Справа № 357/1494/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2015 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Подрєзова Г. О. ,

при секретарі Александрова А. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Біла Церква

позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, 3-ті особи Відділ освіти Білоцерківської районної державної адміністрації, Терезинське навчально виховне об»єднання «Загальноосвітня школа 1-11 ступенів дитячий садок» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої малолітньою особою;

В С Т А Н О В И В :

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що під час перебування у Терезинському навчально виховному об»єднанні «Загальноосвітня школа 1-11 ступенів дитячий садок» малолітній учень 4-го класу ОСОБА_6 під час гри, не втримав у руках, випадково впустив на підлогу, в результаті чого був пошкоджений планшетний комп»ютер моделі LENOVO S 5000-F, серійний номер НОМЕР_1, який належить малолітньому ОСОБА_3. По заяві ОСОБА_1 до Білоцерківського МВ ГУМВС України в Київській області було проведено перевірку та встановлено факт пошкодження планшетного ПК. Батьки малолітнього ОСОБА_6 добровільно відшкодувати заподіяну їх сином шкоду відмовилися, посилаючись на відсутність їх вини. Планшетний ПК був придбаний в магазині «Фокстрот ТОВ САВ ДИСТРИБЬЮШН» за 2748грн.90коп, на що є підтвердження фіскальний чек. При зверненні до сервісного центру по ремонту комп»ютерів було надано роз»яснення, що комп»ютер ремонту не підлягає. Посилаючись на те, що відповідачі не виховували достатньо свого сина і не контролювали його поведінку в Терезинському навчально виховному об»єднанні «Загальноосвітня школа 1-11 ступенів дитячий садок» , внаслідок чого малолітній ОСОБА_6 наніс значні пошкодження майну свого однокласника ОСОБА_3 та його сім»ї, а також призвело до переживань та нервувань як малолітнього, так і його батьків, страждань які вони зазнали у зв»язку з пошкодженням майна, просили суд стягнути на користь малолітнього в рахунок відшкодування матеріальної та моральної шкоди 5497,80грн.

В судовому засіданні позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 як законні представники малолітнього ОСОБА_3 та їх представник позовні вимоги збільшили і просили стягнути з ОСОБА_7 (ОСОБА_7 та ОСОБА_5 солідарно завдану матеріальну та моральну шкоду всього у сумі 7237,80грн., яку нарахували виходячи з вартості планшетного ПК 2748,90грн., витрат на проїзд до м. Києва на маршрутному таксі 240грн. для проведення діагностики та отримання висновку щодо ремонту планшетного ПК, 2748,90грн. - моральної шкоди та 1500грн.- витрат на правову допомогу.

Відповідачка ОСОБА_4 та її представник в судовому засіданні позов не визнали повністю, пояснили, що малолітній ОСОБА_6 є сином ОСОБА_7 та ОСОБА_5, дійсно навчається у Терезинському навчально виховному об»єднанні «Загальноосвітня школа 1-11 ступенів дитячий садок» 4-му класі разом з малолітнім ОСОБА_3 19.12.2014року малолітній ОСОБА_3 приніс до школи планшетний ПК, який йому придбали батьки та на перерві між уроками дозволив малолітньому ОСОБА_6 погратися на ньому. Коли ОСОБА_3 став вимагати повернути планшетний ПК та рукою намагався забрати його у ОСОБА_6, по необережності ОСОБА_6 впустив цей планшетний ПК на підлогу, що призвело до розбиття екрану. Але, в планшетний ПК потребує заміни екрану, в решті він є придатним для використання. Крім цього, послалися на те, що висновки щодо технічного стану планшетного ПК надані не уповноваженою особою ФОП ОСОБА_8, який видав товарний чек №1255 від 12.01.2015року та зазначив у ньому, що LENOVO S 5000-F, ремонту не підлягає.

