У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

4 лютого 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,
суддів:Леванчука А.О., Мазур Л.М., Писаної Т.О., Юровської Г.В.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», подану представником Шулікою А.В., на рішення апеляційного суду Запорізької області від 12 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 21 709 грн 07 коп. за кредитним договором від 26 червня 2006 року.

Позивач посилався на те, що 26 червня 2006 року між ним та ОСОБА_6 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 5 504 грн 18 коп., за умови сплати 25,08 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом, строком повернення до 26 червня 2009 року. У зв'язку з невиконанням відповідачем договірних зобов'язань утворилася заборгованість, яка станом на 21 листопада 2013 року становила 21 709 грн 07 коп., з яких: 1 475 грн 61 коп. - заборгованість за кредитом; 7 444 грн 13 коп. - заборгованість за процентами; 11 279 грн 37 коп. - заборгованість по пені за несвоєчасне виконання зобов'язань; 500 грн - штраф (фіксована частина); 1 009 грн 96 коп. - штраф (процентна складова), яку позивач просив стягнути з відповідача у судовому порядку.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 9 січня 2014 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 12 листопада 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано й ухвалено нове рішення у справі про відмову в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк».

У касаційній скарзі заявник просить скасувати рішення, ухвалене судом апеляційної інстанції, і залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини справи, вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що позовна заява ПАТ КБ «ПриватБанк» подана в межах строку позовної давності, оскільки згідно з Умовами надання споживчого кредиту позивач мав право на списання коштів з усіх поточних рахунків у валюті кредиту при наявності необхідної суми коштів (договірне списання). Оскільки останнє списання з рахунку відповідача відбулося 25 квітня 2012 року, а банк звернувся з позовом до суду у листопаді 2013 року, то строк позовної давності ним не пропущено.

Відмовляючи в задоволенні позову з підстав пропуску позивачем строку позовної давності, про застосування якого заявив відповідач, апеляційний суд виходив із того, що позивач не надав переконливих доказів на підтвердження того, що відповідачем вносилися грошові кошти на виконання договору після закінчення строку його дії та доказів на підтвердження того, що відповідач був обізнаний про зарахування зазначених коштів на рахунок погашення кредитної заборгованості.

Однак з таким висновком апеляційного суду погодитися не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення не відповідає цим вимогам.

Судами встановлено, що 26 червня 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_6 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 5 504 грн 18 коп., за умови сплати 25,08 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом, строком повернення до 26 червня2009 року. Згідно заяви від 26 червня 2006 року ОСОБА_6 особистим підписом підтвердив своє ознайомлення з Умовами надання споживчого кредиту та згоду на те, що дана заява разом з запропонованими банком Умовами і тарифами складає кредитно-заставний договір.

Згідно п. 3.2.5 Умов позичальник доручає банку списувати кошти з усіх поточних рахунків у валюті кредиту та у валюті, відмінної від валюти кредиту при наявності на них необхідної суми коштів, не наданих у кредит, у межах сум, які підлягають сплаті банку за заявою та цими умовами при настанні строків встановленого законодавством порядку. Списання коштів здійснюється відповідно до встановленого законодавством порядку.

Відповідно до ст. 1071 ЦК України банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом або договором між банком і клієнтом.

Згідно з п. 6.5 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Національного банку України від 21 січня 2004 року № 22, якщо кредитором за договором є банк, що обслуговує платника, та право цього банку на здійснення договірного списання передбачається в договорі банківського рахунку або іншому договорі про надання банківських послуг. Договір може містити інформацію, яка потрібна банку для списання ним коштів з рахунку платника.

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

Згідно ч. 1 ст. 258 цього Кодексу для окремих видів вимог законом може встановлюватись спеціальна позовна давніть: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін.

Згідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України позовна давність переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Суд першої інстанції встановив, що відповідач згідно умов договору на які він погодився, надав банку право списувати кошти з усіх його поточних рахунків при настанні строків платежів, що і здійснювалось банком в межах сум заборгованості та з дотриманням вимог чинного законодавства.

Апеляційний суд не погодився з таким висновком суду першої інстанції, і, вважав, що позивач не надав переконливих доказів на підтвердження того, що відповідачем вносилися грошові кошти на виконання договору після закінчення строку його дії та доказів на підтвердження того, що відповідач був обізнаний про зарахування зазначених коштів на рахунок погашення кредитної заборгованості. При цьому апеляційний суд не перевірив всіх обставин у справі, зокрема, чи списувалися суми з рахунку відповідача до 2012 року та чи переривався строк позовної давності з урахуванням часу укладення договору.

Таким чином, при новому розгляді справи апеляційному суду слід перевірити дотримання позивачем строку позовної давності на звернення до суду з цим позовом. Встановлення цих обставин має суттєве значення у вирішенні даного позову.

Отже, оскільки неповнота з'ясування обставин у справі та порушення зазначених норм процесуального права унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення спору, і ці порушення були допущені апеляційним судом, то рішення цього суду підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», подану представником Шулікою А.В., задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Запорізької області від 12 листопада 2014 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська Судді: А.О. Леванчук Л.М. Мазур Т.О. Писана Г.В. Юровська