Провадження № 2/1522/1164/12
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2015 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Домусчі Л.В.,

при секретарі - Герасименко Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали подання Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Міністерства юстиції України про примусове проникнення до житла, яке належить боржнику ОСОБА_1, для проведення виконавчих дій, -

ВСТАНОВИВ:

22.05.2014 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшло подання старшого заступника начальника Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Міністерства юстиції України - ОСОБА_2, яке також було погоджено з начальником відділу ОСОБА_3, про примусове проникнення до житла, а саме: квартири № 10, яка розташована в будинку № 60 по вулиці Новосельського в м. Одесі, що належить на праві власності боржнику ОСОБА_1, для проведення виконавчих дій.

Подання надано заявником з метою вжиття заходів по виконавчому провадженню з примусового виконання виконавчого листа за № 2-1522/10935/11, виданого Приморським районним судом м. Одеси 26.11.2012 року про звернення стягнення зазначеної квартири в рахунок погашення заборгованості перед ПАТ «ОСОБА_4 Аваль» у розмірі 1 533 929,93 грн., яка виникла за кредитним договором укладеним між ПАТ «ОСОБА_4 Аваль» та ОСОБА_5, в забезпечення якого ОСОБА_1 надала кредитору в іпотеку вказану квартиру, шляхом продажу предмета іпотеки з прилюдних торгів за ціною, визначеною на час продажу. Зазначене подання разом зі справою суддя отримав 21.01.2015 року про що є відповідна відмітка.

В обґрунтування подання державний виконавець зазначив, що постановою відділу від 15.11.2013 року було відкрито виконавче провадження з примусового виконання зазначеного вище виконавчого листа. Боржником, рішення суду у наданий державним виконавцем строк самостійно не виконано. У відділі наявні відомості про те, що боржнику на праві власності належить нерухоме майно, а саме: квартира № 10, яка розташована в будинку № 60 по вулиці Новосельського в м. Одесі. Державним виконавцем тричі було здійснено вихід до вказаної квартири для проведення виконавчих дій, а саме: виявлення майна боржника, його опис та арешт. 14.04.2014 року за виходом до вказаної квартири було встановлено, що відкрила двері жінка, яка представилася ОСОБА_1, після чого її було ознайомлено з відкритим відносно неї виконавчим провадженням, при цьому до квартири не впустила. Також вона повідомила, що про рішення суду їй відомо та вона зявиться до відділу 15.04.2014 року разом зі своїм адвокатом, проте так і не зявилася. Таким чином, потрапити у вказану квартиру для проведення подальших виконавчих дій щодо виявлення та примусової реалізації майна боржника виявилось неможливо. В судове засідання 21.01.2015 року представник Другого Приморського відділу державної виконавчої служби та інші сторони справи не зявилися, хоча про час, дату та місце судового засідання повідомлялися належним чином у встановленому порядку, чим позбавили суд можливості вислухати їх думки по суті. Однак, разом з поданням було надання клопотання про розгляд справи без участі представника відділу.

Згідно ч.2 ст. 376 ЦПК України суд негайно розглядає подання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння особи, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України суд під час судового розгляду справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, розглянувши вказане вище подання, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що подання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Подання подане з додержанням чинного законодавства України.

Судом встановлено, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 10.05.2012 року позовні вимоги ПАТ «ОСОБА_4 Аваль» до ОСОБА_5 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки - були задоволені частково, а саме: стягнуто з ОСОБА_5 на користь ПАТ «ОСОБА_4 Аваль» заборгованість у розмірі 1 533 929,93 грн., в іншій частині позовних вимог було відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 18.10.2012 року вищезазначене рішення було скасовано в частині позовних вимог ПАТ «ОСОБА_4 Аваль» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, в яких судом першої інстанції було відмовлено та ухвалено нове рішення, яким ці позовні вимоги були задоволені та в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 014/0035/82/85070 від 16.09.2011 року, який був укладений між ПАТ «ОСОБА_4 Аваль» та ОСОБА_5, та за яким ОСОБА_1 в забезпечення зобовязань передала в іпотеку Банку вказану квартиру, уклавши з Банком іпотечний договір, було звернуто стягнення квартиру № 10, яка розташована в будинку № 60 по вулиці Новосельського в м. Одесі, що належить на праві власності боржнику ОСОБА_1.

На підставі зазначеного рішення, Приморським районним судом м. Одеси 26.11.2012 року був виданий виконавчий лист № 2-1522/10935/11 про звернення стягнення за іпотечним договором, укладеним між ВАТ «ОСОБА_4 Аваль» та ОСОБА_1, посвідченим 30.10.2007 року приватним нотаріусом ОМНО ОСОБА_6 за реєстраційним номером 2348, на квартиру № 10, яка розташована в будинку № 60 по вулиці Новосельського в м. Одесі, що належить на праві власності боржнику ОСОБА_1, шляхом продажу предмета іпотеки з прилюдних торгів за ціною, визначеною на час продажу та послідуючим зарахуванням коштів від реалізації предмета іпотеки в рахунок погашення заборгованості перед ПАТ «ОСОБА_4 Аваль» у розмірі 1 533 929,93 грн., яка виникла за кредитним договором № 014/0035/82/85070 від 16.09.2011 року, укладеним між ПАТ «ОСОБА_4 Аваль» та ОСОБА_5. В листі зазначено, що строк його предявлення до виконання до 18.10.2013 року.

З матеріалів справи вбачається, що зазначений виконавчий лист перебуває на виконанні у Другому Приморському відділі державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Міністерства юстиції України (надалі Другий Приморський ВДВС ОМУЮ) та був прийнятий до виконання на підставі заяви стягувача ПАТ «ОСОБА_4 Аваль» про відкриття виконавчого провадження, яка була надана до відділу.

Постановою заступника начальника Другого Приморського ВДВС ОМУЮ - ОСОБА_2 від 15.11.2013 року було відкрито виконавче провадження за № 40802204 з примусового виконання зазначеного вище виконавчого листа. Вказаною постановою боржнику було запропоновано самостійно виконати вимоги виконавчого документа у строк до 22.11.2013 року. У постанові також зазначено, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішень буде розпочате примусове виконання цих рішень із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій. Вказана постанова була направлена боржнику.

У поданні зазначено, що боржнику неодноразово залишались виклики про явку до відділу у прийомні дні та години для вирішення питання щодо погашення заборгованості, які залишилися поза увагою боржника.

Заступником начальника Другого Приморського ВДВС ОМУЮ - ОСОБА_2 23.12.2014 року було складено акт, яким встановлено, що виходом за адресою: АДРЕСА_1, вхідні двері були зачинені та потрапити до квартири виявилось неможливим.

14.04.2014 року було складено акт, яким встановлено, що виходом за адресою: АДРЕСА_1, відкрила двері жінка, яка представилася ОСОБА_1, після чого її було ознайомлено з відкритим відносно неї виконавчим провадженням, при цьому до квартири не впустила повідомивши, що про рішення суду їй відомо та вона зявиться до відділу 15.04.2014 року о 10 годині ранку. При цьому у подання зазначено, що боржниця так і не зявилася до відділу.

Актами від 07.05.2014 року та 13.05.2014 року, які були також складені заступником відділу, встановлено, що виходом за адресою: АДРЕСА_1, вхідні двері були зачинені та потрапити до квартири виявилось неможливим. Також у актах зазначено, що боржнику були залишені виклики до відділу, які були також проігноровані.

З доданої до подання довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна вбачається, що зазначена квартира належить боржниці на праві власності та перебуває в іпотеці ПАТ «ОСОБА_4 Аваль».

На підставі вищезазначеного суд вважає, що заявником були вжиті усі заходи щодо примусового виконання виконавчого документа, які не дали відповідного результату у звязку з чим він звернувся до суду з зазначеним поданням.

Аналізуючи усе вищевикладене суд дійшов висновку про те, що боржник ОСОБА_1 умисно ухиляється від виконання своїх зобовязань за вищезазначеним виконавчим документом та не вирішує питання щодо своїх зобовязань, чим суттєво порушує права стягувача.

Відповідно до преамбули Закону України № 606-ХIV від 21.04.1999 року «Про виконавче провадження» цей Закон визначає умови і порядок виконання рішень судів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку. Відповідно до ст.11 цього Закону, державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Згідно п.10 ч.3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право: у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії та має право звертатися до суду з поданням про розшук боржника - фізичної особи або дитини чи про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або іншої особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання.

Відповідно до ст. 30 Конституції України не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Судом встановлено, що заявник звернувся до суду з метою реалізації повноважень, наданих йому п.10 ч.3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», яким до функцій органів державної виконавчої служби віднесено право звернення до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - до виконання ним боргових зобовязань.

Згідно зі ст.15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи за поданням державного виконавця.

Дане положення спрямоване на реалізацію конституційного права особи на недоторканість житла чи іншого володіння особи, в той же час ним створюються процесуальні гарантії забезпечення прав стягувача у виконавчому провадженні.

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами України і є обовязковими до виконання на всій території України.

Згідно ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на майно боржника.

Примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі їх невиконання у добровільному порядку, визначає Закону України «Про виконавче провадження». Зокрема державний виконавець зобовязаний вживати заходів примусового виконання рішень, установлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії (ст.11 Закону).

Суд вважає, що заявником доведений факт ухилення боржника від виконання зобовязання, так як заявник, знаючи що у нього є боргові зобовязання, не вчинив дій щодо їх погашення та жодного разу не зявився до відділу ДВС для вирішення питання щодо погашення заборгованості за виконавчими документами.

Згідно ч.2 ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Вивчивши матеріали подання, враховуючи те, що незастосування заходів щодо забезпечення виконання виконавчого документу може унеможливити його виконання, факт співмірності із заявленими вимогами, факт ухиляння від виконання зобовязань та ігнорування вимог стягувача, суд вважає за можливе задовольнити зазначене подання.

Керуючись ст.ст.. 1, 3, 11, 15, 57, 60, 197, 208-210, 212, 217, 376 ЦПК України; ст.ст.. 1, 2, 4, 5, 7, 8, 11 ч.3 п.10 Закону України № 606-ХIV від 21.04.1999 року «Про виконавче провадження»; ст. 30 Конституції України, суд

УХВАЛИВ:

Подання Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Міністерства юстиції України про примусове проникнення до житла, яке належить боржнику ОСОБА_1, для проведення виконавчих дій - задовольнити.

Дозволити державному виконавцю Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Міністерства юстиції України примусове проникнення до житла, а саме: квартири № 10 (десять), яка розташована в будинку № 60 (шістдесят) по вулиці Новосельського в м. Одесі, що належить на праві власності боржнику ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, І.П.Н. НОМЕР_1) для проведення виконавчих дій з примусового виконання виконавчого листа за № 2-1522/10935/11, виданого Приморським районним судом м. Одеси 26.11.2012 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню, оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали, згідно ч.2 ст. 294 ЦПК України.

Суддя Приморського

районного суду м. Одеси ОСОБА_7