Відповідач ОСОБА_5 до суду не з»явився, хоч про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

3-я особа Відділ освіти Білоцерківської районної державної адміністрації в особі представника за довіреністю в судовому засіданні надав письмові пояснення на позовну заяву, згідно з якими вважав, що позов до задоволення не підлягає, виходячи з тих підстав, що шкода заподіяна малолітнім ОСОБА_6 не є наслідком ухилення батьків малолітнього від здійснення виховання та нагляду за ним, оскільки малолітній перебував у школі, тобто під наглядом навчального закладу, вина малолітнього відсутня, так як малолітній ОСОБА_3 та його батьки позивачі у справі не дотримувалися вимог по виконанню обов»язків учасників навчально виховного процесу, які визначені Законом України «Про освіту», Законом України «Про загальну середню освіту», Положенням про загальноосвітній навчальний заклад, затвердженим постановою КМ України від 27.08.2010року № 778, статуту школи згідно з п.75 якої учні навчального закладу зобов»язані дбайливо ставитися до державного, громадського і особистого майна, майна інших учасників навчально виховного процесу.

3-я особа Терезинське навчально виховне об»єднання «Загальноосвітня школа 1-11 ступенів дитячий садок» в особі директора школи також в задоволенні позовних вимог просила відмовити, пояснила, що використання персонального ПК який приніс до школи малолітній ОСОБА_3, не вимагалося за умовами навчального процесу, учителем 4-го класу - ОСОБА_9 було роз»яснино матері малолітнього ОСОБА_3, що нагляд за планшетним ПК вона здійснювати не може, оскільки це не входило до її обов»язків, а тому це питання вирішують батьки дітей на власний розсуд. Не дивлячись на це ОСОБА_1 дозволила малолітньому сину принести до школи планшетний ПК та гратися на ньому у перервах між уроками. А тому, школа, на яку покладено обов»язки по відшкодуванню шкоди, заподіяної малолітніми під час їх перебування у навчальному закладі, за доведеності матеріальної шкоди, несе відповідальність за її відшкодування, але в даному випадку, позовних вимог до школи не було пред»явлено, а також не доведено належними доказами факту заподіяння матеріальної шкоди та її розміру.

Заслухавши пояснення представників позивача, відповідачки ОСОБА_4 та її представника в судовому засіданні, представників 3-х осіб, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги до задоволення не підлягають.

Судом встановлено, що дійсно 19.12.2014р. близько 11-30год. в класі ЗОШ с.м.т. Терезине, Білоцерківського району Київської області малолітній ОСОБА_3 дав погратися своїм планшетом однокласнику ОСОБА_6, який під час гри не втримавши у руках планшет випадково впустив планшет на підлогу, в результаті чого планшет пошкодився. З приводу цього ОСОБА_1 звернулася до працівників міліції з письмовою заявою так як батьки ОСОБА_6 відмовляються відшкодувати спричинену їхнім сином матеріальну шкоду.

Дані обставини підтверджуються висновком по заяві ОСОБА_1 від 29.12.2014року, який приєднано до ЖЕО №27878 від 22.12.2014року, поясненнями малолітнього ОСОБА_3, малолітнього ОСОБА_6 та їх батьків, приєднаних до матеріалів перевірки.

В поясненнях до суду позивачка ОСОБА_1 послалася на те, що планшетний ПК перебував у школі з її дозволу, який вона надала малолітньому сину ОСОБА_3 після розмови з вчителем ОСОБА_9 щодо відсутності заборони школи на використання комп»ютера під час перерв між уроками, а також їй було повідомлено, що по можливості вчителем буде здійснюватися контроль за цим майном.

Згідно з показами свідка ОСОБА_9 в судовому засіданні 09.04.2015року до неї звернулася мати малолітнього ОСОБА_3 з запитом чи може її син ОСОБА_3 користуватися планшетним ПК у перервах між уроками, на що вона їй відповіла, що це не заборонено, але на загальних зборах батькам роз»яснино, що школа відповідальності за збереження цінних речей учнів не несе, повідомила ОСОБА_1, що по можливості буде здійснювати нагляд за планшетним ПК під час його використання ОСОБА_3 Випадок пошкодження планшетного ПК стався внаслідок не навмисних дій малолітнього ОСОБА_6, а з необережності.

