Справа №472/1790/14-ц 09.06.2015 09.06.2015 09.06.2015
Провадження №22-ц/784/1292/15
Головуючий першої інстанції: Тустановський А.О.
Категорія: 47 Суддя-доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі

головуючого Коломієць В.В.,

суддів Довжук Т.С., Шолох З.Л.

при секретарі Біляєвій В.М.,

за участю представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Веселинівського районного суду Миколаївської області від 31 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Веселинівської районної державної адміністрації Миколаївської області, Головного управління Держземагенства у Миколаївській області, третя особа: Кудрявцівська селищна рада Веселинівського району Миколаївської області, про визнання права на земельну частку (пай) та виділення земельної ділянки в натурі,

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, в якому зазначав, що 20 грудня 1989 року по 04 вересня 1995 року був членом КСП «Вітчизна» Веселинівського району Миколаївської області.

Під час проведення розпаювання земель, що були виділені КСП «Вітчизна» у колективну власність ОСОБА_4 був включений до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай), проте пізніше був виключений із цього списку без законного обґрунтування та, як наслідок, позбавлений права на належну йому земельну частку (пай).

Посилаючись на викладене, позивач просив визнати за ним право власності на земельну частку (пай) площею 9,29 га, як за членом трудового колективу КСП «Вітчизна» та зобовязати Кудрявцівську селищну раду Веселинівського району Миколаївської області виділити йому земельну ділянку площею 9,29 га та видати відповідний державний акт.

В подальшому уточнив позовні вимоги та просив визнати за ним право на земельну частку (пай) площею 8,90 умовних кадастрових гектарів та виділити йому земельну частку (пай) із земель запасу чи резерву Кудрявцівської селищної ради Веселинівського району Миколаївської області, а у разі неможливості із земель іншої сільської (селищної) ради в межах Веселинівського району.

Ухвалою Веселинівського районного суду Миколаївської області від 22 січня 2015 року замінено первісного відповідача - Кудрявцівську селищну раду Веселинівського району Миколаївської області на Веселинівську районну державну адміністрацію Миколаївської області (далі Веселинівська РДА). Залучено у якості співвідповідача Головне управління Держземагенства у Миколаївській області (далі ГУ Держземагенства). Залучено у якості третьої особи - Кудрявцівську селищну раду Веселинівського району Миколаївської області.

Представник Веселинівської РДА позов не визнала. Вказувала, що розпаювання земель КСП "Вітчизна" Веселинівського району відбулося в 1995-2001 роках. З цього часу позивач повинен був дізнатися про порушення свого права і з цього часу почався перебіг позовної давності щодо визнання права на земельну частку (пай), отже, позивач пропустив строк позовної давності за заявленими позовними вимогами, а тому у задоволені позову слід відмовити.

Рішенням Веселинівського районного суду Миколаївської області від 31 березня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення норм закону, просив рішення скасувати та ухвалити нове, про задоволення позову.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу відповідачі, посилаючись на безпідставність скарги, просили її відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Пунктом 1 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» N 720/95, від 08.08.1995р. установлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства.

Згідно п.2 зазначеного Указу право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Отже, право на земельну частку (пай) виникає в осіб, які на час видачі колективному сільськогосподарському підприємству державного акта на право колективної власності на землю були чи залишилися членами цього підприємства.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" право на земельну частку (пай) мають, зокрема, колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку, громадяни та юридичні особи, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай).

Підстави для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) встановлені статтею 3 цього Закону.

Судом установлено, що позивач з 20.12.1989 року по 04.09.1995 року працював у КСП "Вітчизна" Веселинівського району Миколаївської області та ). Згідно з рішенням правління членів КСП від 24.04.1993 року, затвердженого загальними зборами членів КСП "Вітчизна" від 08.02.1994 року був прийнятий в члени колгоспу.

15 травня 1995 року КСП "Вітчизна" видано Державний акт на право колективної власності на землю, яка стала обєктом розпаювання.

Рішенням 17 сесії Кудрявцівської селищної ради Веселинівського району № 3 від 16 лютого 2011 року був затверджений проект організації земельних ділянок (паїв) громадян та передано їх у приватну власність громадянам.

Згідно списку пропущених громадян на отримання земельного сертифікату, підписаного директором ТОВ "Вітчизна" ОСОБА_5, позивач був включений в список осіб, які мають право на отримання земельної частки (паю) із земель колективної власності КСП "Вітчизна" Проте, у листі директора ТОВ "Вітчизна" ОСОБА_5 від 22.01.2001р. до відділу Дерземагенства у Веселинівському районі було викладено прохання не виписувати сертифікат на право на земельну частку (пай) ОСОБА_4, як помилково включеного до списку.

За таких обставин, районний суд дійшов вірного висновку про те, що позивач мав право на земельну частку (пай) та мав право на виділення її у натурі.

Як правилами ст. 71 ЦК Української РСР так і приписами ст. 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно із ст. 76, ч. 1 ст. 80 ЦК Української РСР перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права. Закінчення строку позовної давності до пред'явлення позову є підставою для відмови в позові.

Розпаювання земель КСП «Вітчизна» відбувалося в 1995-2001 роках.

Про порушення свого права на отримання земельної частки (паю) ОСОБА_4 дізнався або міг довідатися у 2001 році, в той час, коли згідно з рішенням 17 сесії Кудрявцівської селищної ради народних депутатів Веселинівського району Миколаївської області 23 скликання від 16.02.2001 року було затверджено Проект організації земельних ділянок (паїв) громадян та передано їх у приватну власність громадянам .

ОСОБА_4 звернувся з позовом 26 листопада 2014 року. При цьому, будь-яких належних доказів чинення перешкод звернення з позовом з лютого 2001 року по листопад 2014 року не надав та не навів переконливих причин поважності пропуску строку позовної давності.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, встановивши обставини спору, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу ст. ст. 10, 60 ЦПК України, дійшов обґрунтованого висновку, що позивачем пропущено без поважних причин строк позовної давності.

Виходячи з зазначеного, районний суд правильно ухвалив рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_4 в звязку з пропуском без поважної причини строку для звернення з позовом до суду.

Такий висновок суду відповідає вимогам матеріального і процесуального права. Фактичні обставини встановлені судом повно та обєктивно, їм надано належний правовий аналіз, що обґрунтовано відображено в мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення.

Доводи апеляційної скарги, що про порушення своїх прав позивач дізнався тільки після отримання у 2014 році письмової відповіді відділу Дерземагенства у Веселинівському районі Миколаївської області також не спростовують вищевикладених висновків суду. До того ж зі змісту клопотання ОСОБА_4 про поновлення строку позовної давності вбачається, що у 2011 році коли його колишнім співробітникам видавали сертифікати на земельну частку (пай), він звертався до голови ТОВ «Вітчизна» ОСОБА_5 з приводу неотримання сертифікату на земельну частку (пай) (а.с. 87), отже, з цього часу він знав (повинен був знати) про порушення своїх прав, а тому перебіг строку позовної давності починається саме з цього часу.

Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення.

Керуючись статтями 303, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Веселинівського районного суду Миколаївської області від 31 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Судді