Справа № 642/4403/15ц
Провадження № 2/642/1169/15
РІшенНЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 жовтня 2015 року Ленінський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого - судді - Шрамко Л.Л.

з участю секретаря - Тугай К.В.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

представника 3-ї особи - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові цивільну справу за позовом

ОСОБА_4, яка діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_4, до ОСОБА_9, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_10 про встановлення порядку користування квартирою та вселення, та

за зустрічним позовом ОСОБА_9, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_10, до ОСОБА_4, яка діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_4, про припинення права спільної часткової власності на нерухоме майно,

3-я особа - Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради

в с т а н о в и в:

Позивачка в інтересах неповнолітніх дітей звернулась до суду з позовом, просить встановити порядок користування квартирою № 134 в будинку №28-а по вул. Золочівській в м.Харкові та виділити неповнолітнім ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_11, ОСОБА_8, ОСОБА_11 у користування житлову кімнату площею 8,8 кв.м, а житлову кімнату розміром 19,7 кв.м з балконом залишити в користуванні відповідачів, а підсобні приміщення квартири кухню площею 6,4 кв.м, ванну кімнату площею 2,1 кв.м, вбиральню - 1,2 кв.м, коридор площею 7,5 кв.м, вбудовану шафу площею 0,8 кв.м залишити у спільному користуванні співвласників квартири, також вселити її неповнолітніх дітей у спірну квартиру.

В обґрунтування позову посилається на те, що вказана квартира на праві власності в порядку спадкування після смерті батька та дідуся на підставі рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 09 вересня 2014 року зареєстрована за її дітьми - неповнолітніми ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_11, ОСОБА_8, ОСОБА_11, по 1/15 частині за кожним. Відповідачка ОСОБА_9 - дружина померлого - та їх донька ОСОБА_10 прийняли спадщину після смерті ОСОБА_11, та отримали свідоцтво про право на спадщину за законом, ОСОБА_9 за договором дарування у травні 2011 року передала ? частину квартири своєї доньці - ОСОБА_10 На даний час право власності на квартиру зареєстровано: по 1/15 частині за неповнолітніми, 2/3 частини - за померлим ОСОБА_11 Відповідачка з донькою створюють перешкоди у користуванні вказаною квартирою, внаслідок чого діти не мають доступу в квартиру, чим порушується їх право власності, внаслідок чого позивача неодноразово зверталась до органів міліції. Спірна квартира складається з двох кімнат розміром 19,7 та 8,8 кв.м, житловою площею 28,5 кв.м., кухні, ванної кімнати, вбиральні, коридора та вбудованої шафи. Квартира обладнана балконом. Виходячи з частки неповнолітніх дітей на 1/3 частину у праві власності, що становить 9,5 кв.м (28,5 : 3), позивачка просить встановити вищезазначений порядок користування квартирою.

Представник відповідачки ОСОБА_11, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, заявив зустрічний позов до ОСОБА_11, що діє від свого імені і в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_11, ОСОБА_8, ОСОБА_11, про припинення права спільної часткової власності кожного з вказаних неповнолітніх на 1/15 частку вказаної квартири, з виплатою їм компенсації вартості вказаних часток, внесених на депозит суду, та визнання права власності на зазначені частки квартири за ОСОБА_10

В обґрунтування зустрічного позову послався на те, що кожному з пяти неповнолітніх дітей, в інтересах яких заявлено основний позов, належить по 1/15 частки квартири, та вказана частка є незначною, оскільки на частку кожного з них приходиться житлової площі 1,9 кв.м., що на площу кімнати 8,8 кв.м., яку просить виділити позивачка, приходиться 1, 76 кв.м. Правові підстави для обєднання часток дітей позивачки в одно ціле - в 1/3 частину квартири, на його думку, відсутні. Виділення часток співвласників у спірній квартирі є неможливим. Спільне користування квартирою дітьми позивачки разом з відповідачкою та її донькою є неможливим. Діти себе не зможуть обслуговувати без матері, що призведе до фактичного проживання 8 осіб у спірній квартирі. Позивачка з дітьми проживає у 3-кімнтній квартирі. На думку представника відповідачки, не припинення права власності неповнолітніх на їхні частки, а їх вселення в цю квартиру завдасть істотної шкоди співвласникам.

