АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: 22-ц/790/4630/15 Головуючий І інстанції -
Справа: № 643/6918/15-ц ОСОБА_1
Категорія: недоговірні зобовязання Доповідач Костенко Т.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого: Костенко Т.М.

суддів: Колтунової А.І., Гальянової І.Г.

за участі секретаря Герасимової К.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 14 травня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до профспілкового комітету ПАТ «Автрамат», голови профспілкового комітету ПАТ «Автрамат» про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобовязання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и л а

Позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до відповідачів, в якому просила визнати дії та бездіяльність профспілкового комітету, голови профспілкового комітету ПАТ «Автрамат» протиправними, такими, що призвели до втрати пільгової черги з моменту поставлення на облік та неможливості отримання житла та поліпшення житлово-побутових умов за цією чергою, а також просила зобовязати відповідачів передати її чергу до компетентних органів для отримання житла. Крім того, просила відшкодувати їй понесену моральну шкоду. Також у позовній заяві містилась вимога про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідачів та грошові кошти, і заборону ліквідувати профспілковий комітет.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 28 квітня 2015 року зазначену позовну заяву було залишено без руху через невідповідність її вимогам ст. 119 ЦПК України, зокрема, незмістовного викладення обставин обґрунтування позовних вимог, відсутність зазначення ціни позову в частині вимоги про відшкодування моральної шкоди, а також некоректного викладення обставин, якими позивач обґрунтовує заяву щодо вимог про забезпечення позову.

Позивачкою було подано заяву про розяснення зазначеної ухвали, у прийнятті до розгляду якої було відмовлено ухвалою суду від 13 травня 2015 року.

Крім того, ОСОБА_2 було подано заяву про усунення недоліків позовної заяви відповідно до ухвали від 28 квітня 2015 року, в якій вона уточнила суму моральної шкоди та зазначила, що їй незрозуміло, яким саме чином вона має конкретизувати позовні вимоги, оскільки їй не розяснена ухвала про залишення позовної заяви без руху.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 14 травня 2015 року позовну заяву ОСОБА_2 до профспілкового комітету ПАТ «Автрамат», голови профспілкового комітету ПАТ «Автрамат» про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобовязання вчинити певні дії було повернуто позивачці з усіма доданими до неї матеріалами через те, що недоліки позовної заяви не були усунені у встановлений строк.

Позивачкою було подано апеляційну скаргу, в якій вона просила зазначену ухвалу суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду справи та вирішення її по суті. Апеляційні доводи ОСОБА_2 обґрунтувала тим, що на її думку нею були виконані вимоги ухвали від 28 квітня 2015 року, недоліки, зазначені в цій ухвалі, усунені, тому повернення їй позовної заяви порушує її право до звернення до суду за захистом.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи скарги і матеріали справи судова колегія приходить до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Повертаючи позовну заяву позивачу, суд першої інстанції виходив із того, що недоліки за ухвалою суду про залишення позову без руху від 28.04.2015 року ОСОБА_2 не усунула, оскільки не направила Уточнену позовну заяву, хоча заява про усунення недоліків позивачкою відповідно до зауважень суду, була надана суду у визначений строк.

Між тим з такими висновками районного суду колегія суддів погодитися не може, з огляду на таке.

При здійсненні правосуддя у цивільних справах суд першої інстанції, неухильно дотримуючись норм матеріального та процесуального права, повинен забезпечити їх справедливий, неупереджений та упродовж розумного, але не більш встановленого законом строку розгляд і вирішення з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен виходити з того, що згідно зі статтею 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за частинами першою і другою статті 15 ЦПК у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ віднесено до судів іншої юрисдикції.

За змістом ст.ст. 10, 11, 119 ЦПК України саме позивач обґрунтовує свої вимоги з викладом відповідних обставин та зазначенням доказів, що підтверджують такі обставини.

Відповідно до розяснень, які містяться в п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції " в ухвалі повинні бути зазначені конкретні підстави залишення заяви без руху.

Частиною 4 ст.10 ЦПК України визначено обовязок суду сприяти всебічному і повному зясуванню обставин справи; розяснювати особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджати про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяти здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

За приписами ст. 130 ЦПК України якщо спір не врегульовано у порядку, визначеному частиною третьою цієї статті, суд у попередньому судовому засіданні має можливість уточнити позовні вимоги або заперечення проти позову; вирішити питання про склад осіб, які братимуть участь у справі; визначити факти, які необхідно встановити для вирішення спору і які з них визнаються кожною стороною, а які підлягають доказуванню. Ненадання доказів та не вирішення усіх питань, передбачених ст.130 ЦПК України, лише у подальшому можуть слугувати підставою для відмови у задоволенні позовної заяви.

Судова колегія вважає, що вимоги судді районного суду, викладені в ухвалі про залишення позовної зави ОСОБА_2 без руху від 28.04.2015 року є надуманими та такими, що порушують право позивачки на доступ до правосуддя, закріплене в тому числі, і в статті 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», яка регламентує, що завданням суду є забезпечення кожному права на справедливий суд при здійсненні правосуддя на засадах верховенства права. Реалізація права на справедливий судовий розгляд передбачає, зокрема, забезпечення доступу до правосуддя. Судова система забезпечує доступність правосуддя для кожної особи в порядку, встановленому Конституцією України та законами України. Європейський суд з прав людини трактує доступ до правосуддя як одне з фундаментальних прав людини і громадянина, яке випливає зі змісту права на справедливий, незалежний безсторонній суд, утворений на підставі закону.

Крім того, приймаючи рішення про повернення позовної заяви за правилами ст.121 ЦПК України, суддя безпідставно повернув позивачці оригінал позову з доданими матеріалами у день ухвалення такого судового рішення, оскільки тільки у разі відмови у відкритті провадження у справі заява з доданими до неї матеріалами невідкладно повертається позивачеві (стаття 122 ЦПК України).

Доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права підтверджуються матеріалами справи.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 311 ЦПК України підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, є порушення норм процесуального чи матеріального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Задовольняючи апеляційну скаргу частково, судова колегія виходить із того, що ОСОБА_2 просила направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду справи та вирішення її по суті. Оскільки районним судом не вирішене питання про відкриття провадження у справі, і таке питання є певною стадією цивільного процесу, то позов має бути повернений до суду зі стадії вирішення питання про відкриття провадження. А відтак, апеляційна скарга задовольняється частково.

Судова колегія, перевіряючи законність та обґрунтованість ухвали судді першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у судді першої інстанції, визнає, що ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, що відповідно до ст. 311 ЦПК України є підставою для її скасування і направлення справи до суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303 304, п.4 ч. 2ст.307, п.3 ч.1 ст.311, 313, 314, 315, 317, 319, ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу судді Московського районного суду м. Харкова від 14 травня 2015 року скасувати.

Позовну заяву ОСОБА_2 до профспілкового комітету ПАТ «Автрамат», голови профспілкового комітету ПАТ «Автрамат» про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобовязання вчинити певні дії направити до того ж суду зі стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає як т ака, що не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий -

Судді -