Справа № 591/5031/14-ц
Провадження № 2/591/20/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2015 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого: судді Шершак М.І., при секретарі: Кузьмичовій Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ "Сумбуд" про відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок ушкодження здоровя на виробництві.

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом мотивує вимоги тим, що з 19.07.78 року по 31.01.91 року працювала в БУ "Відділбуд" тресту " Сумхімбуд" облицювальником 4-го розряду. 31.01.1991 року була звільнена з роботи по переводу в СПТУ - 12 на підставі ст. 36 п. 5 КЗпП України. 01.02.1991 року прийнята на посаду майстра виробничого навчання. 04.11.1996 року звільнена із займаної посади майстра за скороченням штатів згідно ст. 40 КЗпП України. 11.09.1997 року прийнята на посаду інженера ПТО в БМУ-4. 01.03.1998 року переведена на посаду майстра. 01.10 1998р звільнена за ст. 40 КЗпП Укрїни , за скороченням штату.

26.12.89 року отримала травму на виробництві. З приводу травми БУ "Відділбуд" тресту "Сумхімбуд" був складений акт по формі Н-1, в якому було вказано, що нещасний випадок трапився в 14:30 годин 26.12.1989 року.

25.07.1998 року Рішенням Зарічної МСЕК була установлена 2-га група інвалідності та встановлена утрата професійної працездатності 70 %. Потім з 01.08.99 року по 01.08.2000р. була встановлена 3-я група інвалідності по трудовому ушкодженню та була встановлена утрата професійної працездатності 50 %. З 01 жовтня 2001 року 40% ступінь втрати працездатності. 01 листопада 2002 року 20 % втрати працездатності. З 09.04.2013 року 35 % ступінь втрати працездатності та 3-я група інвалідності довічно.

Відповідно до рішень судів на її користь стягнути втрачений заробіток і інші суми, моральна шкода після отримання нею травм не призначалася та не виплачувалася ні фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві, ні відповідачем незважаючи на те, що вона продовжує відчувати значні моральні та фізичні страждання пов'язані з отриманою виробничою травмою. Заподіяна їй шкода випливає з трудових правовідносин і має відшкодовуватися роботодавцем, який не створив безпечних умов праці, тобто ПАТ "Сумбуд". Моральна шкода, яка їй заподіяна полягає у фізичному болю та стражданнях, які вона зазнала безпосередньо під час травмування так і ті, котрі вона переносить і по теперішній час. Заподіяну і моральну шкоду вона оцінює у 50 000 (п'ятдесят тисяч) грн. Просить суд стягнути дану суму з відповідача.

У судовому засіданні позивачка і її представник вимоги підтримали

Представники відповідача з позовом не згодні зазначають, що ст. 137-1 КЗпП України передбачає відшкодування працівникові власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди. Вона відшкодовується в разі, якщо порушення законних прав працівника призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і потребує від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У постанові Пленуму ВСУ "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31 березня 1995 р. №4 зазначено, що відповідно до ст. 237 КЗпП України, якщо наявні порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення або переведення, невиплата належних йому грошових сум тощо), які призвели до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і потребують від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок відшкодувати моральну (немайнову) шкоду покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності.

Строк, протягом якого має бути відшкодовано працівникові моральну шкоду, законодавство безпосередньо не встановлює. Роз'яснення про застосування в цьому разі строку позовної давності дав Пленум ВСУ (п. 16 Постанови), вказавши, що до вимог про відшкодування моральної шкоди у випадках, передбачених трудовим законодавством, застосовується тримісячний строк позовної давності ст. 233 КЗпП України, в звязку з чим просять відмовити в задоволенні вимог.

Суд заслухавши сторони по справі, дослідивши зібрані докази по справі в їх сукупності вважає, що позов не підлягає задоволенню згідно наступного:

Як було встановлено під час судового розгляду, що з 19.07.78 року по 31.01.91 року ОСОБА_1, працювала в БУ "Відділбуд" тресту "Сумхімбуд" облицювальником 4-го розряду. 31.01.1991 року ОСОБА_1, була звільнена з роботи по переводу в СПТУ - 12 на підставі ст. 36 п. 5 КЗпП України. 01.02.1991 року ОСОБА_1 була прийнята на посаду майстра виробничого навчання. 04.11.1996 року ОСОБА_1 звільнена із займаної посади майстра за скороченням штатів згідно ст. 40 КЗпП України. 11.09.1997 року ОСОБА_1 була прийнята на посаду інженера ПТО БМУ-4. 01.03.1998 року переведена на посаду майстра. 01.10 1998р звільнена за ст. 40 КЗпП Укрїни , за скороченням штату.

Під час виконання своїх трудових обов'язків 26.12.89 року ОСОБА_1,отримала травму на виробництві у БУ "Відділбуд" тресту "Сумхімбуд" де був складений акт по формі Н-1, в якому було вказано, що нещасний випадок трапився в 14:30 годин 26.12.1989 року.25.07.1998 року Рішенням Зарічної МСЕК була установлена 2-га група інвалідності та встановлена втрата професійної працездатності 70 %. Потім з 01.08.99 року по 01.08.2000 року була встановлена 3-я група інвалідності по трудовому ушкодженню та була встановлена втрата професійної працездатності 50 %. З 01 жовтня 2001 року 40% ступінь втрати працездатності. 01 листопада 2002 року 20 % втрати працездатності. З 09.04.2013 року 35 % втрати працездатності та 3-я група інвалідності довічно, дані обставини у судовому засіданні підтверджуються поясненнями самої позивачки і її представника, а також матеріалами справи а.с.6-19.

Рішенням Зарічного райсуду м. Суми від 10.04.2002 року на користь позивачки з відповідача стягнуто одноразову допомогу 830,10 грн., компенсацію 4578,72 грн., втрачен6ий заробіток 1519,23 грн., а також моральну шкоду розміром 1500 грн., що під час судового розгляду підтверджується копією рішення суду а.с.47-49.

Таким чином судом достовірно встановлено, що відповідно до рішення суду на користь позивачки вже стягнуто моральну шкоду, тобто позивачка вже використала своє право на звернення до суду з такими вимогами, що позбавляє її можливості претендувати на стягнення моральної шкоди повторно, доказів які-б свідчили, про інші правовідносини між позивачем і відповідачем за якими позивачка має право на стягнення моральної шкоди суду відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України не надано, в зв'язку з чим в задоволенні вимог слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 57-60, 81, 88, 212-215 ЦПК України, ст.ст.116, 237-1 КЗпП України, суд-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ПАТ "Сумбуд" про відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок ушкодження здоровя на виробництві, залишити без задоволення.

Рішення суду підлягає апеляційному оскарженню.

Апеляційна скарга на рішення суду особами, які брали участь у розгляді справи, може бути подана до судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м. Суми протягом 10 днів після проголошення і в порядку передбаченому ст.. 294 ЦПК України.

СУДДЯ М.І.Шершак