договору чи договору, який потребує державної реєстрації, тому в даному випадку був відсутній обов'язок укладати письмову нотаріально посвідчену згоду, чим власне і керувалися сторони при вчиненні даного правочину.

Також перед розірванням шлюбу було узгоджено, що авто залишається у власності ОСОБА_3, оскільки спірне авто і так за нею вже було зареєстровано, а у власності ОСОБА_2 залишалося інше набуте спільно майно подружжя.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 04 квітня 2012 року.

10 липня 2012 року було придбано автомобіль Mitsubishi Lancer,який зареєстрований на ім'я ОСОБА_3 з зазначенням права користування ОСОБА_7 та ОСОБА_2

Шлюб між сторонами розірвано 02 жовтня 2013 року.

Відповідно до вимог ст. 60, 68, 71 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Розпоряджання майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України.

Згідно вимог ст. ст. 368 ч.1,3; 369 ч.1,2 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників.

На підставі довідки - рахунку Серія ВІА №824143 від 18 листопада 2014 року здійснено перереєстрацію автомобіля Mitsubishi Lancer з ОСОБА_3 на ім'я ОСОБА_1 з видачею на його імя свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_5.

Відповідно до вимог ст.ст. 10,60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

ОСОБА_3 не надано жодного доказу щодо згоди її колишнього чоловіка ОСОБА_2 на продаж (відчуження у будь-який спосіб) спірного автомобіля.

При цьому сам ОСОБА_2 категорично заперечує надання ним згоди на продаж автомобіля.

За таких обставин суд дійшов до обґрунтованого висновку щодо недійсності укладеної між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 угоди відчуження автомобіля та, відповідно, свідоцтва про реєстрацію його на ім'я ОСОБА_1

Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 313, 315,317,319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 26 березня 2015 року - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді: