Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" листопада 2015 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

Головуючого судді САВЛУК Т.В.

при секретарі Швидка Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з ОСОБА_2, мотивуючи тим, що з 07 березня 2009 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу подружжя має малолітню дитину - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, сімейне життя з відповідачем не склалось, у зв'язку з тим, що під час спільного подружнього життя виявилась несумісність їх характерів, принципова відмінність поглядів на спільне життя, вирішення побутових питань та ведення домашнього господарства, що призвело до втрати любові та поваги один до одного, ці обставини перешкоджають подальшому існуванню подружжя, як повноцінного союзу жінки та чоловіка, з квітня 2015 року подружжя сімейно-шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, позивач вважає, що шлюб існує формально, у зв'язку з чим просить розірвати шлюб.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, позивач подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. (а.с. 19)

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнає, просить розірвати шлюб. (а.с. 20)

Відповідно до положень частини четвертої статті 174 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного.

Відповідно до положень ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. (ст. 55 Сімейного кодексу України).

Згідно положень частини третьої та четвертої ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. (ст.111 Сімейного кодексу України)

На підставі ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 31 липня 2015 року сторонам по справі надано строк на примирення терміном на три місяці. (а.с. 16-17)

Як убачається з матеріалів справи, підтверджується наявними у справі доказами, з 07 березня 2009 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу подружжя має малолітню дитину - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, сімейне життя з відповідачем не склалось, у зв'язку з тим, що вони мають різні погляди на життя та ведення домашнього господарства, не в змозі дійти до єдиної думки при вирішенні сімейних та побутових проблем, що стало підставою припинення сімейно-шлюбних відносин, з квітня 2015 року подружжя спільного господарства не ведуть, проживають окремо, мають обопільне бажання розірвати шлюб, за час наданий судом для примирення сторони не відновили сімейно-шлюбні відносини, при цьому суд враховує позицію відповідача, який в межах розгляду даної справи визнав позов, не заперечував факт припинення сімейно-шлюбних відносин між подружжям, тому у відповідності до положень ч. 1 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України обставини, визнанні сторонами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що рішення позивача про розлучення є виваженим та свідомим, причини з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали не можливими, з квітня 2015 року сторони сімейно-шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, поновлювати сімейно-шлюбні відносини сторони наміру не мають, за час наданий судом для примирення сторони не відновили сімейно-шлюбні відносини, разом з тим суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України, тому позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Відповідно до положень ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 24, 55, 56, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України, ст.ст. 1,4, 10, 58, 60, 81, 88, 174, 208, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у місті Києві 07 березня 2009 року (актовий запис №121) - розірвати.

Після розірвання шлюбу прізвище дружини «ОСОБА_1» змінити на дошлюбне прізвище «ОСОБА_1», прізвище чоловіка залишити «ОСОБА_2».

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги через Дніпровський районний суд міста Києва, яка подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

С у д д я