Справа № 2-141/2011
Провадження № 6/172/1/15
У Х В А Л А

16.01.2015 року

Васильківський районний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді- Порох К.Г.

секретаря - Голубенко Т.В.

за участі представника заявника ОСОБА_1,

позивача - стягувача ОСОБА_2,

представника позивача - стягувача адвоката ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Васильківка заяву ТОВПобут Покровського району Дніпропетровської області про поворот виконання рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 19 березня 2012року у справі за позовом ОСОБА_2 до ТОВ "Побут" про стягнення заробітної плати та моральної шкоди ,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю Побут звернулося до суду з заявою про поворот виконання рішення суду від 19.03.2012 року за позовом ОСОБА_2 до ТОВ Побут про стягнення заробітної плати та стягнення моральної шкоди, мотивуючи свої вимоги, тим, що рішенням Покровського районного суду Дніпропетровської області від 19 березня 2012 року у справі №2-141/2011 з ТОВ Побут стягнуто на користь ОСОБА_2 18752грн.48 коп. На думку заявника вказане рішення суду фактично ґрунтувалося на поданих позивачкою документах і матеріалах, у зв'язку з чим, ним було подано заяву про перегляд заочного рішення суду. 22 квітня 2013 року ухвалою Покровського районного суду у справі № 2-189/13-ц зазначене рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 19 березня 2012 року у справі № 2-141/2011 - скасовано. Рішенням Покровського районного суду Дніпропетровської області від 20 вересня 2013 року у справі № 189/756/13-ц в задоволенні позову ОСОБА_2 до ТОВ Побут про стягнення заробітної плати та моральної шкоди відмовлено в повному обсязі. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 06.12.2013 року вищевказане рішення було залишено в силі. Після скасування рішення від 19 березня 2012 року, при новому розгляді справи і винесенні рішення Покровським районним судом Дніпропетровської області від 20 вересня 2013 року у справі № 189/756/13-ц, питання про поворот виконання рішення не було предметом вирішення судом, а також не було предметом вирішення і судом апеляційної інстанції. При цьому на виконання первісного рішення суду від 19.03.2012 року відділом державної виконавчої служби Покровського районного управління юстиції у Дніпропетровській області при примусовому виконанні виконавчого документа в/л №2-141/11, виданого 17.04.12 року Покровським районним судом про стягнення заробітної плати з ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю Побут на користь позивача ОСОБА_2 проведено списання коштів із рахунку відповідача в сумі - 2636 грн.75 коп. Також відділом державної виконавчої служби Покровського районного управління юстиції у Дніпропетровській області при примусовому виконанні виконавчого документа в/л № 2-141/11 проведено реалізацію з прилюдних торгів майна відповідача - нежитлової будівлі (баня) розташованої за адресою вул. 40 років Жовтня, № 1, смт. Покровське, Покровського району, Дніпропетровської області. Від реалізації вказаного майна одержано грошові кошти в розмірі - 29000грн.07 коп., які направлено на виконання виконавчого провадження, а частина із яких в сумі - 6408 грн. 32 коп. повернуто ТОВ Побут. Враховуючи неможливість повернення реалізованого майна - нежитлової будівлі (баня) розташованї за адресою вул. 40 років Жовтня, № 1 смт. Покровське, Покровського району, Дніпропетровської області просить стягнути на користь заявника грошові кошти, із урахуванням - 2636 (дві тисячі шістсот тридцять шість) гривень 75 копійок, стягнуті за рішенням Покровського районного суду Дніпропетровської області від 19 березня 2012 року у справі № 2-141/2011, а також грошові кошти, одержані від реалізації майна, яке неможливо повернути відповідачу в сумі - 22591 грн. 68коп., а всього в сумі - 25228 грн. 43 коп.

