Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" травня 2015 р. Суворовський районний суд міста Одеси в складі

головуючого судді Сувертак І.В.

при секретарі Мамренко Г.Г.

розглянув в відкритому судовому засіданні в залі суду № 24 в місті Одесі,

справу за позовом

ОСОБА_1 до ПАТ «ОСОБА_2 ОСОБА_3» , приватного нотаріуса КМНО ОСОБА_4, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню

Установив

ОСОБА_1, звернулась до суду з вищевказаним позовом та просила визнати виконавчий напис нотаріуса №791 від 29 жовтня 2014 року таким, що не підлягає виконанню, щодо звернення стягнення на нерухоме майно ОСОБА_1 це АДРЕСА_1.

Свої вимоги обґрунтувала тим, що на її думку вказаний виконавчий напис вчинено приватним нотаріусом з грубим порушенням норм діючого законодавства, оскільки нотаріусом не встановлена безспірність заборгованості боржника, оскільки їй, у порушення ст. 35 Закону України «Про нотаріат», не надсилалась вимога про усунення порушення умов кредитного договору та оскільки АДРЕСА_1 є єдиним житлом її сімї.

Представник позивача в судове засідання зявився, позовні вимоги, котрі викладені в позовній заяві підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача ПАТ «ОСОБА_2 ОСОБА_3» в судове засідання зявився, позовні вимоги не визнав, підтримав заперечення на позов та просив відмовити у задоволенні позовних вимог за безпідставністю.

Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, про розгляд справи неодноразово повідомлявся належним чином, причин неявки суду не сповістив.

Вислухав сторони котрі зявились в судове засідання, дослідивши матеріали справи, вивчивши письмові докази та заперечення, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 18 травня 2005 року між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль», повним правонаступником якого є ПАТ «ОСОБА_2 ОСОБА_3» та фірмою «Медтерм» у формі товариства з обмеженою відповідальністю, укладено Генеральну кредитну угоду №010/03-1/1702 від 18 травня 2005 року.

В рамках вказаної ГКУ №010/03-1/1702 між банком та ТОВ «Медтерм» було укладено ряд кредитних договорів, в тому числі:

- кредитний договір про відкриття невідновлювальної кредитної лінії від 25.03.2011 року №010/42-1/114 зі змінами та доповненнями.

- кредитний договір про відкриття невідновлювальної кредитної лінії від 24.04.2008 року №010/3-0-1/77 зі змінами та доповненнями.

- кредитний договір про відкриття невідновлювальної кредитної лінії від 18.04.2008 року №010/3-0-1/70 зі змінами та доповненнями.

Станом на 29 жовтня 2014 року за укладеними в рамках ГКУ від 18.05.2005 року №010/03-1/1702 кредитними договорами прострочена заборгованість ТОВ «Медтерм» з повернення кредитних коштів склала загалом 49833915, 74 гривень.

З метою забезпечення належного виконання зобовязань за ГКУ від 18.05.2005 року №010/03-1/1702 та укладеними в її рамках Кредитними договорами між банком та майновим поручителем ТОВ Фірма «Медтерм» - ОСОБА_1 укладено іпотечний договір від 05.08.2009 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_3, зі змінами та доповненнями внесеними Договором про внесення змін від. 14.09.2011 року, за яким в іпотеку Банку було передано 4-х кімнатну ізольовану квартиру загальною площею 86,4 кв.м., житловою площею 51,2 кв.м., котра розташована за адресою: АДРЕСА_2.

Відповідно до ст.1 ЗУ «Про іпотеку» від 05.06.2003 року зі змінами та доповненням та умов Договору іпотеки, Іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання (Боргових зобов'язань) нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим законом. Боргові зобов'язання - всі зобов'язання Боржника (Позивача) перед Іпотекодержателем по сплаті останньому будь-яких сум, що виникають згідно з положеннями Кредитного договору, який забезпечений Іпотекою згідно цього договору.

