Справа №488/2917/14-ц 21.01.2015 21.01.2015 21.01.2015
Провадження №22-ц/784/197/15
Провадження № 22ц/784/197/15 Головуючий у 1-ї інстанції Циганок В.Г.
Доповідач в апеляційній інстанції Ямкова О.О.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

21 січня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого: Колосовського С.Ю.,

суддів: Ямкової О.О., Локтіонової О.В.

при секретарі: Романенко Ю.О.,

за участю: прокурора - Григорян Е.Р.

представників позивачів - Скуратовської Я.О., Гресь І.А.,

представників відповідачів - ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_6

на рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 29 жовтня 2014 року

за позовом

прокурора Корабельного району м. Миколаєва

в інтересах

Миколаївської обласної державної адміністрації (далі - облдержадміністрації)

та Державного підприємства «Миколаївське лісове господарство»

(далі - ДП «МЛГ»),

до Миколаївської міської ради,

ОСОБА_6

про визнання незаконними рішень та їх скасування, визнання недійсним державного акту, витребування та повернення земельної ділянки,

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2014 року прокурор Корабельного району м. Миколаєва звернувся до суду в інтересах держави в особі Миколаївської облдержадміністрації, ДП «Миколаївське лісове господарство» до Миколаївської міської ради, ОСОБА_6 про визнання незаконними та скасування пункту 27 розділу 1 рішення міськради №23/39 від 25 квітня 2008 року і пункту 9 розділу 4 рішення міськради №33/48 від 25 березня 2009 року, якими ОСОБА_6 надано дозвіл для складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність орієнтованою площею 1 000кв.м. із лісового фонду урочища «Жовтневе» для будівництва індивідуального житлового будинку по АДРЕСА_1.

Просив визнати недійсним виданий на ім'я ОСОБА_6 державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №865785, витребувати з володіння відповідачки спірну земельну ділянку та передати її у власність держави у постійне користування ДП «Миколаївське лісове господарство».

В обґрунтування позову прокурор посилався на те, що спірна земельна ділянка передана у власність відповідачки ОСОБА_6 в порушення вимог чинного законодавства без попереднього її вилучення у належного користувача ДП «Миколаївське лісове господарство» як землі державного лісового фонду, та в порушення встановленої судової процедури незаконно передана міською радою у власність іншої особи зі зміною її цільового призначення.

Окрім цього, зміна цільового призначення земельної ділянки, в даному випадку, передбачало узгодження з органом виконавчої влади з питань лісового господарства, якого у встановленому законом порядку відповідачкою ОСОБА_6 отримано не було, так як приєднаний нею до проекту землеустрою висновок Миколаївським обласним управлінням лісового та мисливського господарства не надавався, та за цим фактом порушено кримінальне провадження.

Також, згідно до частини 4 статті 35 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації» відсутня і обов'язкова державна експертиза вказаного проекту землеустрою.

Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 29 жовтня 2014 року позов прокурора задоволено, ухвалено про визнання незаконними та скасування пункту 27 розділу 1 рішення Миколаївської міської ради №23/39 від 25 квітня 2008 року і пункту 9 розділу 4 рішення міськради №33/48 від 25 березня 2009 року. Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №865785, виданий на ім'я ОСОБА_6. Витребувана із володіння ОСОБА_6 з передачею у постійне користування ДП «Миколаївське лісове господарство» земельна ділянка площею 1 000кв.м., вартістю 143 780 грн. 00 коп., розташована по АДРЕСА_1. Розподілені судові витрати.

В апеляційній скарзі відповідачка ОСОБА_6 просила скасувати рішення суду посилаючись на порушення ним норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні вимог прокурора.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що прокурором доведено факт незаконного отримання відповідачкою у власність земельної ділянки без згоди на її вилучення у попереднього користувача ДП «Миколаївське лісове господарство» та з порушенням порядку, встановленого для вилучення земель лісового фонду і зміни їх цільового призначення. Відсутність узгодження проекту такого відводу з уповноваженим органом лісового господарства, та висновку державної експертизи землевпорядної документації, призвело до того, що рішення міською радою щодо відводу та надання у власність ОСОБА_6 земельної ділянки за рахунок земель ДП «Миколаївське лісове господарство» були прийнятті поза межами її повноважень, наданих їй з вирішення земельних питань.

З такими висновками суду слід погодитися, оскільки вони є мотивованими та обґрунтованими.

Судом встановлено, що спірна земельна ділянка площею 1 000кв.м. надана у власність відповідачці ОСОБА_6 за рахунок земель ДП «Миколаївське лісове господарство» (квартал 43 виділ 5), які є державною власністю та розташовані в урочище «Жовтневе» Миколаївського лісництва з категорією захисності - ліси населених пунктів (а.с.21, 33, 64-75).

Земельній ділянці надана адреса: АДРЕСА_1 та змінено її цільове призначення: із земель лісогосподарського призначення вона віднесена до земель житлової забудови.

Дозвіл на складання проекту землеустрою, його затвердження та надання у власність здійснено відповідно до пункту 27 розділу 1 рішення Миколаївської міської ради №23/39 від 25 квітня 2008 року та пункту 9 розділу 4 рішення міськради №33/48 від 25 березня 2009 року.

На підставі прийнятих міською радою рішень, відповідачкою 15 травня 2009 року отримано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №865785.

Між тим, при затвердженні зазначеного проекту землеустрою Миколаївською міською радою не враховано те, що спірна земельна ділянка є державною, а не комунальною власністю, в ньому відсутній висновок державної експертизи землевпорядної документації у відповідності до частини 4 статті 35 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації», та не перевірено відповідність згоди на такий відвід уповноваженого органу лісового господарства, оскільки наявний у проекті висновок Миколаївським обласним управлінням лісового та мисливського господарства не надавався.

Так, виділення земель із земель лісогосподарського призначення можливо у відповідності до статей 56-57, 117, 149 ЗК України, статті 5, 24 ЛК України з обов'язковим попереднім їх вилученням із категорії державних земель, які надані в установленому порядку та використовуються для потреб лісового господарства.

Саме по собі знаходження державних лісових земель в межах населеного пункту не є підставою для переходу права власності на них до територіальної громади, і зміну їх цільового призначення.

В той же час, переведення земель з однієї категорії до іншої здійснюється у разі зміни цільового призначення цих земель.

Віднесення земель до відповідних категорій і переведення їх з однієї категорії до іншої, та передачу земельних ділянок із державної власності у комунальну проводиться органами, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання їх у користування, та здійснюють розпорядження землями державної власності у відповідності до повноважень, передбачених статтею 17 ЗК України, якими є місцеві державні адміністрації. В інших випадках - місцеві ради здійснюють повноваження тільки відносно земель комунальної власності.

Отже, у порушення положень статей 116, 140, 141, 149 ЗК України, статей 31, 33 ЛК України земельна ділянка, яка є державною власністю та знаходилася у користуванні ДП «Миколаївське лісове господарство» як земля лісогосподарського призначення, без її вилучення у встановленому законом порядку у попереднього користувача, була незаконно передана Миколаївською міською радою у власність іншої особи з перевищенням повноважень по розпорядженню землею, яка не передана у власність територіальної громади у відповідності до статті 117 ЗК України.

За такого, висновок суду щодо незаконності виділу спірної земельної ділянки у власність громадянки із земель державної власності лісогосподарського призначення без її попереднього вилучення та проведення спеціальних експертиз і узгоджень, за рішеннями міської ради є вірним, та таким, що відповідає нормам матеріального права.

Тому доводи апелянта щодо безпідставності вимог прокурора із-за відсутності у Державного підприємства «Миколаївське лісове господарство» правовстановлюючих документів на право користування спірною земельною ділянкою, є помилковими, та такими, що суперечать положенням глави 11 ЗК України і статі 4-5, пункту 5 Прикінцевих положень ЛК України, та наявним і дослідженим судом письмовим доказам, які безперечно свідчать про наявність постанови Ради Міністрів УРСР від 21 березня 1966 року №234 про передачу земель до державного фонду під лісове господарство з віднесенням спірної земельної ділянки до державної власності лісогосподарського призначення, а також відсутності даних щодо її передачі до земель комунальної власності. Такі обставини підтверджені і самим проектом землеустрою, замовленим відповідачкою та наданим нею до міської ради на відповідне затвердження.

Доводи апелянта щодо необхідності застосування строку позовної давності є безпідставними, так як таких заяв у відповідності до статті 267 ЦК України сторонами у спорі не зроблено, і судом з цього питання наведено висновки у рішенні.

Щодо іншого змісту апеляційної скарги, то вона не містить перелік обставин, які не були з'ясовані судом та вплинули на невірне вирішення ним справи, а її доводи не впливають на обґрунтовані висновки суду, так як є фактичною переоцінкою доказів, які вже були досліджені та оцінені судом.

За такого, підстав для скасування рішення суду першої інстанції ухваленого з дотриманням норм процесуального і матеріального права, колегія суддів, не вбачає.

Між тим, є підстави для зміни судового рішення в частині розподілу судових витрат, які у відповідності до статті 88 ЦПК України, виходячи із обсягу задоволених вимог, підлягають стягненню в сумі 487 грн. 20 коп. з міської ради, і в розмірі 1437грн.80коп. з відповідачки ОСОБА_6.

Керуючись статтями 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 29 жовтня 2014 року в частині розподілу судових витрат змінити, стягнув на користь держави з Миколаївської міської ради - 487 грн. 20 коп. судового збору, з ОСОБА_6 - 1437грн.80коп. судового збору.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Судді