У судовому засіданні представник заявника ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримав, просив задовольнити їх у повному обсязі. Зазначив, що строк позовної давності не минув для звернення з заявою про поворот виконання рішення, так як трудовим законодавством передбачено право на звернення за належними коштами оплати праці без обмеження будь-яким строком. Просив суд, зважаючи, що на виконання рішення суду з прилюдних торгів реалізоване майно ТОВ "Побут": нежитлове приміщення - баня, взяти до уваги положення ст.380 ЦПК України про те, що у разі неможливості повернути майно в рішенні або ухвалі суду передбачається відшкодування вартості цього майна в розмірі грошових коштів, одержаних від його реалізації. Отже, частину коштів від реалізації майна, використаних на погашення сум виплати за рішенням суду - 22591грн.68коп. слід стягнути з ОСОБА_2

Стягувач ОСОБА_2 та її представник адвокат ОСОБА_3 зазначені у заяві вимоги не визнали, просили відмовити у їх задоволенні. Крім цього зазначили, що заявником подана заява після спливу тримісячного строку, як строку позовної давності для звернення до суду за вирішенням трудових спорів. Крім того, рішення суду про стягнення заробітної плати чи інших виплат, що випливають з трудових правовідносин, поврот виконання допускається лише тоді, коли скасоване рішення грунтувалося на повідомлених позивачем неправдивих відомостях. ОСОБА_2 не повідомляла суду неправдивих відомостей, а тому до неї не можіть бути застосовані згадані положення ст. 382ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, повно та всебічне з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає необхідним заяву ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю Побут про поворот виконання рішення суду від 19.03.2012 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю Побут про стягнення заробітної плати та стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Згідно частин 2,4 ст. 380 ЦПК України, якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернено на новий розгляд, а при новому розгляді справи в позові відмовлено або позовні вимоги задоволено в меншому розмірі, або провадження у справі закрито чи заяву залишено без розгляду, суд, ухвалюючи рішення, повинен зобов'язати позивача повернути відповідачеві безпідставно стягнене з нього за скасованим рішенням. За судовим рішенням про поворот виконання видається виконавчий лист у порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.381 ЦПК України, якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом при новому розгляді справи або судом апеляційної чи касаційної інстанції, заява відповідача про повернення стягненого з нього за скасованим рішенням майна розглядається судом, у якому перебуває справа.

Як вбачається з матеріалів справи заочним рішенням Покровського районного суду Дніпропетровської області від 19 березня 2012 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю Побут про стягнення заробітної плати та стягнення моральної шкоди - задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю Побут на користь ОСОБА_2 заробітну плату за час вимушеного прогулу не з вини працівника за період з 01.03.2010 року по 19.03.2012 року в сумі 17948 грн. Крім того, стягнуто з ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю Побут на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в сумі 500 грн. Одночасно з ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю Побут на користь держави стягнуто судовий збір в розмірі 184 грн. 48 коп. та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення діяльності суду (т. 1 а. с. 105).

Присуджені вказаним рішенням Покровського районного суду Дніпропетровської області кошти було перераховано стягувану ОСОБА_2, про що свідчать постанова про закінчення виконавчого провадження від 20.03.2013 року щодо стягнення з ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю Побут на користь ОСОБА_2 суми в розмірі 17 948 грн. 00 коп. та копія протоколу № 08/759/12/А-36н-1 проведення прилюдних торгів (т. 2 а. с. 3, 4). Зазначені обставини сторонами не оспорювались.

Не погоджуючись з заочним рішенням суду першої інстанції від 19.03.2012 року, відповідачем була подана заява про перегляд заочного рішення. Ухвалою Покровського районного суду Дніпропетровської області від 22.04.2013 року заочне рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 19.03.2012 року, винесене у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю Побут - скасовано, а справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні (т. 1 а. с. 171-172).

Рішеннями Покровського районного суду Дніпропетровської області від 24.09.2012 року та 20.09.2013 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю Побут про стягнення заробітної плати та стягнення моральної шкоди - відмовлено у повному обсязі, оскільки невиплата заробітної плати позивачці сталася через несумлінне ставлення до своїх трудових обов"язків, оскільки в період з березня 2009року по травень 2013року вона на роботу не виходила, а використовувала ці дні на власний розсуд, при цьому з 24 лютого 2007року по 23 січня 2012року ОСОБА_2 була зареєстрована як суб"єкт підприємницької діяльності. Час простою з вини працівника не оплачується. (т. 1 а. с. 134, 240-241).

