Справа № 373/1907/14-ц Головуючий у І інстанції Залеська А.О.
Провадження № 22-ц/780/459/15 Доповідач у 2 інстанції Суханова Є.М.
Категорія 29 14.01.2015
УХВАЛА

Іменем України

14 січня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Суханової Є. М.,

суддів: Мережко М.В., Данілова О.М.,

при секретарі: Франюк Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» на рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 18 листопада 2014 року за позовом Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» до ОСОБА_2, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» про відшкодування матеріальної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

Представник позивача звернувся до суду із позовом та просить, з урахуванням уточнених позовних вимог, стягнути з відповідача ПАТ «СК «ВУСО» матеріальні збитки в розмірі 7311 грн. 80 коп. та з відповідача ОСОБА_2 - матеріальні збитки в розмірі 1000 грн.

Посилається на те, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що трапилася 11.10.2011 року на перехресті вул. Будівельників та п-ту Гагаріна в м. Києві внаслідок порушення відповідачем ОСОБА_2 правил дорожнього руху, автомобіль марки «SUZUKI SWIFT», д.н.з. НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3, зазнав механічних ушкоджень. Оскільки автомобіль марки «SUZUKI SWIFT», д.н.з. НОМЕР_1, був застрахований позивачем, ОСОБА_3 звернулася із заявою про виплату страхового відшкодування. Сума матеріальних збитків, спричинених пошкодженням автомобіля, встановлено згідно Звіту про незалежну оцінку № 781 від 18.01.2012. Згідно умов договору добровільного страхування наземного транспорту ОСОБА_3 страховою компанією (позивачем) було відшкодовано 8311,80 грн. матеріального збитку. Оскільки на момент даної дорожньо-транспортної пригоди відповідальність відповідача ОСОБА_2 за заподіяну шкоду майну третіх осіб була застрахована у відповідача ПАТ «СК «ВУСО», то на підставі ст. 27 ЗУ «Про страхування» та наявного укладеного між відповідачами договору страхування, позивач просить стягнути вищезазначені суми з відповідачів, з яких 1000 гривень є розміром франшизи за страховим Полісом № АА/7072011 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

В судове засідання представник позивача не з'явився, направив заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просить задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав. Посилається на те, що на момент вчинення ДТП його цивільно-правова відповідальність перед третіми особами була застрахована у ПАТ «СК «ВУСО», він надав усі необхідні дані про дорожньо-транспортну пригоду до цієї компанії. А тому тільки ця страхова компанія має право стягувати з нього франшизу, після того як повністю виплатить матеріальні збитки страховій компанії «Країна», яка є страховиком потерпілої сторони.

Представник відповідача ПАТ «СК «ВУСО» в судове засідання не з'явився, направив заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги не визнав, просить відмовити в їх задоволенні. Посилається на те, що позивач не звертався до них із заявою про виплату страхового відшкодування, тим самим порушивши законодавчо встановлений порядок виплати такого відшкодування. Тому строк виконання відповідачем (СК «ВУСО») своїх зобов'язань не настав, а відтак не порушувалися і права позивача. Крім того, відповідно до договору страхування, укладеного із ОСОБА_2, сума франшизи складає 1000 гривень і страховиком не відшкодовується.

Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 10 листопада 2014 року позов Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» до ОСОБА_2, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» про відшкодування матеріальної шкоди - задоволено.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» на користь Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» 7311 (сім тисяч триста одинадцять) гривень 80 коп. матеріальної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» 1000 (одну тисячу) гривень матеріальної шкоди.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» на користь Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» 214 (двісті чотирнадцять) гривень 29 коп. судових витрат.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» 29 (двадцять дев'ять) гривень 31 коп. судових витрат.

Не погодившись з висновками наведеними в рішенні суду, апелянт звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги вважає, що вона не обґрунтована та задоволенню не підлягає.

Судом першої інстанції було встановлено наступне.

11 жовтня 2011 року, близько 14 години 50 хвилин ОСОБА_2, керуючи автомобілем «VOLKSWAGEN GOLF», д.н.з. НОМЕР_2, на перехресті вул. Будівельників та п-ту Гагаріна в м. Києві при зміні напрямку руху не впевнився, що це буде безпечним, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки «SUZUKI SWIFT», д.н.з. НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3 Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні ушкодження.

Згідно постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 16.11.2011 року ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні даного правопорушення.

Як вбачається з договору № 36/106/2.1.5.1 добровільного страхування наземного транспорту (автомобільного), пошкоджений автомобіль марки «SUZUKI SWIFT», д.н.з. НОМЕР_1, був застрахований у позивача.

ОСОБА_3 звернулася до ПАТ «СК «Країна» із заявою про виплату страхового відшкодування, що підтверджується повідомленням про страховий випадок.

Відповідно до Звіту про незалежну оцінку, матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля марки «SUZUKI SWIFT», д.н.з. НОМЕР_1, становить 8311, 80 грн.

