АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 761/22347/14
№ апеляційного провадження:22-ц/796/2202/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Гайдук С.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Семенюк Т.А.

21 січня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Семенюк Т.А

Суддів - Кравець В.А., Шиманського В.Й.

при секретарі - Круглику В.В.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою скаргу ОСОБА_3 - представника ОСОБА_4 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 8 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Національної акціонерної компанії «Украгролізинг» про скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, надбавки за складність та напруженість в роботі, компенсації за невикористану відпустку та відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 8 грудня 2014 року у позові відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_4 через свого представника подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову, вважаючи, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано всі обставини, що мають значення для справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що у в липні 2014 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, надбавки за складність та напруженість в роботі, компенсації за невикористану відпустку та відшкодування моральної шкоди, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на те, що згідно наказу від 4 жовтня 2013 року вона була прийнята на роботу в НАК «Украгролізинг». Останньою посадою, яку вона займала у компанії була посада радника голови правління з фінансово-економічних питань Групи радників голови правління. Наказом № 236-к від 23 червня 2014 року вона була звільнена з займаної посади з 24 червня 2014 року у зв'язку з скороченням штату працівників відповідно до п.1 ст. 40 КЗпП України. Вважає, що звільнення було незаконним, оскільки при звільненні відповідачем не було дотримано норм трудового законодавства в частині щодо звільненні її як особи, яка виховує та утримує самостійно малолітню дочку, тобто є одинокою матір'ю. Крім того, на момент її звільнення у відповідача були наявні вакантні посади, кваліфікаційні вимоги до яких відповідали її кваліфікації, однак відповідач в порушення норм трудового законодавства не запропонував їй будь-яку іншу наявну вакантну посаду при її звільненні за скороченням штату. Також вона на відміну від інших працівників компанії, яких відповідач залишив на роботі на момент її звільнення, має вищу економічну освіту, тривалий трудовий стаж та досвід роботи за спеціальністю, закінчила декілька курсів підвищення кваліфікації, не має жодного законно накладеного дисциплінарного стягнення. Отже вважає, що відповідач, звільняючи її з роботи, порушив її переважне право на залишення на роботі, передбачене ст. 42 КЗпП України. Вважає звільнення таким, що грубо порушує її конституційні права на працю. Просила суд скасувати наказ НАК «Украгролізинг» № 236-к від 23 червня 2014 року, поновити її на посаді радника голови правління з фінансово-економічних питань Групи радників голови правління; стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 25 червня 2014 року по день прийняття рішення суду, який на день подання позову становить 9835,98 грн., компенсацію за невикористану відпустку в розмірі 4683,80 грн., надбавку за складність та напруженість в роботі за травень та червень 2014р. в розмірі 3879,47 грн. та моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, наказом №220-к від 8 жовтня 2013 року ОСОБА_4 прийнято на посаду радника голови правління з фінансово-економічних питань служби забезпечення діяльності керівництва Департаменту забезпечення діяльності та підтверджується записом у трудовій книжці позивача.

3 березня 2014 року наказом № 77-к позивача переведено на посаду радника голови правління з фінансово-економічних питань Групи радників голови правління.

Наказом № 236-к від 23 червня 2014 року ОСОБА_4 була звільнена з роботи у зв'язку зі скороченням штату, згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2001р. № 354 утворено Національну акціонерну компанію "Украгролізинг" та затверджено Статут Національної акціонерної компанії "Украгролізинг" із змінами внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 16 квітня 2014 р.№ 130.

Також судом встановлено, що штатний розпис Національної акціонерної компанії «Украгролізинг», затверджений наказом від 31 березня 2014 року №37, який був чинним з 1 квітня 2014 року до 16 квітня 2014 року, передбачав 170,5 штатних одиниць, з яких 3 посади радників - у Групі радників голови правління, а саме: 1 посада - Радник голови правління;1 посада - Радник голови правління з питань внутрішньої безпеки і контролю;1 посада - Радник голови правління з фінансово-економічних питань.

Наказом Національної акціонерної компанії «Украгролізинг» від 16 квітня 2014 року №10 було затверджено та введено в дію новий штатний розпис апарату Компанії, згідно якого чисельність штату скорочено до 143,5 одиниць.