Колегією суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області 13.12.2012 року та 06.12.2013 року апеляційні скарги ОСОБА_2 на рішення суду відхилено, а рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 24.09.2012 та 20.09.2013 року залишено без змін. Рішення суду першої інстанції набрали законної сили (т. 1 а. с. 135,261-262).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 19.06.2014 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 20 вересня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 06.12.2013 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю Побут про стягнення заробітної плати та відшкодування моральної шкоди - відмовлено (т. 2 а. с. 77).

Отже, судом достовірно встановлено, що на користь ОСОБА_2 державною виконавчою службою з ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю Побут стягнуто кошти на підставі рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 19.03.2012 року, яке в подальшому було переглянуто Покровським районним судом Дніпропетровської області та судом ухвалено нові рішення від 24.09.2012 року та 20.09.2013 року про відмову у задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі.

В ході виконання рішення суду від 19.03.2012 року державною виконавчої службою проведено реалізацію нежитлової будівлі (бані), належної ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю Побут загальною площею 295,0 м. кв. за адресою: вул. 40 років Жовтня, 1 смт. Покровське Покровського району Дніпропетровської області за 29 000 грн.,з яких 4321,00 грн. становить винагорода ПП СП Юстиції.

Приймаючи рішення про часткове задоволення заяви відповідача про поворот виконання суд виходить з наступного.

В ст.52 Закону України "Про виконавче провадження" визначено порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника.Так, стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах. Готівкові кошти, виявлені у боржника, вилучаються. На кошти та інші цінності боржника, що знаходяться на рахунках, вкладах та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, накладається арешт. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, які будуть відкриті після винесення постанови про накладення арешту. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати ті види майна чи предмети, на які необхідно в першу чергу звернути стягнення. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається державним виконавцем. Стягнення на майно боржника звертається в розмірі і обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження.

ОСОБА_5" нежитлова споруда(баня) була реалізована та від її реалізації частково кошти передані позивачу- стягувачу ОСОБА_2на погашення сплати коштів за час вимушеного простою. ОСОБА_5" стягувачці не передавалось, а отже суд не вбачає підстав для задоволення заяви відповідача в порядку ч.3ст.380ЦПК України про стягнення з ОСОБА_2 грошових коштів на відшкодування вартості реалізованого майна, використаних на погашення сум виплати за рішенням суду в розмірі 22591грн.68коп.

Суд відхиляє як безпідставні посилання представника ТОВ "Побут" ОСОБА_1 в обгрунтування своєї позиції на положення ст.238 КЗпП України щодо звернення про стягнення грошових вимог при розгляді трудових спорів без обмеження будь-яким строком, оскільки зазначені норми стосуються права органу, що розглядає трудовий спір, винести рішення про виплату працівникові належних сум без обмеження будь-яким строком, а не підприємству, стороні трудового спору. Право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком у разі порушення законодавства про оплату працімає, саме, працівник, а не роботодавець.

Посилання ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3 на положення статті 233 КЗпП України про строки звернення до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду за вирішенням трудових спорів та твердження, що заявником пропущено тримісячний строк на звернення до суду із заявою про поворот виконання рішення, є неприйнятними для суду при постановленні рішення. Згадані положення трудового законодавства регулюють строки звернення працівника з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду, а не строк, який застосовується при вирішенні питань, пов"язаних з виконанням судових рішень у цивільних справах, що випливають з трудових правовідносин, та повороту виконння в них.

За змістом ст. 381 ЦПК України якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом при новому розгляді справи або судом апеляційної чи касаційної інстанції, заява відповідача про повернення стягненого з нього за скасованим рішенням майна розглядається судом, у якому перебуває справа. Заяву про поворот виконання можна подати у межах позовної давності.