Зазначена сума була сплачена ОСОБА_3 позивачем, що підтверджується страховим актом № 36/21469/2.1.5.1, розпорядженням та платіжним дорученням № 280 від 23.04.2012 року.

Відповідно до Полісу № АА/0772011 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 12.04.2011 року, автомобіль марки «VOLKSWAGEN GOLF», д.н.з. НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_2 під час вчинення ДТП, був застрахований ПАТ «СК «ВУСО». Розмір франшизи відповідно до даного договору страхування складає 1000 гривень.

Як вбачається із листів-вимог, ПАТ «СК «Країна» зверталося до відповідача ОСОБА_2 із вимогами надати інформацію про наявність в останнього на момент ДТП Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Дані вимоги ОСОБА_2 були отримані, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір оренди, підряду тощо) володіє, зокрема, транспортним засобом.

Положеннями п. 1 ч. 1 ст. 1188 наведеного Кодексу визначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі, з вини іншої особи відшкодовується винною особою.

Ст.. 1191 вказаного Кодексу передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів» передбачено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Страховим випадком, згідно ст. 6 вказаного Закону, є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Пунктом 37.4 статті 37 даного Закону передбачено право страховика за договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності власника транспортного засобу в разі настання страхового випадку здійснювати виплату страхового відшкодування безпосередньо потерпілим або погодженим з ними підприємствам, установам та організаціям, що надають послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

Таким чином, особою, відповідальною за завдані потерпілій ОСОБА_3 збитки, у даному випадку є ПАТ «СК «ВУСО» відповідно до положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів» в межах, передбачених договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності.

З огляду на викладене, до позивача як страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором страхування потерпілій ОСОБА_3, перейшло право вимоги, яке остання мала до ПАТ «СК «ВУСО» як особи, відповідальної за завдані збитки.

Як вже було зазначено, позивач, який є страховиком потерпілої ОСОБА_3, дізнавшись про наявність страхового полісу у ОСОБА_2, уточнив позовні вимоги та звернувся з вимогою до відповідача ПАТ «СК «ВУСО», який є страховиком особи винної у скоєнні ДТП (ОСОБА_2).

Згідно ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Таким чином, як випливає із приписів вищенаведених правових норм, до страховика, який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник має до особи, яка відповідальна за завдані збитки.

Правила щодо відшкодування шкоди, заподіяної третій особі встановлені, зокрема, ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно п. 22.1 якої при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Таким чином, відшкодування шкоди, що заподіяна третій особі здійснюється у порядку, що встановлений зазначеним Законом.

Позивачем було виплачено потерпілій особі (ОСОБА_3) 8311 грн. 80 коп. Отже, і право вимоги до відповідача ПАТ «СК «ВУСО» виникло у позивача на таку ж суму.

Однак, відповідно до ст. 12 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Як вже зазначалося, розмір франшизи відповідно до договору страхування, укладеного між ПАТ «СК «ВУСО» та ОСОБА_2, складає 1000 гривень.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, з яким погоджується колегія суддів, що з відповідача ПАТ «СК «ВУСО» на користь позивача слід стягнути 7311 грн. 80 коп. виплаченої матеріальної шкоди, а з відповідача ОСОБА_2 - 1000 гривень.

Намагаючись спростувати висновки суду першої інстанції, апелянт посилається про безпідставність позову позивача та просив, ( з урахуванням зазначених апеляційних вимог) ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог позивача.

Колегія суддів не бере до уваги позицію відповідача ПАТ «СК «ВУСО»-апелянта щодо безпідставності позову через недотримання позивачем досудового врегулювання питання по виплаті страхового відшкодування в порядку встановленому законом, оскільки в силу Конституції України, кожній людині гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Правосуддя в Україні здійснюється виключно судами, юрисдикція яких поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, судам підвідомчі всі спори про захист прав і свобод громадян. Суд не вправі відмовити особі в прийнятті позовної заяви чи скарги лише з тієї підстави, що її вимоги можуть бути розглянуті в передбаченому законом досудовому порядку. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною.

Крім цього, колегія суддів приймає до уваги, що факт наявності Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності у ОСОБА_2 позивачу став відомий після звернення до суду з цим позовом, а тому підстав вважати, що позивач зловживає своїм правом у суду першої інстанції, не було.

Колегія суддів також приймає до уваги, що в будь-якому разі апелянт-«СК «ВУСО» має обов'язок відшкодувати матеріальні збитки спричинені особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована.

Інших обставин або доказів, які б могли призвести до скасування рішення суду та ухвалення нового рішення з відмовою про задоволення позову, апелянт не надав, а колегія суддів їх не встановила.

Апеляційна скарга не обґрунтована та задоволенню не підлягає.

Згідно з вимогами ст. 308 ЦПК України, Апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 293, 303, 304, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» відхилити.

Рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 18 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: