АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/9835/14-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/142/К/15 Рибаєв О.А.
Категорія - 25 (1) Доповідач - Братіщева Л.А.
У Х В А Л А

Іменем України

15 січня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Братіщевої Л.А.

суддів: Грищенко Н.М., Чорнобук В.І.

при секретарі: Трофименко О.О.

за участю: відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 17 листопада 2014 року по цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах» до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_4 про стягнення витрат по сплаті страхового відшкодування,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2013 року позивач ПАТ «СК «Інгосстрах» звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення витрат по сплаті страхового відшкодування в порядку регресу в сумі 51057 грн. 52 коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що між ЗАТ «СК «Інгосстрах», назву якого відповідно до рішення Загальних зборів акціонерів від 27.04.2011 року змінено на ПАТ «СК «Інгосстрах» та ОСОБА_4. 08.09.2010 року укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № KRK0AК00653319, згідно якого позивач зобов'язався у разі настання страхового випадку сплатити страхове відшкодування у межах страхової суми у порядку та на умовах, передбачених договором. Предметом страхування є автомобіль НОМЕР_1, а страховим випадком є пошкодження транспортного засобу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

16 січня 2011 року відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля НОМЕР_1, під керуванням третьої особи ОСОБА_4 та автомобіля НОМЕР_2 під керуванням відповідача ОСОБА_2 Відповідно до постанови Саксаганскього районного суду м. Кривого Рогу від 01.02.2011 року, ОСОБА_2 є винним в скоєнні даного ДТП.

Відповідно до Звіту про оцінку вартості майнової шкоди, заподіяної ушкодженням транспортного засобу № 22 від 14.02.2011 року, складеного ПП ОСОБА_5, розмір заподіяної шкоди автомобілю ОСОБА_4 склав 76583,87 грн. Сума страхового відшкодування до виплати страхувальнику з урахуванням визначної договором страхування франшизи на підставі Страхового акту № И-1757 від 13.04.2011 року, складає 75697,52 грн. Зазначене страхове відшкодування виплачено страхувальнику на підставі платіжного доручення в повному обсязі. Витрати на проведення оцінки заподіяної автомобілю страхувальника склали 350,00 грн.

Відповідальність відповідача застрахована в СК «УСГ» за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ВС/9829757. 30 травня 2013 року позивачем було направлено претензію про відшкодування шкоди в порядку регресу до СК «УСГ» та 10 липня 2013 року було відшкодовано кошти в сумі 24999,00 грн. в межах ліміту відповідальності за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Таким чином зобов'язання СК «УСГ» виконані в повному обсязі, а шкода, заподіяна позивачу, склала 51057,52 грн., у зв'язку з чим просили суд стягнути з відповідача заподіяні збитки в розмірі суми виплаченого страхового відшкодування.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 17 листопада 2014 року позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах» задоволені у повному обсязі.

Стягнуто з ОСОБА_2 в рахунок відшкодування витрат, пов'язаних із сплатою страхового відшкодування у розмірі 51057 грн. 52 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору у розмірі 510 грн. 58 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні судового рішення, у зв'язку з чим ставить питання про його скасування з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Так, суд не взяв до уваги підтверджений документальними доказами факт, що він 24.01.2011 року в повному обсязі оплатив ремонт автомобілю НОМЕР_1, що належить ОСОБА_4 в розмірі 80000 грн. Вважає вартість збитків необґрунтованою та завищеною. Суд не врахував, що Звіт про оцінку вартості майнової шкоди, заподіяної ушкодженням транспортного засобу від 14.02.2011 року № 22, складений ПП ОСОБА_5, не встановлює вартість матеріального збитку, а є лише розрахунком вартості відновлювального ремонту за розцінками норма-годин окремо-взятого суб'єкту господарювання та без врахування коефіцієнту фізичного зносу. Крім того, він не брав участь в жодному огляді оцінювачем транспортного засобу, в протоколі від 19.01.2011 року стоїть не його підпис, а в протоколі від 21.01.2011 року взагалі не його підпис. Судом не враховано його доводи, що позивачем не надано жодного документального підтвердження того, що ПП ОСОБА_5 є дійсно оцінювачем, що ставить під сумнів компетентність його висновків.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін з наступних підстав.

Згідно із ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 16 січня 2011 року приблизно о 24 год. 00 хвил. ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом «Toyota Camry» державний номерний знак НОМЕР_3, рухаючись на перехресті вул. Гагаріна та вул. Костенко в м. Кривому Розі, не контролював швидкість руху автомобілю, при цьому при виникненні небезпеки для руху, здійснив необґрунтований відворот керма праворуч та при зміні напрямку для руху, не впевнився, що це буде небезпечним, скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_4, який рухався у попутному напрямку праворуч від нього. Постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 01.02.2011 року, ОСОБА_2 був визнаний винним у скоєнні ДТП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 340 грн. (а.с. 4 на звороті).

08 вересня 2011 року між ЗАТ «СК «Інгосстрах», назва якого змінено на ПАТ «СК «Інгосстрах» та ОСОБА_4. 08.09.2010 року укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № KRK0AК00653319, згідно якого позивач зобов'язався у разі настання страхового випадку сплатити страхове відшкодування у межах страхової суми у порядку та на умовах, передбачених договором. Предметом страхування є автомобіль НОМЕР_1, а страховим випадком є пошкодження транспортного засобу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 2).

17 січня 2011 року ОСОБА_4 звернулась до ПАТ «СК «Інгосстрах» з заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 3).

19 січня 2011 року та 21 січня 2011 року пошкоджений транспортний засіб «Toyota RAV4» д.н.з. НОМЕР_4 було оглянуто оцінювачем ОСОБА_5 (а.с. 5-9) та відповідно до Звіту про оцінку вартості майнової шкоди, заподіяної ушкодженням транспортного засобу № 22 від 14.02.2011 року, складеного ПП ОСОБА_5, вартість поновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_1 складає 105247,46 грн. Вартість матеріальної шкоди, заподіяної власнику автомобіля НОМЕР_1, пошкодженого внаслідок ДТП, складає 76583,87 грн. (а.с. 10-18).

Вартість проведеної оцінки вартості матеріальної шкоди автомобіля НОМЕР_1 становить 350,00 грн. (а.с. 20).

Сума страхового відшкодування до виплати страхувальнику з урахуванням визначної договором страхування франшизи на підставі Страхового акту № И-1757 від 13.04.2011 року, складає 75697,52 грн. (а.с. 19), яка і була виплачена ОСОБА_4 страхувальником - позивачем по справі, що підтверджено апеляційними дорученнями № 2617 та № 2621 (а.с. 20 зворот, 21).

Відповідно до ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з п.3 ст. 988 ЦК України, на страховика покладено обов'язок здійснити виплату страхового відшкодування у разі настання страхового випадку.

Відповідно до ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Згідно ст.27 цього Закону передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

За платіжним дорученням № 11929 від 10.07.2013 року позивачу Приватним акціонерним товариством «СК «Українська страхова група», де застрахований ОСОБА_2, сплачено страхове відшкодування в сумі 24999,00 грн. в межах ліміту відповідальності за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с. 19 зворот).

Вказані обставини підтверджують, що розмір витрат, пов'язаних зі сплатою страхового відшкодування і не відшкодованих позивачу Приватному акціонерному товариству «СК «Інгосстрах», складає 51057,52 грн. (75697,52 грн. - 24990,00 грн. + 350,00 грн. (витрати за проведення оцінки шкоди, заподіяної автомобілю).

А тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, задовольняючи у повному обсязі позовні вимоги, дійшов обґрунтованого висновку щодо стягнення з відповідача на користь позивача 51057 грн. 52 коп.

Доводи ОСОБА_2, викладені в апеляції, що він 24.01.2011 року в повному обсязі оплатив ремонт автомобілю НОМЕР_1, який належить ОСОБА_4 в розмірі 80000 грн., колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вони не підтверджені належним чином, а з копії довідки майстра майстерні «ОСОБА_6» (а.с. 70) та копії квитанції № 15714 від 24.01.2011 року, виданої 29.08.2011 року повторно у зв'язку з втратою попередньої квитанції (а.с. 71), не вбачається, що відповідач ОСОБА_2 відшкодував саме ОСОБА_4 шкоду, заподіяну ушкодженням автомобіля.

Таким чином, колегія суддів вважає, що відповідачем не надано належних доказів розрахунку з власником пошкодженого автомобіля НОМЕР_1, що не оспорював сам ОСОБА_2 в апеляційному суді, пояснивши, що у нього відсутня відповідна розписка від ОСОБА_4 щодо відшкодування шкоди та відсутності до нього претензій матеріального характеру.

Крім того, посилання саме на те, що відповідач розрахувався з ОСОБА_4 - не є підставою для відмови в задоволенні позову ПАТ «СК «Інгосстрах» про стягнення витрат по сплаті страхового відшкодування.

Також, на думку колегії суддів, не є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог відсутність в матеріалах справи кваліфікаційного свідоцтва ПП ОСОБА_5, який складав Звіт про оцінку вартості майнової шкоди, заподіяної ушкодженням транспортного засобу, кваліфікаційного сертифікату, виписки з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб - підприємців, свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця та свідоцтва платника єдиного податку, на що посилається в апеляційній скарзі відповідач, оскільки в Звіті про оцінку вартості майнової шкоди, заподіяної ушкодженням транспортного засобу № 22 від 14.02.2011 року зазначено, що ПП ОСОБА_5 має вищу технічну освіту, кваліфікацію оцінювача по оцінці автотранспортних засобів (свідоцтво про реєстрацію в державному реєстрі оцінювачів України № 4821 від 14.08.2006 року), Сертифікат Фонду держмайна України № 8989/09 від 16.10.2009 року, кваліфікацію «оцінювач» (свідоцтво МФ № 3592 від 14.04.2005 року), стаж експертної роботи з 2003 року (а.с. 10).

Доводи відповідача про те, що Звітом про оцінку вартості майнової шкоди від 14.02.2011 року № 22 не встановлена вартість матеріального збитку - безпідставні, так як згідно висновків вказаного Звіту, вартість поновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_5 складає 105247,46 грн., а вартість матеріальної шкоди, заподіяної власнику автомобіля НОМЕР_5, пошкодженого внаслідок ДТП, складає 76583,87 грн. (а.с. 15).

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Таким чином, колегія суддів вважає, що вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку та обґрунтовано прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, та стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «СК «Інгосстрах» в рахунок відшкодування витрат, пов'язаних зі сплатою страхового відшкодування та витрат на проведення оцінки шкоди, заподіяної автомобіля в розмірі 51057,52 грн., а також судові витрати по справі. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

За таких обставин підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування рішення суду.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, ст. 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

РішенняЖовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 17 листопада 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: