РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/7678/14-ц

пр. № 2/759/201/15

06 лютого 2015 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Лопатюк Н.Г.,

при секретарі Фещук Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6; треті особи: Перша Київська державна нотаріальна контора, Комунальне підприємство «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна» про встановлення факту належності будинку спадкодавцю, встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності на частину будинку та спадкове майно в порядку спадкування за законом, визнання недійсним свідоцтва про право власності та свідоцтва про право на спадщину за законом

та за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_1; треті особи: Перша Київська державна нотаріальна контора, Комунальне підприємство «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна», ОСОБА_8, ОСОБА_9 про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно,

та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_5; треті особи: Перша Київська державна нотаріальна контора, Комунальне підприємство «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна», ОСОБА_8, ОСОБА_9 про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно,

та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_6; треті особи Перша Київська державна нотаріальна контора, Комунальне підприємство «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна» про встановлення факту прийняття спадщини та визначення ідеальної частки,

та за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно за правом представлення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_7, ОСОБА_10 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5; треті особи: Перша Київська державна нотаріальна контора, Комунальне підприємство «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна» про встановлення факту належності будинку спадкодавцю, встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності на частину будинку та спадкове майно в порядку спадкування за законом, визнання недійсним свідоцтва про право власності та свідоцтва про право на спадщину за законом.

В ході розгляду справи, ОСОБА_10 помер, внаслідок чого у справу вступили його правонаступники - доньки ОСОБА_2 та ОСОБА_1

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулись до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_7, ОСОБА_10 (після його смерті - до правонаступниць ОСОБА_2 та ОСОБА_1), ОСОБА_6, ОСОБА_5; треті особи: Перша Київська державна нотаріальна контора, Комунальне підприємство «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна», ОСОБА_8, ОСОБА_9 про встановлення факту прийняття ОСОБА_11 спадщини за ОСОБА_12, встановлення факту прийняття ОСОБА_4 та ОСОБА_3 спадщини, а також про визнання за кожною із них права власності на частку будинку.

В ході розгляду справи, ОСОБА_3 неодноразово змінювала та уточнювала свої вимоги та остаточно просила суд встановити факт прийняття ОСОБА_11 спадщини за ОСОБА_12, у вигляді 21/100 будинку, факт прийняття ОСОБА_13 спадщини за ОСОБА_11, у вигляді 21/200 будинку, факт прийняття ОСОБА_3 за ОСОБА_11 спадщини, у вигляді 21/200 будинку, факт прийняття ОСОБА_3 за ОСОБА_13 спадщини, у вигляді 21/1600 будинку, за правом представлення, замість свого батька, ОСОБА_11, визнання за ОСОБА_3 права власності на 189/1600 будинку.

Позов ОСОБА_4 у січні 2010 року був залишений судом за її клопотанням без розгляду, однак в червні 2012 року ОСОБА_4 звернулася до суду як третя особа із самостійними вимогами на предмет спору до ОСОБА_2 та ОСОБА_1, про визнання за нею права власності на 21/1600 будинку, отриманих нею у спадщину від ОСОБА_13 за правом представлення, замість свого батька, ОСОБА_11

ОСОБА_6 звернулася до суду з зустрічними позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_1; треті особи: Перша Київська державна нотаріальна контора, Комунальне підприємство «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна», ОСОБА_8, ОСОБА_9 про визначення ідеальної частки ОСОБА_12 у будинку та поділ спадкового майна, залишеного у спадщину ОСОБА_12, та визнання за нею права на 1/3 такого майна.

В ході розгляду справи, ОСОБА_6 неодноразово змінювала, доповнювала та уточнювала свої вимоги, у зв'язку із чим остаточно просила у суду встановити факт прийняття ОСОБА_6 спадщини за ОСОБА_12, у вигляді 21/100 будинку, а також за ОСОБА_13, у вигляді 21/800 будинку; визнати за ОСОБА_6 право власності на 189/800 будинку.

ОСОБА_5 звернулася до суду з зустрічним позовом про встановлення факту прийняття нею спадщини від ОСОБА_12, визначення ідеальної частки ОСОБА_12 у праві власності на будинок, поділ спадкового майна та визнання за нею права власності на 1/3 будинку, залишену їй у спадок ОСОБА_12

ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_4 проти основного позову ОСОБА_7, ОСОБА_5 заперечували, взаємні зустрічні позови визнали, а вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за основним позовом визнали частково, в частині визнання за ними права власності на 189/1600 будинку по АДРЕСА_1, що у ідеальному виразі складає 15,58 м.кв., за кожною.

ОСОБА_2, ОСОБА_1 мотивували свої позовні миоги та розмір часток спадкоємців у спадковому майні недійсністю свідоцтва про право власності на 37/100 частин будинку, виданого на ім'я ОСОБА_11

У зв'язку із цим позивачі вважали, що ОСОБА_12, на момент його смерті, належав весь будинок (як одна ціла), а не 63/100 будинку, як зазначено у правовстановлюючому документі, виданому на ім'я останнього. Одна ціла, на думку ОСОБА_2, ОСОБА_1, підлягає поділу, у зв'язку з чим зустрічні позовні вимоги ОСОБА_6 вони визнали, в частині визнання за нею права власності на 3/8 будинку, позовні вимоги ОСОБА_3 - в частині визнання за нею права на 9/48 будинку, позовні вимоги ОСОБА_4 - в частині визнання за нею права на 1/48 будинку, позовні вимоги ОСОБА_5 - в частині визнання за нею права на 1/24 будинку, в решті позовних вимог вказаним особам просили відмовити.

Представники третіх осіб, Першої Київської державної нотаріальної контори, Комунального підприємства «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна», в судове засідання не з'явились, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином, просили розглянути справу без їх участі.

Представники третіх осіб, ОСОБА_8 та ОСОБА_9, заявили про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_1, в частині визнання за ними права власності на 189/1600 будинку по АДРЕСА_1, що у ідеальному виразі складає 15,58 м.кв., за кожною. Також вважали, що позовні вимоги ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_4 можливо задовольнити повністю, та повністю відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5

Вислухавши пояснення сторін, їх представників та представників третіх осіб, з'ясувавши фактичні обставини даної справи, дослідивши матеріали справи та письмові докази у їх сукупності та співставленні, суд дійшов до висновку про наявність законних підстав для повного задоволення позовних вимог ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_4, частково задоволення вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_1, та необхідність відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5, зважаючи на наступне.

Згідно з вимогами статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може грунтуватись на припущеннях.

В ході судового розгляду справи встановлено, що рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 20 серпня 2012 року, частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_1, в частині визнання за ними права власності на спадкове майно по 189/1600 будинку за кожною, задоволено позовні вимоги ОСОБА_6 та визнано за нею право власності на 189/800 будинку, задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 та визнано за нею право власності на 189/1600 будинку, а також задоволено позовні вимоги ОСОБА_4 та визнано за нею право власності на 21/1600 будинку. ОСОБА_7 та ОСОБА_5 в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 21 листопада 2012 року, вказане рішення суду першої інстанції було залишено без змін.

Ухвалою Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 14 січня 2013 року, скаржникам ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_1 було відмовлено у відкритті касаційного провадження у цивільній справі №6-2247СК13.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 07 травня 2014 року, заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_7 про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами було задоволено, рішення Святошинського районного суду м. Києва від 20 серпня 2012 року - скасовано, а справу призначено до розгляду в загальному порядку в судове засідання.

Крім того, ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 28 серпня 2014 року, заяву ОСОБА_7 про залишення без розгляду основного позову в частині визнання за нею права власності на 8/100 частин будинку по АДРЕСА_1, задоволено.

Отже, як встановлено в ході судового розгляду, правовстановлюючі документи на будинок по АДРЕСА_1 видано на ім`я ОСОБА_12 (63/100) (а.с.20, том 1), ОСОБА_9 (37/200) (а.с. 86-90, том 1), ОСОБА_8 (37/200) (а.с. 205-206, том 1).

Спірні 63/100 будинку складаються із кімнат 1-1 (4,4 м.кв.), 1-2 (5,8 м.кв.), 1-3 (8,8 м.кв.), 1-4 (14,9 м.кв.), 1-5 (16,6 м.кв.), 3-1 (4,5м.кв.), 3-2 (4,8 м.кв.), 3-3 (14,7 м.кв.) (а.с.178-198, том 1), 4-4 (8,6).

Решта кімнат будинку є такими, що розташовані у частках ОСОБА_9 (37/200), ОСОБА_8 (37/200), та не виступають предметом спору.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_12, після смерті якого відкрилася спадщина на 63/100 житлового будинку по АДРЕСА_1, що складає 83, 1 м.кв. будинку.

Частка ОСОБА_12 була успадкована у рівних частинах його дітьми - спадкоємцями першої черги: сином ОСОБА_13, сином ОСОБА_11 та донькою ОСОБА_6, які прийняли спадщину шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном, в порядку п.1 ч.1 ст.549 ЦК УРСР, та одержали по 21/100 кожен (а.с. 121-125, том 4; а.с. 226-229, том 4) (63/100:3=21/100).

Інша донька ОСОБА_12, ОСОБА_5, на час смерті батька у спадковому майні не проживала, заяви про прийняття спадщини не подавала, будь-яких інших дій, спрямованих на прийняття спадщини не вчиняла (а.с. 121-125, том 4; а.с. 226-229, том 4).

На момент своєї смерті, ОСОБА_12 був розлучений із своєю колишньою дружиною - ОСОБА_13.(а.с.21, том 1), яка хоч і проживала із ним на момент його смерті (а.с. 121-125, том 4; а.с. 226-229, том 4), однак права на спадкування не отримала, у зв'язку з наявністю спадкоємців першої черги.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_11, після смерті якого відкрилася спадщина на 21/100 будинку, одержану ним раніше у спадщину від батька, ОСОБА_12 (а.с.14, том 1).

Частка ОСОБА_11 була успадкована у рівних частинах його донькою - ОСОБА_14 (а.с.27, том 1) та матір`ю - ОСОБА_13 (а.с. 80, том 1), які прийняли спадщину шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном, в порядку ст. п.1 ч.1 ст.549 ЦК УРСР, та одержали по 21/200 кожна (а.с. 121-125, том 4; а.с. 226-229, том 4) (21/100:2=21/200).

Інша донька ОСОБА_11 - ОСОБА_14.(а.с.29, том 1), на час смерті батька у спадковому майні не проживала, заяви про прийняття спадщини не подавала, будь-яких інших дій, спрямованих на прийняття спадщини не вчиняла.

На момент своєї смерті ОСОБА_11 був розлучений із своєю колишньою дружиною - ОСОБА_9 (а.с.86-90, том 1), у зв'язку із чим остання права на спадкування не отримала.

Крім того, слід зауважити, що ОСОБА_11, проживаючи, на момент смерті свого батька, у 63/100 будинку, належних ОСОБА_12, займав кімнату 4-4 (8,6м.кв.), що підтвердили свідки, допитані в судовому засіданні (а.с. 121-125, том 4; а.с. 226-229, том 4), яка не входила до 37/100.

Вказані 37/100 перебували у титульній власності ОСОБА_11 до моменту їх поділу Ленінградським районним судом міста Києва у 1984 році як спільне майно подружжя на дві частини, по 37/200 кожна (а.с.86-90, том 1).

Вказані 37/200 були єдиним майном, на яке, станом на дату смерті ОСОБА_11, існував правовстановлюючий документ. У зв'язку із цим, донька ОСОБА_11 - ОСОБА_14, звернувшись до нотаріальної контори із відповідною заявою, отримала таке майно у спадщину (а.с.146, том 1) та відчужила його згодом за договором купівлі-продажу третій особі - ОСОБА_8 (а.с.205-206, том 1).

Отже, на момент смерті ОСОБА_11, на 21/100 будинку, одержану ОСОБА_11 у спадщину від батька, ОСОБА_12, правостановлюючого документу не існувало, у зв'язку із чим нотаріус не могла включити його до спадкової маси.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_13 (а.с.13, том 1), після смерті якої відкрилася спадщина на 21/200 будинку, одержану нею раніше у спадщину від сина, ОСОБА_11, шляхом вступу у фактичне управління спадковим майном (а.с.14, том 1; а.с.80, том 1; а.с. 121-125, том 4; а.с. 226-229, том 4).