В судовому засіданні встановлено, що претензій з боку педагогів школи, Відділу освіти Білоцерківської районної державної адміністрації до батьків малолітнього ОСОБА_6 з приводу не виконання батьківських обов»язків не було. Згідно з характеристикою ОСОБА_6 він в цілому характеризується позитивно, має добрий загальний розвиток, захоплюється футболом та фехтуванням, до доручень ставиться відповідально, підтримує дружні стосунки з окремими учнями у класі, бере активну участь у всіх класних і позакласних заходах, досить часто виявляє лідерство.

При вирішенні спору, судом враховується , що ч.1 ст. 1178 ЦК України передбачає, що шкода, завдана малолітньою особою (яка не досягла чотирнадцяти років), відшкодовується її батьками (усиновлювачами) або опікуном чи іншою фізичною особою, яка на правових підставах здійснює виховання малолітньої особи, - якщо вони не доведуть, що шкода не є наслідком несумлінного здійснення або ухилення ними від здійснення виховання та нагляду за малолітньою особою. Відповідно до ч.2 цієї статті якщо малолітня особа завдала шкоди під час перебування під наглядом навчального закладу, закладу охорони здоров»я чи іншого закладу, що зобов»язаний здійснювати нагляд за нею, а також під наглядом особи, яка здійснює нагляд за малолітньою особою на підставі договору, ці заклади та особа зобов»зані відшкодувати шкоду, якщо ворни не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини.

Тобто, з врахуванням викладеного, суд вважає, що будь-яких доказів вчинення батьками малолітнього ОСОБА_6 неправомірних дій щодо заподіяння їх малолітнім сином шкоди майну позивачів, доказів їх вини у цьому, надано не було.

Також, судом враховується і те, що належні докази на підтвердження тих обставин, що планшетний ПК не підлягає ремонту , суду також надані не були.

Так, суд вважає, що товарний чек від 12.01.2015року № 1255 , виданий ФОП ОСОБА_8 , на якому міститься запис - LENOVO S 5000-F ремонту не підлягає, не є належним доказом таких обставин.

А докази, отримані позивачкою 27.05.2015року під час розгляду справи у суді, а саме акт технічного огляду і діагностики № 742059 ТОВ Ф1 Центр» по перше, проведений через п»ять місяців після пошкодження комп»ютера, без участі інших учасників справи та містить інформацію щодо : за станом на цей день деталі, які необхідні для ремонту недоступні до замовлення.

Тобто, допустимі, належні докази пошкодження планшетного ПК на суму його вартості 2748,90грн., на думку суду, відсутні.

Крім цього, суд вважає, що так як шкода майну позивачів була заподіяна під час перебування малолітнього ОСОБА_6 у навчальному закладі, а тому за відсутності вини його законних представників ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди до них, задоволенню не підлягають.

В частині позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, яка нарахована у розмірі 2748,90грн., суд вважає, що так як особисто батьками малолітнього ОСОБА_3 надано дозвіл на використання планшетного ПК у школі, під час коли їм було відомо, що відповідальності за збереження цінних речей школа не несе, а тому відсутні підстави вважати, що шкода заподіяна неправомірними діями інших осіб щодо пошкодження її майна.

Відповідно до ст.23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає :1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров»я, 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім»ї чи близьких родичів. 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Враховуючи зазначені обставини, а також те, що суду не були надані переконливі докази як вини особи, яка спричинила шкоду майну позивачів, так і наявність доказів на підтвердження саме вини відповідачів, тобто обставин якими позивачі обґрунтовують свої позовні вимоги, а тому, на думку суду в частині позовних вимог щодо заподіяння моральної шкоди, суд вважає їх не обґрунтованими.

Також, суд не бере до уваги витрати позивачів на поїздки до м. Києва та витрати на правову допомогу, вважає їх не обґрунтованими, такими, що не відповідають вимогам законодавства.

Так, згідно з роз»ясненнями наданими Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» п.п.47,48 постанови від 17.10.2014року № 10 - розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах", підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Тому, суд приходить до висновку, що в цій частині позовні вимоги до задоволення не підлягають.

Керуючись ст.ст. 15,60,212-215,218,223 ЦПК України, ст.ст. 23,1178 ЦК України, суд-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої малолітньою особою відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя Г. О. Подрєзова