У звязку з порушенням умов ГКУ №010/03-1/1702 від 18 травня 2005 року та укладених в її рамках Кредитних договорів, ПАТ «ОСОБА_2 ОСОБА_3» направив боржнику, ТОВ «Медтерм» та майновому поручителю (іпотекодавцю) ОСОБА_1 вимоги №140-00/1607 та №140-00/1611 від 07.03.2012 року відповідно, про усунення порушень за кредитними договорами. (а.с. 46-49).

Вказану вимогу 30.03.2012 року було вручено особисто ОСОБА_1. Проте остання вимоги банку не виконала, допущених порушень не усунула, заборгованості за кредитними договорами не сплатила.

Оскільки вимогу №140-00/1611 від 07.03.2012 року ПАТ «ОСОБА_2 ОСОБА_3» позивачем виконано не було, тому згідно статті 33 ЗУ «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Аналогічні норми також передбачені ст.ст. 572, 589, 590 ЦК України, ст.ст. 19, 20 ЗУ «Про заставу».

Як встановлено у судовому засіданні, ПАТ «ОСОБА_2 ОСОБА_3» (як того вимагає п.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.2000 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів») приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, було надано усі необхідні документи, що підтверджують безспірність їх вимог.

Станом 29 жовтня 2014 року, тобто на момент вчинення виконавчого напису приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 Д М., позивач жодним чином не ставив під сумнів безспірність вимог ПАТ «ОСОБА_2 ОСОБА_3», не направляв будь-яких заперечень з приводу правомірності чи неправомірності розрахунку боргових зобов'язань, зазначених у вимозі. Позивач взагалі зазначив, що вказану вимогу він не отримував, що спростовується матеріалами справи.

В п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 31.01.1992 року, вказано, що при вирішенні справ, пов'язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, судам слід мати на увазі, що відповідно до статей 34, 36, 87, 88 ЗУ «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується документами, передбаченими спеціальним нормативним актом з цього приводу, і що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у випадках, коли законом встановлено інший строк давності - не минув цей строк.

Таким спеціальним нормативним актом є Постанова Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Відповідно до п. 1 цього нормативного акту, для виконавчого напису подаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, що передбачає право звернення стягнення на заставлене майно і документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення.

Отже, наявність у нотаріуса вищезгаданих документів виключає будь-які обвинувачення в порушенні Закону України «Про нотаріат» при вчиненні виконавчого напису. Більше того, жодним нормативно-правовим актом не передбачений обов'язок нотаріуса витребування від Банку заяви від імені боржника про відсутність спору відносно заборгованості.

Таким чином, враховуючи обставини справи та приймаючи до уваги вищевказані норми законодавства, суд приходить до висновку про те, що під час вчинення конкретної нотаріальної дії - вчинення виконавчого напису №791 від 29 жовтня 2014 року, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 діяв абсолютно правомірно та цілком спираючись на норми чинного законодавства України та положення Договору іпотеки, при цьому правомірно включив у зміст виконавчого напису вимоги про погашення заборгованості у повному обсязі, правомірно встановив безспірність вимог заявлених ПАТ «ОСОБА_2 ОСОБА_3».

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Позивачем не надано суду належних доказів на підтвердження своїх доводів, а тому суд приходить до висновку про необхідність залишення позовних вимог без задоволення в повному обсязі.

Згідно до вимог ст.ст. 79, 88 ЦПК України, у зв'язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, судові витрати, понесені позивачем при подачі позову, віднести за його рахунок.

Керуючись ст.3, 10, 11, 14, 57- 64, 77, 169 , 209, 212 - 215, 218, 222, 294 ЦПК України, суд,-

Вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ПАТ «ОСОБА_2 ОСОБА_3» в особі Одеської обласної дирекції ПАТ «ОСОБА_2 ОСОБА_3», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання виконавчого напису нотаріуса №791 від 29 жовтня 2014 року таким , що не підлягає виконанню, щодо звернення стягнення на нерухоме майно ОСОБА_1 це кВ.№277 в буд.№116 по пр..Добровольського в м. Одесі - залишити без задоволення в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд Суворовського району міста Одеси шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя