УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Гримич М.К., Висоцької В.С., Кафідової О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Національного медичного університету імені О.О. Богомольця про визнання частково незаконним наказу «Про застосування дисциплінарного стягнення» від 18 березня 2014 року № 128, за касаційною скаргою Національного медичного університету імені О.О. Богомольця на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 17 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 09 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом до Національного медичного університету імені О.О., у якому просив суд визнати частково незаконним наказ від 18 березня 2014 року «Про застосування дисциплінарного стягнення», а саме: в преамбулі статті виключити слова «за усною вказівкою декана медичного факультету № 2 член-кореспондента НАМН України, професора ОСОБА_4; визнати незаконним пункт 1 резолютивної частини наказу: винести догану декану медичного факультету № 2, член - кореспонденту НАМН України, професору ОСОБА_4 за перевищення службових повноважень - надання незаконних вказівок технічному персоналу фізико-хімічного корпусу щодо затримання та утримання студента ОСОБА_6, і не інформування керівника університету» та виключити його з наказу; визнати незаконним пункт 3 резолютивної частини наказу: «попередити декана медичного факультету № 2, член - кореспондента НАМН України, професора ОСОБА_4 про передбачену законом відповідальність за самоправство та незаконне обмеження прав студентів, а також неприпустимість вчинення ним, як працівником, що виконує виховні функції, подібні вчинки, що містять ознаки аморальних» та виключити його з наказу.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 17 листопада 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 09 лютого 2015 року, позов ОСОБА_4 задоволено.

Визнано частково незаконним наказ Національного медичного університету імені О. О. Богомольця № 128 «Про застосування дисциплінарного стягнення» від 18 березня 2014 року, у зв`язку з чим: у преамбулі наказу виключено слова «за усною вказівкою декана медичного факультету № 2 член-кореспондента НАМН України, професора ОСОБА_4»

- визнано незаконним пункт 1 резолютивної частини наказу: «1. Винести догану декану медичного факультету № 2, член-кореспонденту НАМН України, професору ОСОБА_4 за перевищення службових повноважень - надання незаконних вказівок технічному персоналу фізико-хімічного корпусу щодо затримання та утримання студента ОСОБА_6 і не інформування керівника університету.» та виключити його із наказу;

- визнано незаконним пункт 3 резолютивної частини наказу: «3. Попередити декана медичного факультету № 2, член-кореспондента НАМН України, професора ОСОБА_4 про передбачену законом відповідальність за самоправство та незаконне обмеження прав студентів, а також неприпустимість вчинення ним, як працівником, що виконує виховні функції, подібних вчинків, що містять ознаки аморальних.» та виключити його з наказу.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі Національний медичний університет імені О. О. Богомольця просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовити, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суди на підставі доказів, поданих сторонами, що належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), дійшли до правильного висновку про те, що оспорюваний наказ був виданий без відібрання у позивача відповідних пояснень, тобто з порушенням вимог ст. 149 КЗпП України.

Із матеріалів справи вбачається, що оскаржувані рішення судів попередніх інстанцій ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Суди попередніх інстанцій повно встановили фактичні обставини справи на основі об'єктивної оцінки наданих сторонами доказів, вірно застосували норми матеріального права до спірних правовідносин та з урахуванням зібраних доказів дійшли обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд касаційної інстанції дійшов висновку про її відхилення та залишення без змін рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 17 листопада 2014 року та ухвали апеляційного суду м. Києва від 09 лютого 2015 року, оскільки вони є законними та обґрунтованими.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Національного медичного університету імені О.О. Богомольця відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 17 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 09 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: М.К. Гримич

В.С. Висоцька

О.В. Кафідова