АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 601/2524/14-цГоловуючий у 1-й інстанції Білосевич Г.С.
Провадження № 22-ц/789/205/15 Доповідач - Хома М.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2015 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Хоми М.В.

суддів - Козак І. О., Демкович Ю. Й.,

при секретарі - Танцюра О.В.

з участю - представників сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 23 грудня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк", третя особа - орган опіки та піклування Кременецької районної державної адміністрації Тернопільської області про визнання недійсним договору іпотеки, -

В С Т А Н О В И Л А:

В листопаді 2014 року ОСОБА_1 звернулась в суд із позовом про визнання недійсним договору іпотеки від 12 березня 2008 року, укладеного між нею та ПАТ КБ "Приватбанк". В обгрунтування позовних вимог зазначила, що предметом договору іпотеки є квартира №4 загальною площею 55,90 кв.м., в т.ч. житловою площею 31,10 кв.м. в житловому будинку по АДРЕСА_1 Договір іпотеки укладено для забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_1 за кредитним договором від 12.08.2008 року. Оскільки в день укладення нею кредитного договору та договору іпотеки банк вилучив у неї правовстановлюючі документи, вона не мала можливості зареєструвати у квартирі своїх неповнолітніх дітей ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 При укладенні договору іпотеки порушено ряд норм чинного законодавства України та норми міжнародного права, які гарантують права дітей на житло, зокрема, спірний договір укладено без згоди органів опіки та піклування, порушено права її неповнолітніх дітей на користування квартирою.

Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 23 грудня 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги. В обгрунтування своїх вимог посилається на те, що судом не взято до уваги того, що договором іпотеки від 12.03.2008 року порушено право її дітей на користування квартирою. Вважає, що з моменту укладення та нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу квартири 12.03.2008 року у неї виникло право власності на квартиру, і відповідно у її дітей - право користування цією квартирою, і таке право дітей було незаконно обмежено договором іпотеки. Договір іпотеки слід вважати нікчемним, оскільки відсутній дозвіл органу опіки та піклування на розпорядження власником житла без врахування прав та інтересів її неповнолітніх дітей.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з наступних мотивів.

Судом встановлено, що 12 березня 2008 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ "Приват Банк" укладено кредитний договір, за умовами якого банк надав позивачці кредит у сумі 26 345 доларів США для придбання житла, зі строком повернення 12.03.2013 року.

12.03.2008 року ОСОБА_1 за договором купівлі-продажу придбала квартиру №4 загальною площею 55,90 кв.м., в т.ч. житловою площею 31,10 кв.м. в житловому будинку по АДРЕСА_1

У цей же день, 12.03.2008 року, для забезпечення виконання зобов"язань ОСОБА_1 за кредитним договором було укладено договір іпотеки, предметом якого є придбана за кредитні кошти квартира №4 загальною площею 55,90 кв.м., в т.ч. житловою площею 31,10 кв.м. в житловому будинку по АДРЕСА_1

На даний час у зазначеній квартирі ніхто не зареєстрований, однак фактично проживають чотири особи : ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, що підтверджується довідкою Великобережецької сільської ради №251 від 15.04.2014 року.

Суд першої інстанції прийшов до висновку про відмову у визнанні недійсним договору іпотеки з підстав, зазначених позивачкою.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до ч.4 ст. 12 Закону України "Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей", на яку посилається позивачка, для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки і піклування, що надається відповідно до закону.

Згідно п.44 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", батьки не мають права без дозволу органу опіки і піклування укладати договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл,обмін, відчуження житла тощо. У зв"язку з цим суди повинні виходити із того, чи мала дитина право власності на предмет іпотеки чи право користування предметом іпотеки на момент укладення договору іпотеки.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка ОСОБА_1 придбала квартиру АДРЕСА_1 12.03.2008 року за договором купівлі-продажу і в цей же день передала зазначену квартиру в іпотеку.

До укладення договорів купівлі-продажу та іпотеки ні позивачка, ні її неповнолітні діти не проживали у спірній квартирі та не були зареєстровані у ній.

Отже, на момент укладення договору іпотеки неповнолітні діти не користувались переданою в іпотеку квартирою, а тому посилання позивачки на порушення прав дітей на користування квартирою, відсутність згоди органу опіки і піклування на укладення договору іпотеки є безпідставним.

Підстав, передбачених ч.6 ст.203 ЦК України, для задоволення позову немає.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність порушень чинного законодавства при укладенні договору іпотеки та обґрунтовано відмовив у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги про те, що в день укладення договорів купівлі-продажу та іпотеки банк вилучив у ОСОБА_1 правовстановлюючі документи, позбавивши її можливості зареєструвати у придбаній квартирі дітей, право власності на придбану 12.03.2008 року квартиру у неї виникло з моменту нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, і саме з цього моменту її неповнолітні діти набули право користування цієї квартирою, колегія суддів до уваги не приймає, виходячи з наступного.

Відповідно до умов договору іпотеки (п.20, а.с.5), іпотекодавець зобов"язався передати правовстановлюючі документи на предмет іпотеки на зберігання іпотекодержателю до остаточного погашення заборгованості за кредитним договором, а також зобов"язався не надавати документи у відповідні держоргани з метою реєстрації будь-яких осіб у предметі іпотеки без письмової згоди на це іпотекодержателя.

Отже, ОСОБА_1 мала право за письмовою згодою банку зареєструвати у предметі іпотеки своїх неповнолітніх дітей, однак не скористалась цим правом. Доказів відмови банку у наданні такої згоди позивачкою не представлено.

Крім цього, у справі відсутні будь-які докази про те, що до моменту укладення договору іпотеки діти фактично користувалися спірним житлом, без реєстрації у ньому.

Відповідно до ст.6 Закону України "Про іпотеку" іпотекодавець зобов"язаний до укладення іпотечного договору попередити іпотекодержателя про всі відомі йому права та вимоги інших осіб на предмет іпотеки, в тому числі й ті, що не зареєстровані у встановленому законом порядку.

У п. 14.7 договору іпотеки ОСОБА_1 засвідчила, що відносно предмету іпотеки відсутні вимоги третіх осіб, в тому числі тих, що не зареєстровані у встановленому законом порядку.

Таким чином, при укладенні договору іпотеки ОСОБА_1 не вважала, що її неповнолітні діти набули право користування переданим в іпотеку майном.

Посилання апелянта на виникнення у дітей права користування переданим в іпотеку житлом з моменту нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу квартири є безпідставним, так як діти з укладенням договору купівлі-продажу квартири не стали її власниками, їх право користування цим житлом виникло при вселенні у зазначену квартиру у встановленому законом порядку. Так як на момент укладення договору іпотеки вони не були вселені у предмет іпотеки, тому відсутнє порушення їх прав на користування квартирою.

Рішення ухвалено судом з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі та ухвалення нового рішення про задоволення позову, колегія суддів не вбачає.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313- 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 23 грудня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області М.В. Хома