Наказом Національної акціонерної компанії "Украгролізинг" від 2 червня 2014 року № 75 був затверджений новий штатний розпис, який вводився в дію з 2 червня 2014 року який передбачав 142,5 штатних одиниць в компанії.

Відповідно до штатного розпису від 16 квітня 2014 року проведено зміни в організації виробництва і праці, зі штатного розпису виведено, крім іншого, 3 штатні одиниці радників з Групи радників голови правління, в тому числі посаду Радника голови правління з фінансово - економічних питань, яку займала позивач.

24 квітня 2014 року адміністрацією відповідача ОСОБА_4 було повідомлено про звільнення з займаної посади.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачці для подальшого працевлаштування була запропонована посада головного спеціаліста Відділу по роботі з філіями та консолідації звітності з посадовим окладом 3770 грн., з яким вона була ознайомлена під особистий підпис.

Інші вакантні посади позивачці не пропонувались, оскільки, на переконання роботодавця, позивачка не відповідала їм за своєю спеціальністю, кваліфікацією та досвідом роботи.

7 травня 2014 року позивачем подано заяву про скорочення робочого дня з 10.00 год. до 15.30 год. для організації і пошуку роботи та зустрічі з майбутніми роботодавцями.

В період з 15 квітня 2014 року по 12 травня 2014 року були прийняті на роботу працівники, які тривалий час, до звільнення "за угодою сторін" працювали в НАК "Украгролізинг", що підтверджується витягами з трудових книжок працівників: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_5, ОСОБА_10, ОСОБА_11 Відповідачем були прийнятті на роботу ті раніше звільнені працівники, які довгий час до звільнення працювали в НАК "Украгролізинг" та мають значний досвід роботи.

Згідно з підпунктом 6 пункту 64 Статуту до виключної компетенції загальних зборів акціонерів належать питання щодо обрання генерального директора та його заступників.

Звільнення позивача за п. 1 ст. 40 КЗпП України було погоджено профспілковим комітетом відповідно до протоколу № 46 від 20 червня 2014 року.

Генеральний директор та його заступники обираються загальними зборами акціонерів.

Відповідно до підпункту 11 пункту 98 Статуту, до компетенції дирекції належать питання щодо визначення структури Компанії, затвердження її штатного розпису.

За положенням п. 1 ч. 1 та ч. 2 ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Частиною 1 ст. 49-2 КЗпП України, визначено, що про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

Відповідно до ст.103 КЗпП України про нові або зміну діючих умов оплати праці в бік погіршення власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника не пізніш як за два місяці до їх запровадження або зміни.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції вважав його необґрунтованим.

Статтею 184 Кодексу законів про працю України встановлено, що звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до 3-х років, одиноких матерів при наявності дитини віком до 14-ти років або дитини - інваліда з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов'язковим працевлаштуванням.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що в розумінні положень ч. 3 ст. 184 Кодексу законів про працю України, позивач не може вважатись одинокою матір'ю, оскільки з свідоцтва про народження дитини вбачається, що в графі батько зазначений ОСОБА_12.

Сам факт проживання дитини разом з матір'ю після припинення шлюбу з батьком дітей, не є безумовною підставою для визнання за матір'ю дітей статусу - одинока мати.

Позивачем не надано доказів того, що батько дитини позбавлений батьківських прав, що він усунувся від виховання дитини та не надає матеріальної допомоги на її утримання.

Таким чином, доводи апеляційної скарги стосовного того, що позивачка є одинокою матір'ю не ґрунтуються на положеннях норм діючого законодавства.

Доводи апеляційної скарги, що відповідачем не надано доказів повної ліквідації організації не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки як вбачається зі штатного розпису від 16 квітня 2014 року, проведено зміни в організації виробництва - скорочення штату, зокрема, зі штатного розпису виведено посаду Радника голови правління з фінансово-економічних питань.

Інші доводи апеляційної скарги також висновків суду не спростовують та не дають підстав вважати, що судом допущені порушення норми матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Оскільки рішення суду постановлене з дотриманням норм діючого законодавства, висновки суду обґрунтовані, відповідають обставинам справи, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - представника ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 8 грудня 2014 року без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді