Справа № 128/5194/14-ц Провадження № 22-ц/772/225/2015Головуючий в суді першої інстанції Карпінська Ю. Ф.
Категорія 47Доповідач Денишенко Т. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" січня 2015 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючої судді Денишенко Т.О.,

суддів Луценка В.В., Берегового О.Ю.,

при секретарі Торбасюк О.І.,

за участю апелянта,позивача ОСОБА_2, відповідачки ОСОБА_3, роз-глянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці, в залі судових засідань Апе-ляційного суду Вінницької області цивільну справу за позовом

ОСОБА_2 до ОСОБА_3

Анатоліївни про визнання права на використання земель-

ної ділянки загального користування,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Вінницького ра-йонного суду Вінницької області від 04 грудня 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А:

23 жовтня 2014 року ОСОБА_2 звернувся у Вінницький районний суд Він-ницької області з позовом до ОСОБА_3 про визнання права на користування земельною ділянкою загального призначення, посилаючись на наступні обставини. Упродовж всього свого життя позивач мешкає в АДРЕСА_1. Земельна ділянка розміром 0,0168 га, на якій з 1973 року розташований будинок ОСОБА_2, була виділена йому із землекорис-тування його матері за її згодою. Під № 4 в експлікації до плану забудови ОСОБА_2 значиться господарчий двір загального користування. З 1995 року сусідкою по-зивача по АДРЕСА_2 є відповідачка, яка користується земельною ділянкою площею 0,05 га. ОСОБА_3 самочинно з порушенням норм ДБН прибудувала веранду до свого будинку та паркан, що утруднюють використання господарського двору загального користування, який слугував проїздом до будинку позивача з часу його побудови. У зв'язку з самочинною забудовою відповідачки ОСОБА_2 звер-нувся в суд з вимогою про визнання за ним права на використання земельної ділянки загального користування відповідно до плану забудови своєї садиби від 1973 року ( а. с. 2-5 ).

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 04 грудня 2014 ро-ку у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права на використання земельної ділянки загального користування відмовлено ( а. с. 72-75 ).

Не погоджуючись з ухваленим у справі рішенням, позивач ОСОБА_2 оскар-жує його в апеляційному порядку, просить скасувати зазначене рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 04 грудня 2014 року, ухвалити нове рішення, яким визнати за ним право на використання земельної ділянки загального користуван-ня відповідно до плану забудови від 25 квітня 1973 року. Апелянт вважає оскаржува-не рішення незаконним та необгрунтованим ( а. с. 78-79 ).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення та заперечення на апеляційну скаргу сторін у справі, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні в ній докази в їх сукупності, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рі-шення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстан-ції, колегія суддів прийшла до висновку, що скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і об-ґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судо-чинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на під-ставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Умовами обґрунтованості є повне і всебічне з'ясування обставин, що мають значення для справи, доведеність тих обставин, які суд вважає встановле-ними, відповідність висновків суду обставинам справи.

Рішення суду першої інстанції відповідає цим вимогам, воно є законним, обґрун-тованим та об'єктивним.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції по-слався на наявність рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 07 листопада 2001 року, яке набрало законної сили відповідно до ухвали Апеляційного суду Вінницької області 04 лютого 2002 року, з якого вбачається, що у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4, Стрижавської селищної Ради Вінниць-кого району та області про поновлення порушеного права користування земельною ділянкою, стягнення моральної шкоди, визнання неправомірними рішення Стри-жавської селищної Ради та державного акта на право приватної власності на земельну ділянку, усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою відмовлено. Зу-стрічний позов ОСОБА_4 задоволено. Визнано незаконними та скасовано рі-шення 25 сесії 22 скликання від 12 лютого 1998 року та 26 сесії 23 скликання від 18 березня 1998 року Стрижавської селищної Ради в частині вирішення питання про ска-сування рішення сесії від 22 травня 1997 року про наділ земельної ділянки ОСОБА_4 площею 0,15 га, про залишення цієї земельної ділянки ОСОБА_2 і про виділення ОСОБА_4 іншої земельної ділянки розміром 0,12 га в зруч-ному для нього місці взамін земельної ділянки, що по АДРЕСА_1. Позов ОСОБА_3 задоволено. Визнано за нею право користування земельною ділянкою розміром 0,1016 га по АДРЕСА_2, на якій знаходиться належний їй на праві особистої власності будинок, виділено їй в на-турі 0,1016 га землі згідно варіанту № 5 судово-технічної експертизи від 20 липня 2001 року. Визнано за ОСОБА_3 право власності на погріб літ. «Б» по АДРЕСА_2, який вхо-дить в склад жилого будинку, право власності на який перейшло до неї згідно догово-ру купівлі-продажу від 15 листопада 1995 року від ОСОБА_7 Зобов'язано ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_3 у користуванні земельною ділян-кою розміром 0,1016 га, зобов'язано його знести металеву огорожу з бетонним під-мурком на відстані 1 м від будинку ОСОБА_3, що побудований на її ділянці, та зобов'язано його не чинити перешкод ОСОБА_3 в користуванні льохом ( погрібом ) і звільнити льох від свого майна та передати ключі власнику (а. с. 27-29 ). Ухвалою колегії суддів судової палати з цивільних справ Верховного Суду України від 24 червня 2002 року у задоволенні касаційної скарги ОСОБА_2 на зазначені судові рішення відмовлено ( а. с. 31-32 ).

