Провадження № 2/127/748/15
УХВАЛА

05 січня 2015 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Іщук Т.П., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Кредитної спілки «Злагода» про дострокове розірвання договору залучення внеску (вкладу) на депозитний рахунок та стягнення грошових коштів (вкладу).

Позивач подав заяву про забезпечення позову, в якій просить в якості забезпечення позову накласти арешт на рухоме та нерухоме майно, грошові кошти на банківських рахунках, що належать на праві власності відповідачу в межах суми заявлених позовних вимог, тобто 157000 грн., мотивуючи таку заяву ухиленням відповідача від добровільного повернення коштів, а також, обізнаністю позивача про намір відповідача припинити свою діяльність.

Заява про забезпечення позову має відповідати вимогам визначеним ст.ст.151-152 ЦПК України. В заяві про забезпечення позову має бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову повинні відповідати заявленим вимогам, тобто бути безпосередньо звязаними з предметом спору, бути співмірними заявленим вимогам, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Судом також враховується охорона прав і інтересів інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до п. п. 3, 4 Постанови пленуму Верховного суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Судом перевірено аргументованість заяви про забезпечення позову щодо застосовування заходів забезпечення позову, зазначених заявником і не встановлено реальної небезпеки, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до утруднення, або навіть неможливості у майбутньому виконати рішення суду. Заявником не надано доказів, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до наслідків, зазначених в ч. 3 ст. 151 ЦПК України.

Розглянувши матеріали даної заяви та позову в цілому суд приходить до висновку, що підстави для забезпечення позову відсутні, оскільки крім іншого, в заяві відсутні докази наявності та належності будь-якого рухомого та нерухомого майна у приватній власності відповідача. В обґрунтуваннях цієї заяви наведено, без зазначення відповідних по ним доказів, обставини ухилення відповідача від повернення вкладу та припущення позивача щодо можливого припинення відповідачем своєї діяльності, що не є достатньою підставою для задоволення заяви в контексті вимог ст. 151 ЦПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволені заяви про забезпечення позову.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції може бути подана протягом пяти днів з дня її проголошення.

Суддя: