КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Справа № 488/2858/15-ц
Провадження № 2/488/1492/15 р.
15.10.2015 року м. Миколаїв
Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого по справі судді Селіщевої Л.І.,
при секретарі Македонській В.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства „Миколаївський суднобудівний завод „Океан про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, компенсації за час затримки розрахунку та моральної шкоди, -
У липні 2015 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із даним позовом, в якому просив суд стягнути з відповідача ПАТ „Миколаївський суднобудівний завод „Океан заборгованість по заробітній платі у розмірі 2 441.17 грн., середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні у сумі - 44 216.00 грн., компенсацію за час затримки розрахунку у сумі 1 877.00 грн. та моральну шкоду у розмірі - 2 000 грн.
В обґрунтування свого позову позивач зазначив, що він працював на підприємстві відповідача з 04.09.2012 р. По 03.09.2013 р.
03.09.2013 року позивач був звільнений згідно ст.38 КзпП України за власним бажанням.
При проведенні звільнення відповідач не виплатив позивачу заборгованість по заробітній платі на суму 2 441.17 грн. та середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні у сумі 44 216.00 грн., компенсацію за порушення строків виплати заробітної плати у сумі 1 877.00 грн. Крім цього позивачу була спричинена моральна шкода, розмір якої він визначив у 2 000 грн.
В судове засідання позивач не з'явився, надав заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Представник відповідача в судове засідання не з'явився, був належним чином та своєчасно повідомлений про час та місце судового засідання, причина його неявки суду не відома.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд, дослідивши надані письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи із такого.
Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини.
Із копії трудової книжки, наявної в матеріалах справи, вбачається, що позивач ОСОБА_2 працював на ПАТ „Миколаївський суднобудівний завод „Океан з 04.09.2012 року по 03.09.2013 року.
03.09.2013 року позивач був звільнений з цього підприємства на підставі ст.38 КзпП України, за власним бажанням.
Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.
Між тим, як вбачається із матеріалів справи, при звільненні позивача з ним не був проведений повний розрахунок, і відповідач не виплатив йому заборгованість по заробітній платі в сумі 2 441.17 грн. та середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні, яка станом на день подачі позову становить - 44 216.00 грн.
Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
У пункті 20 Постанови ПВСУ «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» №13 від 24.12.1999 року вказано, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у звязку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини.
Крім того, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача щодо стягнення компенсації за затримку виплати заробітної плати у сумі 1 877.00 грн.
Статтею 1 Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх
виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
Відповідно до ст. 34 Закону України Про оплату праці, ст. 1,2 Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою КМ України № 159 від 21.02.2001 року, підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання зобов'язані здійснювати компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків виплати заробітної плати, яка проводиться у разі її затримки на один і більше календарних місяців.
Відповідно до п. 3 та 4 Порядку, заробітна плата підлягає компенсації. Сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом.
Стаття 237-1 КзпП України визначає, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.
Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом.
Судовим розглядом встановлено, що внаслідок невиплати позивачу заборгованості по заробітній платі йому була спричинена моральна шкода, яка виразилась у його душевних стражданнях та переживаннях. Розмір моральної шкоди, з урахуванням вимог розумності та добросовісності суд вважає необхідним визначити у розмірі 500 грн.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача в прибуток держави належить стягнути судовий збір у розмірі 490 грн. 34 коп.
Керуючись ст.ст. 10-11; 28-29; 57-60; 158; 214-215, ЦПК України, суд -
Позов задовольнити частково.
Стягнути з Публічного акціонерного товариства „Миколаївський суднобудівний завод „Океан на користь ОСОБА_2 заборгованість по заробітній платі у розмірі 2 441.17 грн., середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні у розмірі 44 216.00 грн., компенсацію за час затримки розрахунку у сумі 1 877.00 грн. та моральну шкоду у розмірі - 500 грн.
Стягнути з Публічного акціонерного товариства „Миколаївський суднобудівний завод „Океан в прибуток держави 490 грн. 34 коп. судового збору.
Копію заочного рішення направити відповідачу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, який ухвалив рішення за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом 10 днів з дня отримання копії рішення. Позивачем рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Миколаївської області через Корабельний районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги до суду протягом 10 днів з дня проголошення рішення.
Суддя Л. І. Селіщева