Частка ОСОБА_13 була успадкована у рівних частинах її дітьми - спадкоємцями першої черги: сином ОСОБА_13.(а.с.25, том 1), донькою ОСОБА_2.(а.с. 16, том 2), донькою ОСОБА_15 (а.с.33, том 2), а також онуками - ОСОБА_14 та ОСОБА_14 (а.с.27, 29, том 1), які успадкували за правом представлення частку їх батька ОСОБА_11, яку успадкував би він за своєю матір`ю, якби був живий (а.с.14, том 1) на момент відкриття спадщини (ч.2 ст.529 ЦК УРСР).

Вказані особи прийняли спадщину шляхом подання відповідних заяв до нотаріальної контори, в порядку п.2 ч.1 ст.549 ЦК УРСР, та одержали по 21/800 кожен, крім ОСОБА_14 та ОСОБА_14, які одержали по 21/1600 кожна.

Як встановлено вище, ОСОБА_13 на момент своєї смерті у шлюбі не перебувала (а.с. 21, том 1).

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_10 (а.с. 374, том 1), після смерті якого відкрилася спадщина на 189/800 будинку, яку склали 21/100, одержана ним раніше у спадщину від батька, ОСОБА_12, а також 21/800, одержана ним раніше у спадщину від матері - ОСОБА_13 (21/100+21/800=189/800).

Частка ОСОБА_10 була успадкована у рівних частинах його доньками (а.с.26, 27, том 1) - ОСОБА_2 та ОСОБА_1, які, проживали разом із батьком на час його смерті, та одержали по 189/1600 кожна (189/800:2=189/1600).

Як встановлено в ході судового розгляду, на момент своєї смерті ОСОБА_10 був розлучений із своєю дружиною - ОСОБА_7, у зв'язку із чим остання права на спадкування не отримала, та не претендує на спадкове майно під час перегляду справи за нововиявленими обставинами, подавши заяву про залишення її позовних вимог без розгляду, яка була задоволена судом відповідною ухвалою.

Отже, як вбачається з матеріалів справи, 63/100 будинку на даний час прийняті у спадщину наступними особами у таких розмірах: ОСОБА_6 - 189/800 будинку (з яких 21/100 - одержані нею у спадщину від батька, ОСОБА_12, а 21/800 від матері, ОСОБА_13.), ОСОБА_2 - 189/1600 (одержані нею у спадщину від батька, ОСОБА_13.), ОСОБА_1 189/1600 (одержані нею у спадщину від батька, ОСОБА_13.), ОСОБА_3 - 189/1600 (з яких 21/200 - одержані нею у спадщину від батька, ОСОБА_11, а 21/1600 від баби, ОСОБА_13, за правом представлення замість її батька, ОСОБА_11, ОСОБА_4 -21/1600 (одержані нею у спадщину від баби, ОСОБА_13, за правом представлення, замість її батька, ОСОБА_11, ОСОБА_5 - 21/800 (одержані нею у спадщину від матері, ОСОБА_13 (189/800+189/1600+189/1600+189/1600+21/800+21/1600=63/100).

Так, розмір ідеальної частки кожного із спадкоємців у спірних 63/100, складає: для ОСОБА_6 - 31,16 м.кв. (=189/800*83,1:63/100); для ОСОБА_2 - 15, 58 м.кв. (=189/1600*83,1:63/100); для ОСОБА_1 - 15, 58 м.кв. (=189/1600*83,1:63/100); для ОСОБА_3 - 15, 58 м.кв. (=189/1600*83,1:63/100); для ОСОБА_4 - 1,73 м.кв. (=21/1600*83,1:63/100); для ОСОБА_5 - 3,47 м.кв. (=21/800*83,1:63/100).

31,16+15,58+15,58+15,58+1,73+3,47=83,1

Оскільки позивачі в ході судового розгляду просили визнати за кожним із них право на частку у спадковому майні, вимоги ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_4 підлягають задоволенню в повному обсязі, а вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_1 - частковому задоволенню, в межах, вказаних судом.

Суд не знайшов підстав для повного задоволення позовних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_1 виходячи з наступного.