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_1 основний позов підтримала, пославшись на викладені в позовній заяві обставини. Зустрічний позов не визнала, посилаючись на те, що відповідачкою не доведена наявність сукупності передбачених ст. 365 ЦК України підстав для припинення права неповнолітніх на частку у праві власності на квартиру. Крім того, зазначила, що юридично оформити обєднання часток неповнолітніх, або передачу своєї частки одному з них на даний час неможливо, оскільки їх законний представник - мати - з цією метою не зможе діяти в інтересах як довірителя, так і довіреної особи. Крім того, послалась на те, що після досягнення повноліття діти зможуть у повній мірі реалізувати своє право власності та розпорядитись своєю часткою на свій розсуд. Неповнолітнім належить частка жилої площі, яка за розміром навіть більше одної кімнати, яку просить позивачка виділити її дітям, тому доводи представника відповідачки вважає необґрунтованими. Також зазначила, що позивачка заперечує проти припинення права власності в інтересах своїх неповнолітніх дітей, та питання розміру компенсації не розглядає взагалі.

В судовому засіданні представник відповідачки ОСОБА_12 основний позов не визнав, зустрічний позов підтримав, пославшись на викладені в зустрічному позові обставини. Також зазначив, що проживання всіх співвласників в спірній квартирі є неможливим, вони є чужими людьми. Зазначив, що вартість спірної квартири та розмір компенсації частки співвласників визначений субєктом оціночної діяльності, є обєктивним, та не спростований позивачкою.

Представник 3-ї особи - Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради - ОСОБА_3 - поклалась на розсуд суду при розгляді даної справи, зазначивши, що у даній справі зачіпаються інтереси неповнолітніх з обох сторін. При цьому зазначила, що на даний час, до повноліття дітей, позивачка позбавлена можливості обєднати частки дітей в одну, оскільки вона є законним представником всіх своїх дітей та не може діяти одночасно в інтересах кожного з них при передачі частки від одної дитини до іншої.

Суд, вислухавши представників сторін, представника 3-ї особи, встановив наступні факти та відповідні правовідносини.

Неповнолітні ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_6, є дітьми ОСОБА_4 та ОСОБА_13.

ОСОБА_11 - син чоловіка позивачки ОСОБА_4 від попереднього шлюбу ОСОБА_13 - помер 28 червня 2010 року.

Його батько - ОСОБА_13, не встиг прийняти спадщину після смерті сина, помер 9 вересня 2010 року.

Відповідачка ОСОБА_9 на час смерті ОСОБА_11 перебувала з ним у зареєстрованому шлюбі, від яких має доньку - ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_7.

Згідно з витягом про державну реєстрацію прав КП «Харківське міське БТІ» № 29005902 від 15.02.2011 року за ОСОБА_10 зареєстровано право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 26 січня 2011 року 2-ю Харківською державною нотаріальною конторою.

Згідно з витягом про державну реєстрацію прав КП «Харківське міське БТІ» № 30376166 від 21.06.2011 року за ОСОБА_10 також зареєстровано право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 на підставі договору дарування, посвідченого 27.05.2011 року приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_14

Рішенням Ленінського районного суду м.Харкова від 9 вересня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_11, яка діє в інтересах неповнолітніх дітей, задоволено, після смерті ОСОБА_11, який помер 28 червня 2010 року, та ОСОБА_13, померлого 09 вересня 2010 року, визнано право власності в порядку спадкування за законом:

- за неповнолітнім ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, - на 1/15 частину квартири АДРЕСА_2, житловою площею 28,0 кв. м, загальною площею 47,2 кв. м;

- за неповнолітньою ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, - на 1/15 частину вказаної квартири;

- за неповнолітнім ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_6, на 1/15 частину вказаної квартири;

- за неповнолітнім ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5, - на 1/15 частину вказаної квартири;

- за неповнолітньою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, - на 1/15 частину вказаної квартири.

Також вказаним рішенням суду визнано недійсними: свідоцтво про право на спадщину за законом від 26.01.2011 року, видане Другою Харківською державною нотаріальною конторою, на 1/2 частину вказаної квартири на імя ОСОБА_9 Дмитрівни;свідоцтво про право на спадщину за законом від 26.01.2011 року, видане Другою Харківською державною нотаріальною конторою, на 1/2 частину вказаної квартири на імя ОСОБА_10; договір дарування 1/2 частини вказаної квартири укладений 27 травня 2011 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_10.

Вказане рішення суду залишено без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 15 жовтня 2014 року та ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 грудня 2014 року, та набрало законної сили,а тому в силу ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені вказаним рішенням суду, не підлягають доказуванню при розгляді даної цивільної справи.

Згідно з витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності, виданих Реєстраційною службою Харківського міського управління юстиції , № 297794 від 20.11.2014 року, № 29778026 від 20.11.2014 року, № 29778698 від 20.11.2014 року, № 29770713 від 20.11.2014 року, № 29777158 від 20.11.2014 року право власності на підставі рішення Ленінського районного суду м.Харкова від 9 вересня 2014 року зареєстровано відповідно за ОСОБА_4,ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_7, на 1/15частку вказаної квартири за кожним.

Отже, з урахуванням прийняття спадщини після смерті ОСОБА_11 його дружиною ОСОБА_9 та дочкоюТруфановою К.О. та вказаного рішення суду останнім належить право власності на 2/3 частки вказаної кватири.

Як вбачається з технічного паспорту , складеного КПА «Харківське міське БТІ» 21 грудня 2010 року на квартиру АДРЕСА_3, її загальна площа становить 47,3 кв.м., квартира розташована на 5 поверсі 9-ти поверхового будинку, складається з двох кімнат розміром 19,7 кв.м. та 8,8 кв.м, житловою площею 28,5 кв.м., кухні площею 6,4 кв.м, ванної кімнати площею 2,1 кв.м, вбиральні - 1,2 кв.м, коридору площею 7,5 кв.м, вбудованої шафи площею 0,8 кв.м. Кімната площею 19, 7 кв.м. обладнана балконом площею 2, 7 кв.м.

Відповідно до наданого суду представником відповідачки за зустрічним позовом звіту про незалежну оцінку майна від 14 серпня 2015 року, складеного субєктом оціночної діяльності ФО-П ОСОБА_15, який має відповідне свідоцтво та сертифікат, ринкова вартість вказаної квартири без ПДВ становить 421 500 грн., а вартість 1/3 частини вказаної квартири - 140 500 грн.

Відповідно до ухвали суду від 5 серпня 2015 року в забезпечення зустрічного позову про припинення права власності вартість 1/3 частки вказаної квартири у розмірі 140 500 грн. внесена відповідачкою - позивачкою за зустрічним позовом ОСОБА_9 на депозитний рахунок суду ТУ ДСА у Харківській області, що підтверджено квитанцією №17 від 10 вересня 2015 року.

У спірній квартирі зареєстрована та проживає ОСОБА_9 з донькою ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_8.

Позивачка в інтересах дітей неодноразово зверталася до Ленінського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області з заявами про прийняття заходів реагування у звязку зі створенням відповідачкою перешкод у користуванні вказаною квартирою, однак за відсутністю ознак складу злочину їй було рекомендовано звернутися з приводу усунення перешкод на користування частиною квартири до суду, про що свідчать надані представником позивачки висновки ст. ДІМ Ленінського РВ ХМУ ГМВС України в Харківській області про результати розгляду матеріалів від 21.01.2015 року, 10.02.2015 року та 10.03.2015 року.

Неповнолітні ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_11, ОСОБА_8, ОСОБА_11, за якими зареєстровано право власності на частку квартири, у спірній квартирі не проживають та нею не користуються, а проживають з матірю ОСОБА_11 в квартирі АДРЕСА_4.

У сторін виник конфлікт з приводу користування спірною квартирою, справа щодо права на спадщину розглядалась судом, рішенням якого, як зазначено вище, визнано право власності на частку дітей у вказаній квартирі. В даний час відповідачка заперечує проти вселення неповнолітніх дітей у квартиру та виділення їм кімнати, запропонувала сплатити вартість їхньої частки у розмірі 140 500 грн., проти чого ОСОБА_11 , яка діє в інтересах дітей, заперечує. Вказана обставина визнана в судовому засіданні обома сторонами.

Суд, оцінивши надані сторонами докази у їх сукупності, приходить до висновку про те, що основний позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню, а в зустрічному позові слід відмовити на підставі наступного.

У силу положень ст. ст. 21, 24, 41 Конституції України, ст. ст. 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Виходячи із цих положень, правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток, співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 364 ЦК України кожен із співвласників спільної часткової власності має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Стаття 321 ЦК України зазначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно ст.155 ЖК України власник квартири чи її частки не може бути позбавлений права користування житловим приміщенням, крім випадків, передбачених законодавством. На підставі ст.391 ЦК України власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права.

Відповідно до ч. 2 ст. 364 ЦК України якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим, співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласника може бути надана лише за його згодою.

Володіння, користування і розпорядження майном при спільній частковій власності відповідно до вимог ст.358 ЦК України проводиться за згодою всіх учасників, а при відсутності згоди спір вирішується судом.

Згідно з ч.3ст.358 ЦК України, кожен з співвласників має право на отримання у користування та володіння тієї частки спільного майна у натурі, яка відповідає його частки у праві спільної часткової власності.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі

Статтею 365 ЦК України передбачено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо:

1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі;

2) річ є неподільною;

3) спільне володіння і користування майном є неможливим;

4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

Відповідачкою за зустрічним позовом не надано доказів наявності сукупності вищезазначених підстав для припинення права власності неповнолітніх.

