УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Іваненко Ю.Г., Горелкіної Н.А., Завгородньої І.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 в своїх інтересах та в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_5 до ОСОБА_6, Державного закладу «Київський коледж зв'язку», Приватного акціонерного товариства «Страхова група «Дніпроінмед», Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС», треті особи: ОСОБА_7, ОСОБА_8, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4 в своїх інтересах та в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Черкаської області від 21 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року ОСОБА_4 в своїх інтересах та в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_5 звернулася до суду із зазначеною позовною заявою, посилаючись на те, що постановою Уманського міськрайонного суду від 9 листопада 2012 року ОСОБА_7 визнаний винним у тому, що 15 травня 2012 року керуючи автомобілем «Volkswagen LT 35» в м. Києві вчинив наїзд на автомобіль «Mitsubishi» під керуванням ОСОБА_8, що призвело до пошкодження транспортних засобів та завдало тілесних ушкоджень пасажирам маршрутного автобуса: ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Із місця дорожньо-транспортної пригоди позивачку та її дочку забрала швидка допомога з підозрою на струс головного мозку, забій обох колінних суглобів, а дитину з підозрою на струс головного мозку та забій правого променево-зап'ястного суглобу.

Позивачка стверджує, що в подальшому лікувалась амбулаторно і на денному стаціонарі кожних півроку. За період лікування з 17 травня 2012 року по 1 вересня 2013 року нею були витрачені грошові кошти в розмірі 7 993 грн 76 коп. На лікування дочки з 17 травня 2012 року по 23 травня 2012 року - 384 грн 92 коп.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 12 травня 2014 року позов ОСОБА_4 в своїх інтересах та в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_5 задоволено частково. Стягнуто із Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (далі - ПрАТ «СГ «ТАС») на користь ОСОБА_4 у відшкодування матеріальної шкоди 8 386 грн 28 коп., у відшкодування моральної шкоди - 2 550 грн. Стягнуто із ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 у відшкодування моральної шкоди 50 тис. грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 21 жовтня 2014 року рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 12 травня 2014 року змінено, скасовано у частині задоволених позовних вимог про стягнення з ПрАТ «СГ «ТАС» на користь ОСОБА_4 страхового відшкодування за заподіяні матеріальні збитки у сумі 8 386 грн 28 коп та в частині стягнення з ОСОБА_6 на користь позивача у рахунок відшкодування моральної шкоди 50 тис. грн.

Позовні вимоги ОСОБА_4 про стягнення страхового відшкодування за заподіяні матеріальні збитки задоволено частково, стягнуто із ПрАТ «СГ «ТАС» на користь ОСОБА_4 страхове відшкодування за заподіяні матеріальні збитки 778 грн 76 коп.

У задоволенні позовних вимог до ОСОБА_6 про стягнення моральної шкоди відмовлено.

Рішення суду у частині стягнення з ПрАТ «СГ «ТАС» на користь ОСОБА_4 моральної шкоди у сумі 2 500 грн залишено без змін. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 в своїх інтересах та в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_5 просила скасувати рішення апеляційного суду Черкаської області від 21 жовтня 2014 року, залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення апеляційного суду Черкаської області від 21 жовтня 2014 року, оскільки воно законне та обґрунтоване, так як страхова компанія вірно визначили розмір страхового відшкодування матеріальної шкоди, обґрунтованих витрат, пов'язаних з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, та реабілітацією потерпілої у відповідних закладах охорони здоров'я, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів на загальну суму 778 грн 76 коп., які і підлягають до стягнення з страхової компанії.

Так, особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).

Не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв'язку з виконанням своїх трудових (службових) обов'язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. Така особа, враховуючи характер відносин, які між ними склалися, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише у регресному порядку відповідно до статті 1191 ЦК.

На момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_7 керував транспортним засобом «Volkswagen LT 35», мав посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на даний транспортний засіб, переданий йому власником ОСОБА_6, тому саме ця особа може нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України), однак до ОСОБА_7 позивачка не заявляла позовних вимог.

Матеріали справи не містять доказів того, що водій ОСОБА_7 перебував в трудових відносинах з ОСОБА_6 та виконував рейс на автобусі по перевезенню пасажирів за маршрутом Умань-Київ, так як у водія був відсутній шляховий лист, наказ про прийняття його на роботу, позивачка не отримувала квитка, відсутні будь-які докази відправлення автобуса з автобусної станції м. Умань та прибуття його на автобусну станцію в м. Києві, відсутні будь-які свідчення диспетчерської служби про перебування автобуса «Volkswagen LT 35», державний номерний знак НОМЕР_1 на зазначеному маршруті.

Доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення норм процесуального та матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 в своїх інтересах та в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_5 відхилити.

Рішення апеляційного суду Черкаської області від 21 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Г. Іваненко Н.А. Горелкіна І.М. Завгородня