Справа № 740/309/15
Провадження № 2/740/189/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2015 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області

в складі: головуючого судді Кобилецького І.Ф.,

при секретарі Кубрак Н.М.,

за участю представника позивачки ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Шатурської сільської ради Ніжинського району про визнання права власності на нерухоме майно ,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулася в суд з позовною заявою до Шатурської сільської ради Ніжинського району в якій просить визнати за нею право власності на 1/2 частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель і споруд, розташованого по АДРЕСА_1, як за колишнім членом колгоспного двору.

В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що вона зареєстрована та постійно проживає в житловому будинку, розташованому по вул. Шевченка, 129, Ніжинського району Чернігівської області.

Разом з нею, у вказаному вище будинку, був зареєстрований та проживав її чоловік, ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Відповідно до свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданого 20 червня 1991 року виконавчим комітетом Ніжинської районної ради народних депутатів, житловий будинок з належними до нього будівлями і спорудами, розташований в АДРЕСА_1, належав колгоспному двору, головою якого був ОСОБА_3.

Відповідно до довідки з Шатурської сільської ради Ніжинського району за №322, від 01.12.2014 року, станом на 15.04.1991 року в домоволодінні, розташованому за адресою: АДРЕСА_1, яке мало статус колгоспного двору, мешкали: ОСОБА_3 - голова двору, та вона, ОСОБА_2 - його дружина.

Відповідно до ч.1 ст.120 ЦК УРСР в редакції 1963 року, який був чинний на той час, майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності, а відповідно до ч.2 ст.123 ЦК УРСР в редакції 1963 року, який був чинний на той час, розмір частки члена колгоспного двору встановлюється виходячи з рівності часток всіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Тому з набранням чинності Закону України «Про власність», вона та її покійний чоловік ОСОБА_3, стали власниками житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель і споруд, розташованого по АДРЕСА_1, в рівних частках, тобто по 1/2 частці кожен.

Свого часу ні вона, ні її покійний чоловік ОСОБА_3, не отримали свідоцтва про право власності на належні їм частки житлового будинку і не зареєстрували її в установленому законом прядку.

В даний час вона вирішила оформити право власності на належну їй частку житлового будинку та зареєструвати її.

Оскільки з 1.01.2013 року, у зв"язку із введенням в дію Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, сільські ради не мають права на виготовлення свідоцтва про право власності на житловий будинок, тому з цього приводу вона звернулася з заявою в реєстраційну службу Ніжинського міськрайонного управління юстиції.

Проте 13.01.2015 року реєстраційною службою Ніжинського міськрайонного управління юстиції в письмовій формі їй було відмовлено в реєстрації за нею права власності на належну їй частку житлового будинку по АДРЕСА_1 з посиланням на те, що з поданого правовстановлюючого документу неможливо встановити всіх співвласників колгоспного двору, оскільки документ видано на голову колгоспного двору, який, згідно свідоцтва про смерть, помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили право на частку в його майні; б) розмір частки члену двору визначається виходячи із рівності часток усіх його членів включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Тому вона вимушена звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності на належне їй нерухоме майно.

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_1 повністю підтримала заявлені позивачкою у позовній заяві вимоги і просила їх задовольнити.

Представник відповідача - Шатурської сільської ради Ніжинського району за викликом в судове засідання не з"явився.

З Шатурської сільської ради до суду надійшла письмова заява в якій сільська рада визнає позовні вимоги позивачки і просить розглянути справу у відсутність її представника.

З урахуванням того, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд вважає необхідним його прийняти.

Відповідно до п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 "Про судове рішення", за змістом частини 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом.

З урахуванням вищенаведеного, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги позивачки.

Керуючись ст. 174, 213-215 ЦПК України, ст. 392 ЦК України, суд ,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити, і визнати за нею право власності на 1/2 частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель і споруд, розташованого по АДРЕСА_1, як за колишнім членом колгоспного двору.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Кобилецький І.Ф.