Справа № 127/70/15-ц
Провадження № 2-о/127/69/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2015 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Борисюк І. Е., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про усиновлення, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулась ОСОБА_1 з заявою про усиновлення.

Відповідно до ст. 251 ЦПК України заява про усиновлення дитини або повнолітньої особи, яка не має матері, батька або була позбавлена їхнього піклування, подається до суду за місцем їх проживання.

З паспорту ОСОБА_1вбачається, що вона зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1

З документів, доданих до заяви вбачається, що дитина, яку бажає усиновити ОСОБА_1, проживає разом із нею. Розпорядженням Шевченківської районної адміністрації № 358 від 22.07.2014 року встановлено опіку над малолітньою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, і призначено опікуном ОСОБА_1. Місце опіки встановлено за адресою: АДРЕСА_1. (а.с. 9)

Згідно ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає постійно або тимчасово; реєстрація - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла; документи, до яких вносяться відомості про місце проживання та місце перебування особи - паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист, довідка про звернення за захистом в Україні.

Таким чином, належних і допустимих доказів, які б підтверджували місце проживання малолітньої ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, в м. Вінниці суду не надано.

Отже, враховуючи вище зазначене, суд прийшов до висновку, що подана ОСОБА_1 заява про усиновлення не відноситься до підсудності Вінницького міського суду Вінницької області.

Судом враховано, що забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (стаття 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності.

Цивільна юрисдикція - це визначена законом сукупність повноважень судів щодо розгляду цивільних справ, віднесених до їх компетенції (стаття 15 ЦПК України). Підсудність визначає коло цивільних справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції (статті 108 - 114 ЦПК України).

Порушення правил підсудності є підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Згідно ч. 1 ст. 115 ЦПК України якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, заява повертається позивачеві для подання до належного суду.

Згідно п. 4 ч. 3 ст. 121 ЦПК України заява повертається у випадку коли справа не підсудна цьому суду.

Вивчивши матеріали заяви, суд дійшов до переконання в тому, що справа не підсудна Вінницькому міському суду Вінницької області, в зв'язку з чим наявні підстави для повернення заяви заявнику для подання до належного суду.

Відповідно до ч. 5 ст. 121 ЦПК України повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Згідно ч. 2 ст. 79 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно квитанції № 7212 від 22.12.2014 року ОСОБА_1 було сплачено судовий збір в сумі 121, 80 гривень за подання заяви до суду.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» судовий збір повертається у разі повернення заяви або скарги.

Враховуючи наведене, суд прийшов до переконання в наявності підстав для повернення ОСОБА_1 судового збору в розмірі 121, 80 гривень, сплачених нею при подачі до суду заяви про усиновлення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», п. 2 ч. 1 ст. 7 Законом України «Про судовий збір», ч. 2 ст. 79, ч. 1 ст. 115, п. 4 ч. 3, ч. 5 ст. 121, ст. 251 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Повернути ОСОБА_1 заяву про усиновлення та додатки до неї, в зв'язку з непідсудністю Вінницькому міському суду Вінницької області.

Повернути ОСОБА_1 судовий збір в сумі 121, 80 гривень, сплачений згідно квитанції № 7212 від 22.12.2014 року.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: