провадження 2/331/251/15
справа 331/9631/14-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
13 січня 2015 р. Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі
головуючого судді Смолки І.О.,
при секретарі Жовнерчук С.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом,в якому зазначив, що у вересні 2013 р. він передав у позику відповідачці 2 150 доларів США. Факт одержання позичальницею грошових коштів було оформлено розпискою. Відповідно до розписки, відповідачка зобов»язалась повернути позивачу грошові кошти у повному обсязі у строк до 11.01.2014 р., але борг не повернуто.
Протиправними діями відповідачки позивачу було нанесено моральну шкоду, яка виразилася в тому, що відповідачка поставила позивача у складне матеріальне становище, що спричинило йому постійні страждання, хвилювання. В сім»ї позивача виникають з цього приводу конфлікти, утрачені ділові контакти з діловими партнерами, так як сума позики мала бути використана для бізнесу.
Позивач просить суд стягнути з відповідачки суму основного боргу у розмірі 25 026 грн., суму прострочення з урахуванням індексу інфляції у розмірі 2 877,99 грн., три відсотки річних від простроченої суми в розмірі 401,10 грн., проценти за користування позикою у розмірі 2 186,52 грн., моральну шкоду у розмірі 5 000,00 грн., судові витрати. відповідно до наданих позивачем квитанцій.
У судовому засіданні сторони відсутні.
Позивач у своїй заяві просить суд розглядати справу у його відсутності, позов підтримує, не заперечує ухвалити заочне рішення.
Відповідачка у судове засідання не з»явилась,хоча належним чином була сповіщена про судове засідання, про що свідчить поштове повідомлення про отримання нею повістки. Причину неявки суду не повідомила, з заявами, які б перешкоджали розгляду справи, до суду не звернулась, заперечень на позов не надала.
Виходячи з наведеного, матеріалів справи, з письмової згоди позивача і на підставі ст..224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав:
судом встановлено, що 20 вересня 2013 р. позивач ОСОБА_1 передав у позику відповідачці ОСОБА_2 2 150 доларів США, які зобов»язалась повернути у строк до 11.01.2014 р. Факт одержання позичальницею грошових коштів підтверджено її розпискою. На дату розгляду справи борг не повернуто.
Згідно ст..1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов»язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Згідно ч.2 ст.1047 ЦК України, на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Згідно ст..1049 ЦК України, позичальник зобов»язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
У відповідності до ст..526 ЦК України зобов»язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Суд стягує з відповідачки на користь позивача суму основного боргу 25 026 грн. Позика надавалась у доларах США - 2 150 доларів, що на час подачі позову за офіційним курсом НБУ -1164,4375 складає 25 026 грн.
Суд частково задовольняє позов, відмовляючи у стягнення інфляційної суми з тих підстав, що інфляція - це покажчик характеристики динаміки загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлені в національній валюті - гривні. Норма ст..625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням встановленої інфляції поширюється лише на випадки прострочення виконання грошового зобов»язання, які визначені договором у гривні. По даній справі позика надавалась позивачем відповідачу у іноземній валюті.
3 % річних суд стягує на підставі ст..625 ЦК України. Три проценти річних, згідно розрахунку позивача, становить 401 грн. 10 коп.
Згідно ст..1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Тому, суд задовольняє вимогу позивача про стягнення на його користь з відповідачки 2 186,52 грн. - розмір процентів за користування позикою на рівні облікової ставки НБУ, як того вимагає норма ст..1048 ЦК України. Разом сума боргу складає 27 613 грн. 62 коп. (25 026 грн. + 401,10 грн. + 2 186,52 грн.)
Суд відмовляє у стягненні моральної шкоди, так як при договірних відносинах є фінансові санкції, передбачені договором або законом, тому моральна шкода при договірних відносинах не стягується.
На підставі ст..88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 276 грн. 13 коп.
Керуючись ст..ст.10,11,209,212-215,224-226 ЦПК України, ст..ст.1046,1047,1049,1050 ЦК України, суд
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1)) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) суму боргу за договором позики 27 613 грн. 62 коп.
В решті позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1)) на користь держави судовий збір у сумі 276 грн.13 коп.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Смолка І.О.