Апеляційний суд Житомирської області
Справа №2-1336/12 Головуючий у 1-й інст. Полонець С. М.
Категорія 47 Доповідач Трояновська Г. С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

Головуючого - судді Трояновської Г.С.

суддів Миніч Т.І., Павицької Т.М.

при секретарі Ковальській Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Житомирської міської ради, ОСОБА_2, Житомирської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», третя особа - Управління Держземагенства в Житомирському районі Житомирської області про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, скасування державної реєстрації державного акту та відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа Житомирська міська рада про встановлення порядку користування земельною ділянкою

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 29 квітня 2015 року,-

в с т а н о в и л а:

У грудні 2011 року ОСОБА_1 звернулася до суду з названим позовом. В обґрунтування вимог зазначала, що вона та ОСОБА_2 є співвласниками будинковолодіння по АДРЕСА_1 Порядок користування земельною ділянкою між ними не було встановлено, однак на підставі рішенням 22 сесії Житомирської міської ради 5 скликання №553 від 06.02.2008 року ОСОБА_2 отримав державний акт на право власності на земельну ділянку за вказаною адресою, який 08.08.2008 року був зареєстрований Управлінням земельних ресурсів в м. Житомирі. Вважаючи, що зазначеним рішенням було порушено її право на отримання у власність земельної ділянки пропорційно до частки у праві власності на будинковолодіння, просила визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1 серії НОМЕР_1, виданий на ім»я ОСОБА_2; зобов»язати Житомирську регіональну філію ДП «Центр державного земельного кадастру» скасувати запис про державну реєстрацію вищевказаного державного акту, а також відомості про ОСОБА_2 як власника земельної ділянки у поземельній книзі; зобов»язати ОСОБА_2 демонтувати (знести) капітальну огорожу в натурі (на місцевості) та відновити межу земельної ділянки в натурі (на місцевості) шляхом встановлення нової огорожі за станом на 14.08.2006 року, відповідно до плану земельної ділянки згідно технічного паспорту на будинковолодіння, а також стягнути з відповідача на її користь судові витрати.

У грудні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічною позовною заявою про встановлення порядку користування земельною ділянкою. Свої вимоги обґрунтовував тим, що 20.11.1986 року його мати придбала 46/100 частин будинку по АДРЕСА_1 06.05.2006 року мати подарувала йому зазначену частину будинку. Вказує, що порядок користування земельною ділянкою біля будинку встановлено не було, а тому, звернувшись до Житомирської міської ради, 08.08.2008 року він отримав державний акт на право власності на земельну ділянку. 30.10.2008 року спеціалістами КП «Житомирський міський центр земельних відносин» було встановлено межі земельної ділянки на місцевості, після чого ним було збудовано огорожу. Просив визначити порядок користування земельною ділянкою за адресою по АДРЕСА_1 між його співвласниками на підставі варіанту №2, запропонованого спеціалістами КП «Житомирський міський центр земельних відносин», порядку користування земельною ділянкою, виділивши йому в користування земельну ділянку площею 0,0258 га, на якій розташовано 46/100 частин його житлового будинку, в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити, стягнути з неї судові витрати.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 29 квітня 2015 року позов задоволено частково. Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, виданий ОСОБА_2 на підставі рішенням 22 сесії Житомирської міської ради 5 скликання №553 від 06.02.2008 року та зареєстрований 08.08.2008 року Управлінням земельних ресурсів в м. Житомирі у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №51. В решті вимог відмовлено. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа - Житомирська міська рада про встановлення порядку користування земельною ділянкою відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду в частині відмови в задоволенні її позовних вимог скасувати та постановити в цій частині нове рішення про задоволення вказаних вимог. Зазначає, що посилання суду на відсутність доказів щодо спору є безпідставним, оскільки вимога про зобов»язання скасування запису про державну реєстрацію вищевказаного державного акту, а також відомостей про ОСОБА_2 як власника земельної ділянки у поземельній книзі, є похідною вимогою від вимоги про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, вказує, що саме по собі скасування державного акту не має наслідком автоматичного виключення запису про власника земельної ділянки та про саму земельну ділянку. Зазначає, що оскільки питання щодо порядку користування присадибною земельною ділянкою між нею та відповідачем ОСОБА_2 у встановленому чинним законодавством порядку не вирішено, то вважає, що належним способом відновлення її порушених прав має бути відновлення межі фактичного користування земельною ділянкою в натурі, що існувала до моменту винесення оскаржуваних та скасованих в судовому порядку рішень органу місцевого самоврядування.

Відповідно до розяснень, які містяться в абзаці першому пункту 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року №12 „Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку відповідно до ст. 303 ЦПК України апеляційний суд при перевірці законності й обґрунтованості рішення суду першої інстанції не має права виходити як за межі доводів апеляційної скарги, так і за межі вимог, заявлених у суді першої інстанції, крім випадків передбачених частинами третьою та четвертою цієї статті.

У третьому абзаці пункту 15 названої постанови Пленуму зазначено, що у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Як видно із змісту апеляційної скарги ОСОБА_1 не оскаржує рішення суду першої інстанції в частині вимог про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, виданого ОСОБА_2, та зустрічного позову, а тому рішення суду в цій частині не перевіряється.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що сторони є співвласниками домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1. ОСОБА_1 на праві власності належить 54/100 ідеальних частин цього будинку, що підтверджується договором купівлі-продажу від 9 липня 1986 року /а.с.9-11/, а ОСОБА_2 46/100 ідеальних частин, що підтверджується договором даруванням від 6 травня 2006 року /а.с.113-116/.

Рішенням 22 сесії Житомирської міської ради 5 скликання від 06.02.2008 року №553 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та складання документів, які посвідчують право на земельну ділянку ОСОБА_2 та безоплатно передано йому у власність земельну ділянку площею 0,0258га по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та закріплено за вказаним домоволодінням земельну ділянку загальним розміром 0,0561га /а.с.39-40,177-179/.

На підставі зазначеного рішення ОСОБА_2 отримав державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2, який зареєстрований 08.08.2008 року Управлінням земельних ресурсів у м. Житомирі у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №51/а.с.118/.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 18.06.2013 року та додатковим рішенням цього суду від 10.02.2015 року зазначене рішення сесії визнано недійсним в частині надання дозволу на безоплатну приватизацію земельної ділянки площею 0,0258 га. ОСОБА_2 та затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та складання документів, які посвідчують право на земельну ділянку ОСОБА_2 та безоплатної передачі йому у власність присадибної земельної ділянки площею 0,0258 га по АДРЕСА_1 /а.с.80-81, 328-329/.

Оскільки рішення міської ради, на підставі якого відповідачу ОСОБА_2 08.08.2008 року було видано державний акт на право власності на земельну ділянку, визнано судом недійсним, суд першої інстанції дійшов висновку про обгрунтованість вимог про визнання недійсним державного акту.

Рішення суду першої інстанції і цій частині не оскаржується.

Висновок суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовної вимоги в частині скасування запису про державну реєстрацію державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3, а також відомостей про ОСОБА_2 як власника земельної ділянки у поземельній книзі, є законним, оскільки рішення суду про визнання недійсним державного акта про право власності на земельну ділянку є підставою для скасування відповідного запису в поземельній книзі.

Окрім того дана позовна вимога втратила свою актуальність, зважаючи на те, що до ст. 6 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень 16.10. 2012 року були внесені зміни щодо визначення органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері державної реєстрації майнових прав, у зв'язку з чим повноваження органів Держкомзему, щодо реєстрації прав на землю були припиненні з 1 січня 2013 року.

«Порядок ведення книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право користування ділянкою, договору оренди» втратив свою чинність на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 17.10. 2012 року. У зв'язку з цим ведення книг при реєстрації майнових прав не передбачено. Дані які вносились до таких книг перенесені до єдиної інформаційної системи Державного земельного кадастру.

Відповідно до ч.10 пункту 37 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року припинення речових прав однією із підстав є рішення суду про припинення права власності на нерухоме майно. Отже, скасування державного акту на право власності на землю саме по собі дає відповідним органам право для внесення змін до державного реєстру.

Суд першої інстанції дійшов також обгрунтованого висновку про відмову в задоволенні вимоги про зобовязання ОСОБА_2 демонтувати (знести) капітальну огорожу в натурі (на місцевості) та відновити межу земельної ділянки в натурі (на місцевості) шляхом встановлення нової огорожі за станом на 14.08.2006 року, відповідно до плану земельної ділянки згідно технічного паспорту на будинковолодіння.

Відповідно до ст.152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що згідно рішення Житомирського міськвиконкому №907 від 03.09.1957 року за будинковолодінням в АДРЕСА_1/ закріплено 0,057га, отже вона має право на користування земельною ділянкою у розмірі, що відповідає розміру ідеальної частки у будинковолодінні 0,0303га. Також зазначає, що саме така площа земельної ділянки перебувала у її фактичному користуванні до вересня 2006 року, що підтверджується планом земельної ділянки та її конфігурацією згідно технічного паспорта на будинок.

Проте такі доводи спростовуються матеріалами справи та не узгоджуються з приписами ст.ст.58,59 ЦПК України щодо належності та допустимості доказів.

Так, згідно рішення Житомирського МВК №907 від 03.09.1957 року за будинковолодінням по АДРЕСА_1 закріплено 0,600га /а.с.246/. Рішенням Житомирської міської ради №553 від 06.02.2008 року, яке в подальшому було скасовано рішенням суду, загальна площа земельної ділянки, закріпленої за вказаним будинком, зазначена у 0,0561га/а.с.177-180/. Згідно висновку експертизи, яка була призначена на підставі даних, в подальшому скасованого рішення Житомирської міської ради №553 від 06.02.2008 року, вбачається, що площа спірної земельної ділянки становить 0,0577га/а.с.276/.

Відтак, площа спірної земельної ділянки, у передбачений законом спосіб, не визначена, чинного рішення органу місцевого самоврядування про виділ спірної земельної ділянки у користування співвласникам домоволодіння по АДРЕСА_1 не існує, відповідно, ним земельна ділянка не формувалася, а її площа не підтверджена належними доказами. Не можуть бути такими доказами технічний паспорт БТІ на будинок та/або висновки проведеної по справі експертизи.

У зв»язку з тим, що конфігурація та площа земельної ділянки органом місцевого самоврядування не встановлювалась, угода про порядок користування земельною ділянкою, якою було б визначено в натурі межі земельних ділянок співвласників не укладалася, позов про відновлення меж земельної ділянки в натурі шляхом встановлення огорожі станом на 14.08.2006 року є передчасним.

З огляду на наведене рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. 209, 218, 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 29 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді