19.11.2015 Єдиний унікальний номер 205/2781/15-ц
справа № 2/205/1600/15
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 листопада 2015 року м. Дніпропетровськ
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Федченко В.М.
при секретарі Бунакової С.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення-
Позивач 30 квітня 2015 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення (а.с.1-5).
В обґрунтування позовних вимог вказав, що 18 січня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», (правонаступником якого з 14.06.2010 року виступає Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк») та ОСОБА_1 (далі-боржник) було укладено договір кредиту №095002, згідно умов якого Кредитор надав боржнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 63 750,00 доларів США 00 центів зі сплатою 12,00 відсотків річних, з кінцевим терміном повернення заборгованості до 17 січня 2028 року, на умовах визначених договором кредиту 1.
16 квітня 2008 року між Кредитором та боржником було укладено договір кредиту №095030 (надалі «Договір кредиту 2»), згідно умов якого Кредитор надав боржнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 65 750,00 доларів США 00 центів зі сплатою 12,00 відсотків річних, з кінцевим терміном повернення заборгованості до 15 квітня 2028 року, на умовах визначених договором кредиту 1 та 2.
Також з метою забезпечення зобов'язань між кредитором на ОСОБА_1 був укладений іпотечний договір №095002/1 від 18.01.2008 року, відповідно до умов якого відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру №39 в житловому будинку літ. А-9, яка складається із: 1- коридор, 2-санвузол, 3-кухн, 4 житлова, 1 лоджия, загальною площею 31,7 кв.м., житлова площа 17,3 кв.м., що находиться за адресою : м. Дніпропетровськ, пров. Парусний буд 10.
Позивач свої зобов'язання виконав, - кредит надав, але відповідачка належним чином свої зобов'язання не виконав, допустив прострочення кредитних зобов'язань, внаслідок чого, станом на 10.04.2014 року має заборгованість по договору кредиту 1 в сумі 96 225 доларів США 09 центів, що за офіційним курсом НБУ станом 10.04.2014 року складає 1 143 001 грн. 68 коп. з яких:
●64 173,68 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом 10.04.2014 року складає 762 281,67 грн. - заборгованість за кредитом;
●27 511,32 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом 10.04.2014 року складає 326 790,91 грн. - заборгованість по відсоткам;
●1 271,49 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом 10.04.2014 року складає 15 103,24 грн. розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту;
●3 268,61 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом 10.04.2014 року складає 38 825,86 грн. розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків;
Станом на 10.04.2014 року відповідач має заборгованість по договору кредиту 2 в сумі 105 240,65 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом 10.04.2014 року складає 1 250 092,22 грн. з яких:
●67 183,90 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом 10.04.2014 року складає 798 038,31 грн. - заборгованість за кредитом;
●32 811,85 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом 10.04.2014 року складає 389 752,81 грн. - заборгованість по відсоткам;
●1316,64 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом 10.04.2014 року складає 15 639,62 грн. розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту;
●3 928,26 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом 10.04.2014 року складає 46 661,47 грн. розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків;
Звернути стягнення за іпотечним договором № 095002/1 від 18.01.2008 року на предмет іпотеки, а саме: квартиру №39 в житловому будинку літ. А-9, яка складається із: 1- коридор, 2-санвузол, 3-кухн, 4 житлова, 1 лоджия, загальною площею 31,7 кв.м., житлова площа 17,3 кв.м., що находиться за адресою : м. Дніпропетровськ, пров. Парусний буд 10.
Визначити у рішенні спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом застосування процедури продажу предмету іпотеки, встановленої статтею 38 Закону України «Про іпотеку», надати ПАТ «Укрсоцбанк» право на продаж предмету іпотеки будь-якій особі покупцеві за ціною продажу на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.
За рахунок продажу предмету іпотеки задовольнити вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» за договором кредиту №095002 від 18 січня 2008 року та договором кредиту №095030 від 16 квітня 2008 року у розмірі 2 393 09 гривень 93 коп.
Стягнути з відповідача усі витрати пов'язані з збереженням та реалізацією предмету іпотеки.
Виселити з квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, усіх мешканців, без надання іншого житлового приміщення.
Виселити з квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, усіх мешканців, без надання іншого житлового приміщення.
Зняти з реєстраційного обліку з квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, усіх мешканців.
Зняти з реєстраційного обліку з квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, усіх мешканців.
Стягнути з ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору за подання позову у розмірі 3654,00 грн.
Позивач в особі свого представника за довіреністю ОСОБА_2, в судове засідання не з'явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. До суду надав письмову заяву, в якій просив суд розглядати справу без своєї присутності. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідач в судове засідання не з'явився. Про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, через засоби масової нформації, газету «Вісті Придніпров'я».
Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ст.59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу.
Підставою звернення позивача до суду є захист права сторони за майновим правовідношенням, що виникло в силу укладеного кредитного договору, на вимогу повернення грошових коштів у зв'язку із порушенням його виконання.
Суд, з'ясувавши обставини справи, перевіривши їх наданими доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню з наступних підстав.
За змістом ст.14 ЦК України, цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Поряд із засобами заохочення, виконання цивільних обов'язків забезпечується відповідальністю, яка встановлена договором або актом цивільного законодавства. Будь-яка особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї.
Згідно ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», банківський кредит - будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми.
Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
В ході судового розгляду справи встановлено, що 18 січня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір кредиту №095002, згідно умов якого Кредитор надав боржнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 63 750,00 доларів США 00 центів зі сплатою 12,00 відсотків річних, з кінцевим терміном повернення заборгованості до 17 січня 2028 року, на умовах визначених договором кредиту 1 (а.с.11-13).
16 квітня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір кредиту №095030, згідно умов якого Кредитор надав боржнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 65 750,00 доларів США 00 центів зі сплатою 12,00 відсотків річних, з кінцевим терміном повернення заборгованості до 15 квітня 2028 року, на умовах визначених договором кредиту 1 та 2 (а.с.7-10).
Правонаступником Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» з 14.06.2010 року виступає Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (а.с.40-42).
Також був укладений в забезпечення зобов'язань по кредитному договору №095002 від 18.01.208 року іпотечний договір №095002/1 від 18.01.2008 року, відповідно до умов якого відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру №39 в житловому будинку літ. А-9, яка складається із: 1- коридор, 2-санвузол, 3-кухн, 4 житлова, 1 лоджия, загальною площею 31,7 кв.м., житлова площа 17,3 кв.м., що находиться за адресою : АДРЕСА_3 ( а.с.14-17).
Предмет іпотеки, квартира АДРЕСА_4 належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу від 18 січня 2008 року (а.с.35) та зареєстрована в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна(а.с.37-38).
Предмет іпотеки, квартира АДРЕСА_5 належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу від 16 квітня 2008 року (а.с.36) та зареєстрована в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна(а.с.39).
Позивач свої зобов'язання по кредитному договору виконав належним чином, кредит відповідачу наддав, що підтверджується заявою на видачу готівки №095-13 від 18 січня 2008 року та заявою на видачу готівки №53-11 від 16 квітня 2008 року (а.с.31-32).
Оскільки відповідаа взяті на себе зобов'язання не виконав, допустивши прострочення повернення кредитних коштів, внаслідок чого за ним станом на 10.04.2014 року має заборгованість по кредитному договору № 095002 в сумі 96 225 доларів США 09 центів, що за офіційним курсом НБУ станом 10.04.2014 року складає 1 143 001 грн. 68 коп. з яких:
●64 173,68 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом 10.04.2014 року складає 762 281,67 грн. - заборгованість за кредитом;
●27 511,32 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом 10.04.2014 року складає 326 790,91 грн. - заборгованість по відсоткам;
●1 271,49 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом 10.04.2014 року складає 15 103,24 грн. розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту;
●3 268,61 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом 10.04.2014 року складає 38 825,86 грн. розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків. (а.с.21-24).
Станом на 10.04.2014 року відповідач має заборгованість по кредитному договору №095030 в сумі 105 240,65 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом 10.04.2014 року складає 1 250 092,22 грн. з яких:
●67 183,90 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом 10.04.2014 року складає 798 038,31 грн. - заборгованість за кредитом;
●32 811,85 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом 10.04.2014 року складає 389 752,81 грн. - заборгованість по відсоткам;
●1316,64 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом 10.04.2014 року складає 15 639,62 грн. розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту;
●3 928,26 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом 10.04.2014 року складає 46 661,47 грн. розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків (а.с.25-28).
Про наявність заборгованості за кредитними договорами та вимогою сплатити заборгованість, ОСОБА_1 повідомлявся листами про порушення осново зобовязання та про звернення стягнення на предмет іпотеки від 25.11.2011 року (а.с.33-34).
У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
У відповідності до ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільнює винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.
У відповідності до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.
Відповідно до ч. 2 ст.1054, ч.2 ст. 1050 ЦК України, наслідками порушення відповідачем зобов'язань щодо повернення чергової частини суми кредиту, є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.
Згідно ч.1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.
Згідно ст. 41 Закону України «Про іпотеку», передбачена реалізація предмету іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження.
Згідно ст.. 33 Закону України „Про іпотеку встановлено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, а звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду.
Статтею 41 Закону України „Про іпотеку передбачена реалізація предмету іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Якщо інше не встановлено законом або іпотечним договором, іпотекою також забезпечуються вимоги іпотеко держателя щодо відшкодування: витрат, пов'язаних з пред'явленням вимоги за основним зобов'язанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки; витрат на утримання і збереження предмета іпотеки; витрат на страхування предмета іпотеки; збитків, завданих порушенням основного зобов'язання чи умов іпотечного договору.