Доводи щодо того, що припинення права власності не завдасть істотної шкоди їхнім інтересам у разі сплати пятьом неповнолітнім вартості 1/3 частини квартири у розмірі 140 500 грн. згідно з даними оцінки станом на 14 серпня 2015 року засновані на припущеннях, а відповідно до ч.4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Так, пятьом неповнолітнім належить по 1/15 частки кожному, що загалом становить 1/3 частину квартири. Після досягнення дітьми повноліття, у разі набуття ними повної цивільної дієздатності, кожний з них зможе реалізувати своє право власника на розпорядження вказаним майном, у тому числі на юридичне оформлення обєднання належних їм часток, передачу кожним своєї частки іншому співвласнику, або іншим особам, продати, подарувати та здійснити інші дії, стосовно свого майна, на проведення яких має право власник, та в той час, коли вказані особи цього забажають. При цьому суд враховує, що на вартість їх часток впливає коливання курсу долара, відповідно до якого визначена вартість частки та інші обставини, які можуть призвести до збільшення вартості їхніх часток, на що мають право розраховувати співвласники.

Виходячи з цього, припинення права власності неповнолітніх, які на даний час не можуть в силу неповної дієздатності висловити свою думку щодо цього питання, на думку суду, може завдати істотної шкоди їхнім інтересам, та призведе до порушення права власності неповнолітніх.

За таких обставин суд відмовляє у зустрічному позові про припинення права власності неповнолітніх ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_11, ОСОБА_8, ОСОБА_11, на 1/15 частку у праві власності на квартиру за кожним, та визнання права власності на вказані частки за ОСОБА_10

Неповнолітні діти не мають доступу в квартиру, відповідачі перешкоджають родині користуватись житловими приміщеннями, не бажають добровільно виділити кімнату, чим порушуються права неповнолітніх дітей як власників.

Враховуючи, що між сторонами виник конфлікт стосовно користування спірною квартирою, право власності на яку фактично належить двом окремим сімям, право неповнолітніх ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_11, ОСОБА_8, ОСОБА_11 на проживання та користування спірною квартирою, яка належить їм на праві спільної часткової власності, є порушеним відповідачкою та підлягає захисту, а тому позовні вимоги щодо вселення їх у спірну квартиру, та визначення порядку користування нею за запропонованим позивачкою варіантом є обґрунтованими та підлягають задоволенню на підставі наступного.

Співвласникам ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_11, ОСОБА_8, ОСОБА_11 належить по 1/15 частці квартири, що становить 1,9 кв.м. житлової площі на одну особу, та 9, 5 кв.м. на всіх вказаних осіб: 28,5 кв.м. : 15=1,9 кв.м., 1,9 кв.м.х5=9, 5 кв.м.

Враховуючи, що вказані 5 неповнолітніх є рідними братами та сестрами, та розмір меншої кімнати площею 8, 8 кв.м. менш ніж припадає на їхні частки -9,5 кв.м., суд вважає можливим виділити їм у користування кімнату площею 8,8 кв.м., житлову кімнату розміром 19,7 кв.м з балконом залишити в користуванні ОСОБА_9 та неповнолітньої ОСОБА_10, залишивши підсобні приміщення квартири - кухню, ванну кімнату, вбиральню, коридор, вбудовану шафу у спільному користуванні всіх співвласників вказаної квартири.

Вказаний порядок користування житловим приміщенням найбільше відповідає розміру часток співвласників у праві власності, та не порушує право відповідачки з дитиною, яким виділяється кімната більшої житлової площі - 19, 7 кв.м., ніж припадає на їхню частку, до того ж обладнана балконом. Підсобні приміщення квартири - кухня, ванна кімната, вбиральня, коридор, вбудована шафа залишаються у спільному користуванні.

Внесена на депозит суду вартість часток, про припинення права на які заявлено зустрічний позов, підлягає поверненню відповідачці ОСОБА_9

Керуючись ст.ст. 10,11, 60, 61, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 317, 321, 358, 364, 365 ЦК України, ст. 155 ЖК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги за основним позовом задовольнити.

Встановити порядок користування квартирою № 134 в будинку №28-а по вул. Золочівській в м.Харкові та виділити неповнолітнім ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_4 у користування житлову кімнату площею 8,8 кв.м; житлову кімнату розміром 19,7 кв.м з балконом залишити в користуванні ОСОБА_9 та неповнолітньої ОСОБА_10.

Підсобні приміщення квартири - кухню площею 6,4 кв.м, ванну кімнату - 2,1 кв.м, вбиральню - 1,2 кв.м, коридор -7,5 кв.м, вбудовану шафу - 0,8 кв.м залишити у спільному користуванні співвласників вказаної квартири.

Вселити неповнолітніх ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_4 у квартиру АДРЕСА_5.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_9, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_10 до ОСОБА_4, яка діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_4, про припинення права спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_5, з виплатою компенсації вартості вказаних часток, та визнання права власності на зазначені частки квартири - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня його проголошення, через Ленінський районний суд м.Харкова. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя - Л.Л. Шрамко