Справа № 347/2675/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2015 року м. Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі : головуючої - судді: Крилюк М.І., секретаря: Мусорук Л.В., адвоката: ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Косів цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виключення із спадкового майна будинку АДРЕСА_1 та визнання права власності на 5/18 частин цього будинку,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 про виключення із спадкового майна будинку АДРЕСА_1 та визнання права власності на 5/18 частин даного будинку. В судовому засіданні позов підтримав та пояснив, що 02.07.1970 року зареєстрував шлюб з ОСОБА_6 після реєстрації шлюбу розпочали будівництво житлового будинку АДРЕСА_1. Так, відповідно до договору дарування від 13.03.1974 року посвідченого державним нотаріусом Коломийської державної нотаріальної контори, ОСОБА_6 подарувала своєму сину ОСОБА_5 ? частину незакінченого будівництвом житлового будинку по АДРЕСА_1, відсоток готовності якого на той час складав 35%. У зв'язку із чим рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 20.11.2012 року за ОСОБА_5 визнано право власності на 3/18 частин спірного житлового будинку. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6 яка залишила заповітне розпорядження стосовно свого майна, яким заповіла все своє майно ОСОБА_3 Вважає, що на момент відкриття спадщини після спадкодавця ОСОБА_6 завершений будівництвом житловий будинок АДРЕСА_1 ОСОБА_6 не належав, тому він не відноситься до складу спадкового майна, 5/18 частин спірного будинку, які успадкувала ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_7 повинні належати йому, тому всього йому повинно належати 15/18 частин будинку. Визначена його частка в рішенні Апеляційного суду 10/18 є невірною оскільки йому має належати значно більша частка в даному спадковому майні. Просить позов задоволити. Представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_5 в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що вищевказаний будинок вже був предметом розгляду в суді де рішенням Косівського районного суду та Апеляційного суду від 20.11.2012 року між ними проведено розподіл вищевказаного майна із визначенням кожного частки, тобто зазначений будинок між ними поділено із яким позивач згідний так як не оскаржував рішення Апеляційного суду. Посилання позивача на той факт що частка позивача більша в даному будинку, ніж визначено рішенням суду є безпідставною, оскільки саме його померлій матері в 1964р. виділено земельну ділянку під будівництво даного будинку, яка і розпочала будівництво за власні кошти, після чого зареєструвала шлюб із ОСОБА_2 який частково дапомагав її в будівництві будинку. Проте позивач тривалий час був у від"їздах і не мав фінасової можливості проведення будівництва. Тому в 1974р. його мати половину незакінченого будівництвом будинку подарувала йому, однак позивач в 2010 році незаконно оформив право власності на вказаний будинок за собою. Дані обставини стали підставою для звернення до суду, де він та мати просили скасувати свідоцтво про право власності на вказаний будинок видане на позивача. В подальшому після смерті матері правонаступницею майна стала ОСОБА_3 Рішенням суду скасованно свідоцтво про право власності за позивачем на даний будинок та визначено їх частки в цьому майні. Вказане рішення вступило в законну силу, тому заначений позов є безпідставним і не підлягає до задоволення. Суд заслухавши сторони, свідків та вивчивши матеріали справи вважає, що в позові слід відмовити з наступних підстав: Як встановлено в судовому засіданні, що померлій ОСОБА_6 виділено в 1964 р. Косівською м/радою земельну ділянку розміром 600 кв.м. для будівництва житлового будинку в АДРЕСА_1. В 1970 році вона зереєструвала шлюб із позивачем ОСОБА_2 та відповідно до оглянутих матеріалів справи ОСОБА_6 розпочала будівництво будинку в 1972 році. В подальшому незакінчений будівнитцом будинок що АДРЕСА_1, де відсоток готовності становив 35 % остання подарувала своєму синові ОСОБА_5 про що свідчить рішення Косівської м/ради від 28.02.1974 р. про дозвіл на відчуження 1/2 частини будинку та нотаріально посвідчений договір дарування половини будинку від 13.03.1074р. який не скасований. Однак, в 2010 році позивач за рішенням Косівської м/ради оформив право власності на даний будинок за собою в цілому без відома інших власників даного майна. В 2011 році ОСОБА_6 та ОСОБА_5 звернулись до суду про скасування цього свідоцтва про власність та визначення права на частку в даному майні за кожним із них. Із оглянутої судом матеріалів справи № 2/0910/620/2011 вбачається що ОСОБА_6 померла в 2011 році і спадкоємцем її майна за заповітом та правонаступницею у справі стала ОСОБА_3 В процесі розгляду справи судом встановлено, що свідоцтво про право власності на будинок в АДРЕСА_1, видано незаконно оскільки право на частку в даному майні мають ОСОБА_3 та відповідно до договору дарування ОСОБА_5 . Судом встановлено, що позивачу згідно діючого на той час законодавства ст. 22.28 КпШС України та враховуючи відсоток готовності будинку 35% після укладення договору дарування мала належати 1/6 частини будинку, а ОСОБА_6 та ОСОБА_8 як подружжю належало 4/6 частини спірного будинку.

Після смерті ОСОБА_6 на її частку відкрилась спадщина по заповіту, а позивач згідно ст. 1241 ЦК України мав право на обов"язкову частку у спадщині як непрацездатний вдівець. Таким чином рішенням Івано-Франківського апеляційного суду від 20.11.2012 року спірне будинковолодіння що в АДРЕСА_1, між стронами поділено, де за позивачем ОСОБА_2 визнано право власності на 10 /18 частин житлового будинку, вказане рішення вступило в законну силу так як сторонами не оскаржено. Тобто із даного рішення видно, що позивач отримав частку у спадковому майні після смерті ОСОБА_6 як спільно придбане майно подружжя. Допитані судом свідки ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 зазначили суду що перебуваючи у шлюбі ОСОБА_2 брав участь у будівництві будинку, проте яка його дольова участь їм невідомо. Посилання позивача на той факт, що із спадкового майна слід виключити житловий будинок що в АДРЕСА_1, та визнати за ним право на 15/18 частин даного майна нічим не підтверджено оскільки, судом скасовано свідоцтво про його право на це майно, проведено ідеальний розподіл спірного будинку і не наведено жодних фактів про право на значно більшу частку в цьому майні ОСОБА_2 При розгляді справи щодо вказаного будинку по суті в судовому засіданні позивач не збільшував своїх позовних вимог, не заявляв жодних клопотань з цього приводу, більше того і не оскаржував рішення суду яким вже визначено його частку в цьому будинковолодінні, тобто судом вже досліджувалось питання права власності на будинок що в АДРЕСА_1. А відповідно до вимог ст. 61 ЦПК України обставини встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ у яких беруть участь ті самі особи щодо яких встановлені ці обставини. Таким враховуючи досліджені судом обставини справи суд вважає що позов ОСОБА_2 являється безпідставним не доведеним і не підлягає до задоволення. На підставі наведеного ст. 393, 1241 ЦК України, ст.60 СК України та керуючись ст.ст. 61, 213-215 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

В позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виключення із спадкового майна будинку АДРЕСА_1 та визнання права власності на 5/18 частин будинку - відмовити. Рішення суду вступає в законну силу після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського Апеляційного суду через Косівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: М.І. Крилюк