Правовстановлюючий документ, виданий на ім'я ОСОБА_16, зокрема, свідоцтво про право власності від 11 березня 1983 року (а.с.20, том 1), свідчить про те, що йому належало лише 63/100 будинку.

Твердження позивачів щодо визнання судом недійсним свідоцтва про право власності на 37/100 будинку, виданого 11 березня 1983 року на ім. ОСОБА_11, автоматично зумовлює виникнення права власності на такі 37/100 у ОСОБА_12, є помилковими. Зокрема, підстави, на яких у ОСОБА_12 могло виникнути право власності на майно, регламентовані ст.4 ЦК УРСР 1963 року.

Розмір часток, про визнання права, на які позивачі просять суд, визначаючи за спадкову масу не 63/100 будинку, які належали спадкодавцю ОСОБА_12, а весь будинок в цілому, є невірним.

Разом з тим, обставина будівництва ОСОБА_11, разом із дружиною, 37/100 будинку по АДРЕСА_1, знайшла своє підтвердження в матеріалах інвентаризаційної справи Комунального підприємства «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна».

Також, в матеріалах даної справи містяться копії відповідних заяв подружжя ОСОБА_11 про розрахунок ідеальних часток для одержання правовстановлюючого документу, розрахунки таких часток.

Зокрема, в листі Начальника Комунального підприємства «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна», адресованому Начальнику Райжилуправління Ленінградського району міста Києва від 11 березня 1981 року, йдеться про те, що у 1970 році син ОСОБА_12 - ОСОБА_11 та його дружина - ОСОБА_9 зробили до будинку прибудову із трьох жилих кімнат підсобного приміщення.

На окремих аркушах інвентаризаційної справи містяться власні письмові пояснення сусідів Корніяко та Шуморова, які власноручно описали, коли та як 37/100 були зведені ОСОБА_11.

В ході розгляду справи досліджувався повний текст рішення Виконавчого комітету Ленінградської районної ради народних депутатів №120 від 28 лютого 1983 року, на предмет виявлення у ньому фрагментів додрукованого тексту.

За змістом вказаного рішення, не беручи до уваги додрукований фрагмент, увесь час йдеться про двох осіб, які будували вказаний будинок у нерівних частинах.

Останнє речення рішення Виконавчого комітету Ленінградської районної ради народних депутатів №120 від 28 лютого 1983 року, що, нібито, має ознаки додрукування, містить висновок щодо кола осіб, яким за змістом рішення належить видати свідоцтво про право власності на будинок АДРЕСА_1.

Згідно висновку експертизи Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при МВС України в м. Києві від 16 вересня 2013 року за №358тдд, в рішенні №120 від 28 лютого 1983 року, виданого виконкомом Ленінградської ради народних депутатів про надання дозволу на видачу свідоцтва про право особистої власності на будинок АДРЕСА_1, з цифровою позначкою 44, яке міститься в інвентаризаційній справі №6251 БТІ в м. Києві, вносились зміни шляхом додрукування фрагменту друкованого тексту «ОСОБА_11» та не відповідає рішенню №120 від 28 лютого 1983 року, виданого виконкомом Ленінградської ради народних депутатів про надання дозволу на видачу свідоцтва про право особистої власності на будинок АДРЕСА_1, з цифровою позначкою 224.

Той факт, що в рішення №120 від 28 лютого 1983 року, виданого виконкомом Ленінградської ради народних депутатів про надання дозволу на видачу свідоцтва про право особистої власності на будинок АДРЕСА_1, вносились зміни шляхом додрукування, і на підставі цього було видане свідоцтво про право особистої власності на домоволодіння від 11 березня 1983 року на ім'я ОСОБА_11, став достовірно відомим лише після відкриття кримінального провадження та проведення при цьому почеркознавчої експертизи.

В рішенні Виконавчого комітету Ленінградської районної ради народних депутатів №120 від 28 лютого 1983 року, зміст останнього речення, без додрукованого фрагменту, є наступним: «дозволити БТІ видати свідоцтво про право власності на 63/100 та 37/100 частин будинку АДРЕСА_1 на ім. гр. ОСОБА_12».

Із наведеного вбачається, що 37/100 + 63/100 = 1. Отже, якби рішення було прийнято про видачу свідоцтва про право власності одній особі - ОСОБА_12, то таке свідоцтво було б видане на будинок у цілому, а не на окремі та, до того ж, нерівні його частини.

Отже, у відповідності до ч.1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання, у момент його вчинення, вимог, встановлених ч.1-3, 5, 6 ст.203 ЦК України.

У відповідності до ч.1 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

ОСОБА_2, ОСОБА_1, всупереч ч.3 ст.10 ЦПК України, не надали суду належних доказів щодо невідповідності свідоцтва про право власності на 37/100, виданого на ім'я ОСОБА_11, вимогам, встановленим ч.1-3, 5, 6 ст.203 ЦК України, у зв'язку суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення вказаної позовної вимоги, а також вимоги щодо визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого на ім'я ОСОБА_3, щодо невідповідності якого вимогам, встановленим ч.1-3, 5, 6 ст.203 ЦК України, також не недано належних доказів позивачами за основним позовом.

З огляду на вищевказане, в задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_1 суд вважає за необхідне відмовити.

ОСОБА_5 також просила визнати за нею право на спадщину, залишену їй її батьком, ОСОБА_12 Місце проживання ОСОБА_5, на момент смерті ОСОБА_12, було зареєстровано за іншої адресою, ніж: АДРЕСА_1.

В ході розгляду справи, ОСОБА_5 не надала суду належних доказів вчинення нею будь-який дій на прийняття спадщини за ОСОБА_12, передбачених чинним на той час ст.549 ЦК УРСР.

Згідно ч.2 ст.553 ЦК УРСР, вважається, що відмовився від спадщини той спадкоємець, який не вчинив жодної із дій, що свідчать про прийняття спадщини, передбачених ст.549 ЦК УРСР.

В той же час, ОСОБА_5 є такою, що прийняла спадщину після смерті її матері, ОСОБА_13, шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори, при цьому, ОСОБА_5 не заявляла суду вимоги про визнання за нею права на спадкове майно, залишене її матір`ю, а вихід за межі позовних вимог судом не допускається.

Крім того, ОСОБА_5 неодноразово повідомлялася судом про час та місце розгляду справи, викликалася до суду для дачі особистих пояснень, однак жодного разу не з`явилася до суду. Документи, що надходили від ОСОБА_5, до суду направлялися поштою. Серед таких документів є ряд заяв ОСОБА_5 про розгляд справи без її участі (а.с. 35, 88, 96, том 2; а.с. 85, том 4).

На підставі наведеного, керуючись ст. 529, 549, 553 ЦК УРСР, ст. 16, 358, 364 ЦК України, ст. 3, 6, 57-60, 79, ч.3 ст. 169, 208-209, 212-215, 292-294 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Основний позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6; треті особи: Перша Київська державна нотаріальна контора, Комунальне підприємство «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна» про встановлення факту належності будинку спадкодавцю, встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності на частину будинку та спадкове майно в порядку спадкування за законом, визнання недійсним свідоцтва про право власності та свідоцтва про право на спадщину за законом - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 189/1600 частин будинку по АДРЕСА_1, що у ідеальному виразі складає 15,58 кв. м.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 189/1600 частин будинку по АДРЕСА_1, що у ідеальному виразі складає 15,58 кв. м.

В задоволенні іншої частини основного позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_1, треті особи: Перша Київська державна нотаріальна контора, Комунальне підприємство «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна», ОСОБА_8, ОСОБА_9 про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_6 право власності на 189/800 частин будинку по АДРЕСА_1, що у ідеальному виразі складає 31,16 кв.м.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_5, треті особи: Перша Київська державна нотаріальна контора, Комунальне підприємство «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна», ОСОБА_8, ОСОБА_9 про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 189/1600 частин будинку по АДРЕСА_1, що у ідеальному виразі складає 15,58 кв.м.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_6, треті особи: Перша Київська державна нотаріальна контора, Комунальне підприємство «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна» про встановлення факту прийняття спадщини та визначення ідеальної частки - відмовити.

Позовні вимоги третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно за правом представлення - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на 21/1600 частин будинку по АДРЕСА_1 , що у ідеальному виразі складає 1,73 кв.м.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Лопатюк Н.Г.