РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/2979/14-ц

03 лютого 2015 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуюча суддя - Грипіч Л.А.

при секретарі - Мельник Р.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Костопіль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач покликається на те, що не підтримує подружні відносини з відповідачем, в сім'ї виникали постійні сварки, сторони не проживають разом з січня 2014р. В зв'язку з неможливістю зберегти шлюб, просила розірвати його в судовому порядку.

В судове засідання позивач не з'явилася, представник позивача за довіреністю ОСОБА_3 звернувся до суду з письмовою заявою про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, представник відповідача за довіреністю ОСОБА_4 подала до суду заяву про визнання позову та розгляд справи у її відсутності.

Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Матеріалами справи встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 24.11.2008 року у Відділі РАЦС Рівненського РУЮ, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено запис №26. Від подружнього життя дітей не мають.

Стаття 24 СК України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Отже, однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу, зокрема особа має право вільно вирішувати питання щодо укладання шлюбу та його збереження, а також розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин.

Сторони не підтримують подружні стосунки, спільне господарство не ведуть, тобто не бажають надалі підтримувати шлюбні відносини і зберегти шлюб, доказів іншого суду не надано.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, являється порушенням їх прав на повагу до сімейного життя, що розцінюється судом як таке, що має істотне значення, що у відповідності до положень ст.112 СК України , є підставами для розірвання шлюбу.

Підстав для надання сторонам строку на примирення суд не вбачає.

Згідно до ч.1 ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Як вбачається з поданого клопотання позивача, вона бажає відновити своє дошлюбне прізвище " ОСОБА_1", що відповідає даним зазначеним в Свідоцтві про шлюб серії НОМЕР_1, виданого 24.11.2008 року Відділом актів цивільного стану Рівненського районного управління юстиції.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,11,174,212,214-215 ЦПК України, ст.ст. 24,112,113 СК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 24 листопада 2008 року Відділом актів цивільного стану Рівненського районного управління юстиції Рівненської області, актовий запис №26.

Після розірвання шлюбу позивачу відновити дошлюбне прізвище "ОСОБА_1".

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Рівненської області через Костопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Грипіч Л.А.