У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Закропивного О.В., Лесько А.О., Луспеника Д.Д.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до відокремленого підрозділу Конотопської дистанції колії, державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» про поновлення на роботі, за касаційною скаргою державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» на рішення Корюківського районного суду Чернігівської області від 22 вересня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 5 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що він працював у відповідача монтером колії третього розряду. 30 червня 2014 року в кінці робочого дня йому подзвонили й повідомили, що у його батька ОСОБА_5 різко погіршився стан здоров'я, у якого було хворе серце, гіпертонічна хвороба, бронхіальна астма. Також батько позивача ІНФОРМАЦІЯ_1 та є інвалідом другої групи. Тому позивач після роботи приїхав до батька. Оскільки стан здоровя батька не покращився, тому ОСОБА_4 вимушений був 1 липня 2014 року залишитись дома і доглядати батька. З цієї причини позивач не був на роботі. На роботі позивача попросили дати письмове пояснення з приводу відсутності на робочому місці 1 липня 2014 року. В пояснювальній записці позивач вказав, що на роботі не був, оскільки тяжко захворів батько і він його доглядав. Але наказом від 23 липня 2014 року №350/ОС його звільнено з роботи за прогул без поважної причини згідно п.4 ст.40 КЗпП України. Вважає, що його звільнення відбулося незаконно, адже він надав адміністрації довідку фельдшера, яка підтверджує, що батько знаходився в тяжкому стані, але адміністрація не прийняла цієї довідки до уваги, посилаючись на те що вона не зареєстрована. Але ж довідка підтверджує тяжкий хворобливий стан батька і вона була завірена печаткою. Зазначає, що він погоджується з прогулом, але з поважної причини. Рішенням профспілкового комітету дана згода на звільнення позивача, із семи членів профкому проголосували два проти звільнення, а п'ять за звільнення. Просив позов задовольнити.

Рішенням Корюківського районного суду Чернігівської області від 22 вересня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 5 листопада 2014 року, позов ОСОБА_4 задоволено. Поновлено ОСОБА_4 на роботі у відокремленому підрозділі Конотопської дистанційної колії державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» монтером колії третього розряду. Стягнуто з державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» на користь ОСОБА_4 витрати на правову допомогу понесені позивачем у справі відповідно до квитанції від 31 липня 2014 року № 61 та від 22 вересня 2014 року № 126 у розмірі 1 тис. грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі державне територіально-галузеве об'єднання «Південно-Західна залізниця», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Зокрема, суд першої та апеляційної інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшов правильного висновку про те, що позивачем було допущено прогул з поважної причини, а тому з урахуванням норм п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, поновив позивача на посаді монтера колії третього розряду відокремленого підрозділу Конотопська дистанція державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця».

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» відхилити.

Рішення Корюківського районного суду Чернігівської області від 22 вересня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 5 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Закропивний

А.О. Лесько

Д.Д. Луспеник