АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження №22-ц/796/1164/2015 Головуючий у 1-й інстанції: Маринченко М.М.
справа №756/7739/14-ц Доповідач: Поліщук Н.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2015 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м.Києва в складі:

Головуючого - судді Поліщук Н.В.

суддів Желепи О.В., Болотова Є.В.

при секретарі Прохоровій В.С.

за участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, поданою ОСОБА_2, який діє на підставі Договору про надання правової допомоги, на рішення Оболонського районного суду м.Києва від 29 жовтня 2014 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, процентів від суми позики, трьох процентів річних від простроченої суми,

ВСТАНОВИЛА:

В червні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_3 173953,46 долари США, що станом на 08 квітня 2014 року за курсом НБУ становить 2 040 126,19 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 12 грудня 2008 року між ОСОБА_1, як позикодавцем, та ОСОБА_3, як позичальником, укладено договір позики у вигляді розписки на суму 120000 доларів США, які позичальник зобов»язався повернути до 31 березня 2014 року, проте зобов»язання по поверненню позики відповідач не виконав.

З урахуванням наведеного, позивач просить стягнути з відповідача неповернуту суму позики, що у гривневому еквіваленті за курсом НБУ на 31 березня 2014 року (1 долар США = 10,954 грн.) становить 1 314 480 грн.; відсотки станом на 08 квітня 2014 року відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України в сумі 53874,48 долари США, що у гривневому еквіваленті за курсом НБУ на 08 квітня 2014 року (1 долар США = 11,728 грн.) становить 631839,90 грн.; 3% річних станом на 08 квітня 2014 року відповідно до ст.325 ЦК України в сумі 78,98 доларів США, що у гривневому еквіваленті за курсом НБУ на 08 квітня 2014 року (1 долар США = 11,728 грн.) становить 926,28 грн.

Рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 29 жовтня 2014 року позовні вимоги задоволено частково, вирішено стягнути з ОСОБА_3 120000 доларів США, що за курсом НБУ станом на 08 квітня 2014 року становить 1 407 360 грн., боргу за договором позики; три проценти річних від простроченої суми у розмірі 78,90 доларів США, що за курсом НБУ станом на 08 квітня 2014 року становить 925,34 грн.; проценти від суми позики у розмірі 53874,48 долари США, що за курсом НБУ становить 631839,90 грн.

Вирішено питання щодо судових витрат.

Не погодившись з ухваленим рішенням, ОСОБА_3 подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що судом першої інстанції неповно з»ясовані та неправильно установлені обстави справи.

Так, посилається на те, що грошових коштів за розпискою він не отримував, а сама розписка не може бути доказом передання коштів.

Посилається на порушення судом норм матеріального права при визначенні грошового зобов»язання у іноземній валюті, зазначаючи, що таке має бути виконано тільки у гривнях.

Просить застосувати строки позовної давності.

В судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримав.

Позивач заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення з»явившихся осіб, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не спростовувався факт написання розписки, а його доводи про безгрошовість вчиненого правочину не знайшли свого підтвердження. Підстав для застосування строків позовної давності судом не установлено.

З такими висновками колегія суддів погоджується.

Судом першої інстанції установлено, що згідно розписки, датованою 12 грудня 2008 року, ОСОБА_3 отримано від ОСОБА_1 у якості позики грошові кошти в розмірі 120000 доларів США, які він зобов»язався повернути у березні 2014 року. При цьому судом першої інстанції з пояснень позивача установлено, що фактична дата вчинення розписки листопад-грудень 2013 року.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до частин 1 та 3 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Згідно з частиною 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).

Згідно із статтею 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Як убачається зі змісту вчиненої розписки, ОСОБА_3 зазначено, що він отримав від ОСОБА_1 120000 доларів США, які зобов»язався повернути у визначені строки.

Викладення цієї обставини у письмовій формі засвідчує факт вчинення ОСОБА_3 дії, що спрямована на набуття ним цивільного зобов»язання, а відтак є належним підтвердженням отримання грошових коштів. При цьому установлено, що борговий документ перебуває у позикодавця, розписки про виконання зобов»язання не видавалось (ст.545 ЦК України).

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредиторові за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов»язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

Зазначена позиція викладена у правовому висновку Верховного Суду України у справі №6-63цс від 18 вересня 2013 року.

Відтак, висновок суду першої інстанції про те, що між сторонами дійсно виникло реальне позикове правовідношення ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що грошові кошти не були одержані від позикодавця колегія суддів відхиляє, оскільки вони не ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Відмовляючи у застосуванні строків позовної давності, суд першої інстанції виходив з того, що такий позивачем не пропущено, оскільки незалежно від наявних між сторонами відносин вони погодили кінцевий термін повернення позики, і вимога пред»явлена вчасно.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до частин 1 та 5 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Відповідно до ч.1 ст.631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати обов»язки відповідно до договору.

Фактичні обставини справи вказують на те, що строк позовної давності не може бути застосований, оскільки учасниками правовідносин здійснено волевиявлення шляхом визначення у договорі встановленого строку, протягом якого позичальник має право користуватися сумою позики та зі спливом якого позика має бути повернутою.

Відтак, строк виконання зобов»язання настав у березні 2014 року, висновок суду першої інстанції з цього питання належним чином обґрунтований та доводами апеляційної скарги не спростовується.

Як роз»яснено в п.14 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», у разі пред»явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті, така іноземна грошова валюта переводиться в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції, поряд з вираженням суми зобов»язання у доларах США, що підлягає стягненню, одночасно визначив суму зобов»язання у національній валюті. При цьому, визначення суми зобов»язання у національній валюті станом на 08 квітня 2014 року, а не на дату ухвалення рішення, не суперечить вищевикладеним роз»ясненням, оскільки ґрунтується на праві позивача згідно із ст.11 ЦПК України.

З урахуванням викладеного, доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не визначено гривневого еквіваленту зобов»язання є безпідставними та відхиляються колегією суддів.

Порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не установлено.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги і залишення без змін рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, подану ОСОБА_2, який діє на підставі Договору про надання правової допомоги, відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м.Києва від 29 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - суддя Н.В. Поліщук

Судді О.В. Желепа

Є.В. Болотов