Згідно п.4.1. Іпотечного договору у разі невиконання або неналежного виконання Позичальником Основного зобовязання, Іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на Предмет іпотеки;
Згідно п. 4.5.1 Іпотечного договору передбачено, що звернення стягнення на Предмет іпотеки може бути здійснено на підставі рішення суду;
Згідно п. 4.6.1 та 4.6.2. п. 4.6. Іпотечного договору визначено, що у разі звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду, реалізація предмету іпотеки здійснюється у спосіб, зазначений у відповідному рішенні суду, а саме: шляхом продажу предмета іпотеки Іпотекодержателем від свого імені будь-якій особі-покупцеві на підставі договору купівлі-продажу або шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження.
Таким чином, оскільки відповідач порушив умови кредитного договору №095002 від 18.01.208 року та кредитного довогору №095030 від 16.042008, добровільно не сплатив заборгованість за кредитними договорами забезпечені іпотекою, суд вважає за необхідне звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме належні відповідачу на праві власності квартиру АДРЕСА_6 та квартиру АДРЕСА_7.
Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються і спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням процедури продажу, встановленої ч.1 ст. 38 цього Закону, яка передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі - покупцеві.
Що стосується вимог про стягнення з відповідача всіх витрат пов'язаних з збереженням та реалізацією предмету іпотеки, то суд важчає їх не конкретними та не доведеними.
Відповідно до ст. 3,6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадяни України, іноземці та особи без громадянства реєструють своє місце проживання. Реєстрація місця проживання - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесенням цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу. Оскільки реєстрація фіксує офіційне місце проживання особи, за якою особа має право проживати, на неї надсилаються усі офіційні документи.
У відповідності до ч.1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності або права користування житловим приміщенням.
Разом з тим, у відповідності до ст..7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення ї померлою є достатньою підставою для зняття з реєстраційного обліку.
Частиною 2 статті 39 Закону України «Про іпотеку» передбачається, що одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя справі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення.
З частини 1 статті 40 цього Закону слідує, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться в порядку, встановленому законом.
У частинах 2 і 3 статті 40 даного Закону законодавець встановлює певний порядок дій банку: після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільнять житловий будинок або житлове приміщення у встановленийабо інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.
Пленумом Верховного суду Україниу п.43 Постанови "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" від 30.03.2012 року, роз'яснюється, що при розгляді позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має враховувати таке.
Згідно з частиною 4 статті 9, статті 109 Житлового кодексу України, ст.ст. 39-40 Закону України « Про іпотеку» виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов, якщо добровільно мешканці не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк.
Виходячи з аналізу наведених правових норм, можна зробити висновок, що недотримання вищезазначеної обов'язкової процедури є підставою для відмови в позові про виселення мешканців житлового приміщення, що є предметом іпотеки, і на яке звертається стягнення.
Оскільки на час ухвалення рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки відсутні виконання приписів, встановлених ч. 2 ст. 40 Закону України « Про іпотеку» та ч.3 ст. 109 ЖК України, щодо примусового виселення за рішенням суду мешканців із житлового будинку або житлового приміщення, на які здійснюється звернення як на предмет іпотеки, то такі позовні вимоги на цій стадії не можуть бути задоволені, оскільки на цей момент відсутні порушення, невизнання або оспорювання прав та свобод іпотекодержателя або нового власника щодо звільнення таких житлових приміщень їх мешканцями, в розумінні вимог ст. 3 ЦПК України, щодо права особи для звернення до суду за захистом.
Ця думка була висловлена Верховним судом України в узагальненні судової практики розгляду цивільних справ, що виникають з кредитних правовідносин від 01.12.2012 року.
Між тим, як вбачається з матеріалів справи банком не дотримано процедури передбаченої законом для виселення осіб, які проживають в квартирі, які є предметом іпотеки, крім того заявляючи вимоги про виселення всіх зареєстрованих осіб з будинку, позивач не надав суду докази, щодо осіб які проживаюєть та зареєстровані в кватирі, ці вимоги є не конкретними та не доведеними. Тому, суд вважає, що у позивача не виникло право на виселення всіх осіб зареєстрованих з вищевказаних квартир.
Однак, зважаючи на набрання 07 червня 2014 року Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014р. №1304-VІІ, суд приходить до висновку до висновку про необхідність, відповідно до ст..217 ЦПК України, зазначити в резолютивній частині рішення, що зупинити виконання рішення в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014р. №1304-VІІ.
Вирішуючи питання щодо судових витрат у відповідності до ст. 88 ЦПК України, суд вирішив, що з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору у сумі 3 654,00 грн.
На підставі викладеного і керуючись Законом України «Про іпотеку», Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014р. №1304-VІІ, ст. 109 ЖК України, ст. ст. 526, 615, 625, 1054 ЦК України, ст.ст. 2, 10, 11, 57-60, 88, 209,197,209,212,213-215, 217, 218, 222, 224-226 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення задовольнити частково.
Зупинити виконання рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014р. №1304-VІІ.
В задоволені інших вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, витрати по сплаті судового збору за подання позову у розмірі 3654,00 грн.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо скаргу про апеляційне оскарження не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя В.М. Федченко