Справа № 454/1964/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 грудня 2015 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Адамович М. Я. ,

при секретарі Калиш В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сокалі, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третіх осіб ВДВС Сокальського РУЮ, ВДВС Солом"янського РУЮ у м. Києві, ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві, УКДСУ у Сокальському районі у Львівській області про стягнення 3% річних, інфляційних втрат за невиконання грошового зобов"язання, що випливає із судового рішення, про відшкодування моральної шкоди заподіяної злочином,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Сокальського районного суду із позовом до ОСОБА_2, третіх осіб ВДВС Сокальського РУЮ, ВДВС Солом"янського РУЮ у м. Києві, ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві, УКДСУ у Сокальському районі у Львівській області про стягнення 3% річних, інфляційних втрат за невиконання грошового зобов"язання, що випливає із судового рішення, про відшкодування моральної шкоди заподіяної злочином. Свої вимоги мотивує наступним: постановою Сокальського районного суду Львівської області від 04.07.2011р. постановлено закрити кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_2 по факту вчинення 24.04.2006р., в стані алкогольного спяніння, відносно позивача злочинів, передбачених ст.ст. 296 ч. 1 ,122 ч. 1 КК України, із звільненням його від кримінальної відповідальності у звязку із закінченням строків давності . Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 22.09.2011р вирішено стягнути з ОСОБА_2 в користь позивача 8000 грн. на відшкодування завданої моральної шкоди, внаслідок вчинення цього злочину. Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 03.05.2012р. - вказане вище рішення Сокальського районного суду Львівської області від 22.09.2011р. змінено. Суд апеляційної інстанції зменшив розмір моральної шкоди з 8000 грн. до 5000 грн. Зазначає, що відповідачем рішення не виконано до сьогоднішнього дня.

Рішення суду про стягнення в його користь названої суми знаходилося на виконанні за місцем проживання та місцем роботи Боржника у ВДВС Сокальського РУЮ у Львівській області, ВДВС Соломянського РУЮ у м. Києві та ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві, які залучені до участі у справі в якості 3-х осіб. В даний час рішення суду продовжує виконуватися ВДВС Деснянського РУЮ в м. Києві (ВП № 46007135).

Зазначає, що згідно повідомлення ГУЮ у Львівській області від 25.11.2014р. (копія додається з клопотанням) залишок боргу по цьому виконавчому провадженні на час надання цієї відповіді, з врахуванням коштів, які знаходилися на депозитному рахунку ВДВС Сокальського РУЮ і не були перераховані УДКС Сокальського ГУ ДКСУ у Львівській області на рахунок ОСОБА_1 - становив 2245 грн., хоча позивач коштів не отримував.

Просить суд стягнути в його користь з відповідача 3% річних від простроченої суми та інфляційні втрати.

Позивач та його представник у судовому засідання позовні вимоги підтримали та просив задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала та заперечила щодо його задоволення. Зазначила, що відповідач сплачує кошти на погашення заборгованості по рішенню суду.

Представник третьої особи ВДВС Сокальского РУЮ ОСОБА_3 у письмових поясненнях від 29.10.2015р. №04-24/1965 зазначив, що згідно відміток УДКСУ в Сокальському районі було перераховано кошти по вищезазначеній справі. Згідно виписок з рахунків відділу ДВС Сокальського РУЮ на рахунок відділу ДВС було повернуто кошти для уточнення отримувача. Крім цього в листі вказав, що після уточнення реквізитів отримувача, всі кошти були перераховані на картковий рахунок ОСОБА_1

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні показала, що на кінець 2014 року їм поступили кошти на виплату позивачу ОСОБА_1 Після цього, ними було підготовлено доручення в казначейство. Ці кошти залишалися в Державному Казначействі до 2015року, які згодом повернулися у звязку з уточненням реквізитів утримувача. Таким чином банком було видано два рази одні і ті самі квитанції, однак різними датами.

Згідно листа Державної Казначейської служби України від 29.10.2015р. №04-24/1965 повідомлено, що всі платіжні доручення, подані в управління на електронних та паперових носіях Сокальським РУЮ у 2014 році на користь ОСОБА_1 були перераховані повністю згідно реквізитів, які зазначені в даних платіжних дорученнях на загальну суму 2699,96 грн. З 25 листопада 2014 року та по даний час, Сокальським РУЮ платіжні доручення по виплаті заборгованості на користь ОСОБА_1 в управління не подавалися.

Окрім цього під час судового розгляду стороною позивача було надано уточненні позовні вимоги та розрахунок, у яких позивач зазначив, що ним було отримано ряд документів про часткову сплату боржником грошового зобов'язання, у зв'язку із чим сума санкцій ( 3% річних) та інфляційних втрат підлягає перерахунку.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, дійшов до наступного висновку.

Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 22.09.2011р. вирішено стягнути з ОСОБА_2 в користь позивача 8000 грн. на відшкодування завданої моральної шкоди, внаслідок вчинення цього злочину.

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 03.05.2012р. - зазначене вище рішення Сокальського районного суду Львівської області від 22.09.2011р. змінено та зменшено розмір моральної шкоди з 8000 грн. до 5000 грн.

Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 509 ЦК України зобовязання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав встановлених ст. 11 ЦК України.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України однією із підстав виникнення зобовязання встановлює завдання майнової та моральної шкоди іншій особі.

Судом установлено, що зобов'язання ОСОБА_2 перед позивачем виникло 03.05.2012р. в момент набрання законної сили рішенням Апеляційного суду Львівської області за період з травня по вересень 2012р. Інфляційні втрати не нараховуватимуться у ці місяці в зв'язку із дефляцією.

Починаючи з вересня 2012р. інфляційні втрати обчислені, виходячи із сум опублікованих Державною службою статистики України, із врахуванням рекомендаційного Листа Верховного суду України №62-97р від 03.04.1997 «Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ» шляхом множення усіх показників інфляції за період прострочення виконання зобов'язання для визначення загального відсотка індексу інфляції, який множиться на суму боргу, а від отриманої суми сума боргу віднімається.

Зокрема, відповідно до розрахунку інфляційні втрати нараховані на суми заборгованості станом на дати часткової сплати боржником грошового зобов'язання складають 1752,93грн.

Розрахунок 3% річних від простроченої суми боргу з 03.05.2012р. по 18.11.2015р. проводиться із врахуванням сплачених боржником сум відповідно до формули:

Сума санкцій = сума заборгованості* 3% /365* кількість днів прострочення.

Таким чином 3 % річних від простроченої суми становить 343,88 грн.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п.3.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду № 14 від 17.12.2013 року «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань вказано , що зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57-60 ЦПК України.

Також, відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, оцінивши всі докази по справі в їх сукупності суд дійшов до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212, ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовну заяву задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 1752(одну тисячу сімсот п»ятдесят дві) грн.. 93 грн інфляційних витрат та 343,88 грн стягнення 3% річних за невиконання грошового зобов"язання, що випливає із судового рішення, про відшкодування моральної шкоди заподіяної злочином.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області через Сокальський районний суд шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: М. Я. Адамович