Справа № 305/2615/14-ц
Провадження по справі № 2/305/144/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.01.2015 року Рахівський районний суд Закарпатської області

у складі: головуючого - судді Тулик І.І.

при секретарі - Шемота М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рахів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Середньоводянської сільської ради Рахівського району Закарпатської області, треті особи без самостійних вимог: Рахівська державна нотаріальна контора, Реєстраційна служба Рахівського районного управління юстиції Закарпатської області про визнання права власності в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до виконавчого комітету Середньоводянської сільської ради Рахівського району Закарпатської області, треті особи без самостійних вимог: Рахівська державна нотаріальна контора, Реєстраційна служба Рахівського районного управління юстиції Закарпатської області, про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом.

В обґрунтування позову зазначено, що після смерті батька позивача, ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, залишилося спадкове майно, яким являється житловий будинок АДРЕСА_1. За свого життя спадкодавцем складено заповітне розпорядження відносно спадкового майна - житлового будинку АДРЕСА_1, згідно якого у разі смерті спадкодавця, позивач являтиметься власником цього житлового будинку. У встановленому законодавством порядку, з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, він звернувся до нотаріальної контори із відповідною заявою, але у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом йому було відмовлено, про що державним нотаріусом Рахівської ДНК було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Тому, на підставі наведеного просив визнати за ним право власності у порядку спадкування за заповітом на житловий будинок АДРЕСА_1.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 в судовому засіданні присутні не були. Представником позивача ОСОБА_3 подано заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без її та позивача участі.

Представник відповідача - Середньоводянської сільської ради в судове засідання не з'явився. Сільський голова Шіман Н.І. надав заяву, якою просить справу розглядати без участі представників ради. Позовні вимоги визнають.

Представник третьої особи - Реєстраційної служби Рахівського районного управління юстиції Закарпатської області в судове засідання не з'явився. начальник служби Делятинчук А.І. надав заяву, в якій просить справу розглянути без участі представників реєстраційної служби та на розсуд суду.

Представник третьої особи - Рахівської державної нотаріальної контори, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явився.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст. ст. 1217, 1223 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 являється спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після смерті ОСОБА_2, залишилося спадкове майно - житловий будинок АДРЕСА_1, і відносно якого останній розпорядився шляхом складення заповіту 30 квітня 2003 року. Згідно даного заповіту ОСОБА_2 належний йому житловий будинок з надвірними спорудами АДРЕСА_1 заповів сину ОСОБА_1.

Звернення позивача до суду з вимогою визнання права власності на спадкове майно зумовлене порушенням його права на отримання власності в порядку спадкування згідно відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом в його користь.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Норми ст. 392 ЦК не застосовуються щодо вимог про визнання права власності на об'єкти самочинного будівництва (ч. 3 ст. 376 ЦК), оскільки особа не є власником, а лише заявляє вимогу про встановлення права власності на об'єкт самочинного будівництва.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів.

Згідно характеристики будинку, господарських будівель та споруд АДРЕСА_1, виданої КП "БТІ" Рахівської районної ради спірний будинок побудований у 1974 році.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Згідно довідки виконавчого комітету Середньоводянської сільської ради Рахівського району Закарпатської області № 29 від 22 січня 2015 року, житловий будинок АДРЕСА_1 дійсно, згідно по господарської книги належав ОСОБА_2, а отже його не можна розцінювати як об'єкт самочинного будівництва.

При розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки.

Для набуття спадщини необхідна наявність ряду умов. Першою необхідною умовою є відкриття спадщини, під якою розуміють настання таких юридичних фактів, які обумовлюють виникнення у спадкоємця права на набуття спадщини - права на спадкування. До таких юридичних фактів, передусім, відноситься смерть спадкодавця. Але в момент відкриття спадщини спадкоємець набуває лише право на спадкування, але не право власності на саму спадщину. Для виникнення права власності на спадщину спадкоємець повинен належним чином здійснити (реалізувати) право на прийняття спадщини. Здійснення права на спадкування, передусім, полягає в тому, що спадкоємець має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини можливе двома способами: шляхом пасивної поведінки спадкоємця, яка передбачена ч.3 ст. 1268 ЦК України, яка встановлює, що для прийняття спадщини достатньо того факту, що спадкоємець, мешкав разом з померлим і протягом строку для прийняття спадщини не відмовився від неї. Такі спадкоємці також подають заяву про видачу їм документа, що підтверджує їх право на успадковане майно, але можуть це зробити незалежно від закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини; шляхом активної поведінки, тобто подачі заяви про прийняття спадщини та видачі їм відповідного свідоцтва. Для такого способу прийняття спадщини, який буде стосуватися всіх інших спадкоємців, існує певний строк для подачі заяви.

Судом встановлено, що позивач фактично прийняв спадщину, оскільки на день смерті спадкодавця постійно проживав з ним, що зокрема стверджено довідкою виконавчого комітету Середньоводянської сільської ради №204 від 13 травня 2013 року.

Таким чином, враховуючи, що позивач по справі належить до спадкоємців за заповітом, спадщину прийняв, суд вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Питання відшкодування судових витрат позивачем не ставилось.

Керуючись ст.ст. 10,11,60, 131, 209, 212-215, 218, 223, ЦПК України суд,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності, в порядку спадкування за заповітом, на житловий будинок АДРЕСА_1 Закарпатської області, площею 90,54 кв.м. з надвірними та господарськими спорудами.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення до цивільної палати апеляційного суду Закарпатської області через Рахівський районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Тулик І.І.

З оригіналом вірно,

Суддя Рахівського районного суду: Тулик І.І.