Оскаржуючи рішення Вінницького районного суду від 04 грудня 2014 року ОСОБА_2 вказує, що суд першої інстанції ухвалив рішення за відсутності доказів, які б свідчили про державну реєстрацію відповідачкою права власності на земельну ді-лянку, права постійного користування чи права оренди земельною ділянкою, не на-давши належної правової оцінки наявним порушенням ОСОБА_3 державних будівельних норм та самочинному будівництву нею сіней, веранди на земельній ді-лянці загального користування ( а. с. 78-79 ).

Колегія суддів приходить до висновку, що мотиви апеляційної скарги не заслуго-вують на увагу, висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваному рішенні, є правильними, такими, що не заперечуються фактичними обставинами справи, моти-вами скарги ОСОБА_2, яка не відповідає встановленим судом об'єктивним об-ставинам справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна до-вести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 308 ЦПК України встановлено, що апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рі-шення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись нормами статей 125, 128, 152 Земельного кодексу України, врахо-вуючи роз'яснення постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», суд першої інстанції проаналізував твердження ОСОБА_2 що-до відсутності у нього можливості проїзду до свого будинку через самочинно побудо-вану ОСОБА_3 веранду до свого будинку, його доводи стосовно передба-ченого планом забудови будинку проїзду за рахунок земельної ділянки загального ко-ристування - господарського двору, що засвідчується копією плану земельної ділянки станом на 01 березня 1973 року та копією витягу зі справи № 68 відведення в натурі земельної ділянки і погодження проектної документації на будівництво житлового бу-динку.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що судовими рішеннями 2001-2002 років, які набрали законної сили, визначено розміри земельних ділянок сторін у даній справі, а обставини, встановлені у такий спосіб при розгляді інших справ, не доказуються вдруге відносно одних й тих же осіб. Така ж правова позиція міститься у пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення в цивільних справах».

Суд дійшов висновку про недоведеність позивачем заявлених в суд позовних вимог у зв'язку з ненаданням ним жодних належних та допустимих доказів на під-твердження існування на час звернення в суд з даним позовом земельної ділянки за-гального користування - господарського двору, на підтвердження чинності плану за-будови садиби від 25 квітня 1973 року по теперішнє сьогодення.

Частиною першою статті 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх пору-шених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Суд першої інстанції не знайшов порушення прав позивача за заявленими ним ви-могами, а відтак дійшов правомірного висновку про відмову у позові.

Оскаржуване судове рішення від 04 грудня 2014 року ухвалене з дотриманням відповідних положень Земельного та Цивільного кодексів України, суд не помилився у визначенні правовідносин, що склалися між сторонами у справі, застосував саме ті норми матеріального права, що регулюють дані правовідносини, дав повну та об'єк-тивну оцінку показанням, доводам та доказам сторін, вірно застосував норми ЦПК України. Відповідно до положень ст. 212 ЦПК України судове рішення належним чи-ном мотивоване, тому підстав для задоволення апеляційної скарги, доводами якої не спростовуються висновки суду першої інстанції, судова колегія не знаходить.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія cуддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 04 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, од-нак вона може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого су-ду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом вірно: