Справа № 301/2134/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" листопада 2015 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області в особі головуючої Пітерських М.О., при секретарі Халак Л.Ю., з участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, третіх осіб ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Іршава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Білківської сільської ради Іршавського району, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: приватний нотаріус Іршавського районного нотаріального округу Ожеледа Петро Миколайович, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_4, про визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в Іршавський районний суд з позовом до Білківської сільської ради Іршавського району про визнання права власності на спадкове майно, що складається з житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1, в цілому.

Позовні вимоги мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла мати позивача - ОСОБА_8 На випадок смерті вона заповіту не залишила. Позивач прийняв спадщину, однак не може оформити свідоцтво про право на спадщину та право власності на житловий будинок, оскільки такий у встановленому порядку не зареєстрований. Вказаний будинок побудований у 1950 році на земельній ділянці, відведеній для забудови. Згідно погосподарськогого обліку власником вказаного домоволодіння була покійна ОСОБА_8 Інші спадкоємці першої черги спадщину не прийняли. Просив визнати за ним право власності на спадкове майно.

Ухвалою Іршавського райсуду від 10.11.2015 року до участі у справі в якості третіх особ, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, залучено ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_4

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 в судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити. Пояснили, що позивач є єдиним спадкоємцем за законом першої черги, який прийняв спадщину за ОСОБА_8, яка була власником будинку АДРЕСА_1. Оформити спадщину та право власності на спадкове майно - будинок не може, оскільки житловий будинок не зареєстрований.

Відповідач - представник Білківської сільської ради в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу по суті в його відсутності (а.с. 46, 50, 65).

Треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 позов визнали та просили його задовольнити, пояснили, що вони є спадкоємцями ОСОБА_8 першої черги, однак, із заявою про прийняття спадщини за померлою матір'ю у нотаріальну контору не зверталися, не заперечують проти визнання за позивачем права власності на жиловий будинок, який належав їх матері.

Третя особа- приватний нотаріус Ожеледа П.М. в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу по суті в його відсутності (а.с. 49, 51, 64).

Заслухавши пояснення позивача та третіх осіб, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивач посилався, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає позов задовольнити, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований в АДРЕСА_1, Іршавського району, не зареєстрований. Технічний паспорт на вказаний житловий будинок виготовлений (а.с. 9-20). Будинок збудовано у 1950 році на земельній ділянці, відведеній для будівництва (а.с. 7). Згідно погосподарської книги с. Білки власником будинку була ОСОБА_8, що підтверджується довідкою Білківської сільської ради №4225 від 20.10.2015 року (а.с. 7).

ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 29.07.2004 року (а.с. 8).

Заповіту ОСОБА_8 не залишила.

Спадкоємцями першої черги за померлою ОСОБА_8 є її діти: треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_4, а також позивач ОСОБА_1 Інших спадкоємців першої черги не має, оскільки чоловік спадкодавця ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року (а.с. 21).

На день смерті ОСОБА_8 разом з нею у спадковому будинку, що розташований в АДРЕСА_1, проживав її син - позивач ОСОБА_1 Дана обставина підтверджується копією паспорту позивача (а.с. 5).

Протягом шести місяців з дня відкриття спадщини до нотаріальної контори з заявою про відмову у прийнятті спадщини не звертався, отже, відповідно до ст. 1268 ч.3 ЦК України, спадкоємець ОСОБА_1 прийняв спадщину. Згідно ст.1268 ч.5 ЦК України, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Спадкоємці першої черги - ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_4, на день смерті не проживали із спадкодавцем, із заявою про прийняття спадщини відповідно до ст. 1269 ч.1 ЦК України у нотаріальну контору у визначений законом строк не зверталися (а.с. 69).

Вказану обставину підтвердили у судовому засіданні треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_4

Спадкоємцю було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки житловий будинок, який входить до складу спадщини, не зареєстрований та на нього відсутні правовстановлюючі документи (а.с. 6, 24).

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою.

Відповідач Білківська сільрада, на території якої розташоване незареєстроване нерухоме майно, не заперечувала проти визнання права власності на вказаний будинок за позивачем.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 не може отримати свідоцтво про право на спадщину та оформити право власності на житловий будинок, оскільки такий побудований у 1950 році, коли набуття права власності на нерухоме майно не пов'язувалося з його державною реєстрацією, тому такий не зареєстрований.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Право власності на житловий будинок набувається в порядку, який був чинним на час завершення його будівництва.

У 1950 році питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» і прийнятою відповідно до цього Указу постановою Ради Міністрів СРСР від 26.08.1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків», які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва.

Отже, за вказаними Указом і постановою підставою виникнення права власності на житловий будинок був сам факт збудування цього будинку з додержанням вимог зазначених актів законодавства та прийняття будинку в експлуатацію.

Ці правові акти не пов'язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Такого висновку дійшов ВСУ, виклавши правову позицію у постанові від 18.12.2013 року у справі № 6-137цс13, яка згідно зі статтею 3607 ЦПК є обов'язковою для судів.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена 31 січня 1966 року.

За змістом зазначеного нормативного акту виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад.

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Оскільки згідно запису в погосподарській книзі власником житлового будинку в АДРЕСА_1, Іршавського району, вважалася ОСОБА_8, спадкоємцем якого є позивач, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 328, 392, 1218, 1223, 1261, 1268 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 15, 57-60, 208, 209, 212-215, 218, 292, 294 ЦПК України,

р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, в цілому.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення рішення - протягом десяти днів з дня отримання його копії, до апеляційного суду Закарпатської області через цей районний суд.

Головуюча : М. О. Пітерських