Згідно ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Винятки з правил, встановлених частинами першою та другою цієї статті, можуть бути встановлені законом.

Статтею 257 ЦК України визначено загальна позовна давність, яка встановлюється тривалістю у три роки.

Досліджуванням судових рішень Покровського районного суду Дніпропетровської області від 24 вересня 2012 року та 20 вересня 2013 року та апеляційного суду Дніпропетровської області 13.12.2012 року та 06.12.2013 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю Побут про стягнення заробітної плати та стягнення моральної шкоди встановлено, що судом першої інстанції при новому розгляді справи та апеляційною інстанцією не було вирішено питання про поворот виконання рішення суду від 19.03.2012 року.

Таким чином, право ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю Побут на звернення до суду із заявою про поворот виконання рішення суду виникло з дня винесення ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області, тобто,06.12.2013 року. В межах позовної давності 01.04.2014 року заявником подано заяву до Покровського районного суду Дніпропетровської області про поворот виконання рішення суду.

Ретельним аналізом судових рішень Покровського районного суду Дніпропетровської області від 19.03.2012 року, 24.09.2012 року, 22.04.2013 року, 20.09.2013 року, апеляційного суду Дніпропетровської області від 13.12.2012 року, 06.12.2013 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю Побут про стягнення заробітної плати та стягнення моральної шкоди також спростовуються доводи ОСОБА_2 та представника ОСОБА_3 про відсутність підстав для задоволення заявлених вимог заявника, у зв'язку з відсутністю доказів, які б підтверджували факт обґрунтованості рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 28.03.2014 року на підроблених документах або на завідомо неправдивих відомостях позивача.

Судом встановлено, що заочне рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 19.03.2012 року ґрунтувалося на наданих позивачем ОСОБА_2 доказах: позовної заяви та її доповненнях про стягнення заробітної плати (у яких позивачем зазначалось про порушення ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю Побут ст.ст. 113, 115 КЗпП України), копії трудової книжки. Згідно ухвали Покровського районного суду Дніпропетровської області від 22.04.2013 року рішення суду від 19.03.2012 року скасовано у зв'язку з встановленням факту неявки відповідача ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю Побут в судове засідання з поважних причин і наявністю доказів, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, на які посилається відповідач.

Відповідно до ст. 94 КЗпП України, заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується.

Статтею 113 КЗпП України встановлено, що час простою не з вини працівника оплачується з розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу). Про початок простою, крім простою структурного підрозділу чи всього підприємства, працівник повинен попередити власника або уповноважений ним орган чи бригадира, майстра, інших посадових осіб. Час простою з вини працівника не оплачується. Тому, як простій можуть бути кваліфіковані лише ті випадки, коли працівник приходить на роботу, але не працює з причин відсутності матеріально-технічного забезпечення виробництва, незабезпечення технологічною документацією, несправності устаткування, простою з інших причин, не пов'язаних з виною працівника. Якщо працівник через простій самовільно не приходить на роботу чи іде з роботи, він не має права вимагати оплати відповідного часу простою з підстав, передбачених ст. 113 КЗпП України.

Зі змісту рішень Покровського районного суду Дніпропетровської області суду від 24.09.2012 року та 20.09.2013 року вбачається, що під час судового розгляду позивачка повідомила, що весь спірний період вона з'являлася на роботу за власним бажанням на годину, дві. Вважає, що не працювала з вини підприємства, так як обладнання до цього часу не відремонтоване.

Отже, невиплата заробітної плати позивачці, сталася через несумлінне ставлення нею до своїх трудових обов'язків, так як в зазначений період часу ОСОБА_2 на роботу не виходила, а використовувала ці дні на власний розсуд. Однак при первинному розгляді справи про зазначені обставини нерегулярної явки на робоче місце позивачка суд не повідомила, зазначивши у позовній заяві про порушення трудового законодавства саме з боку ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю Побут.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заявлених вимог ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю Побут про поворот виконання рішення суду від 19.03.2012 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю Побут про стягнення заробітної плати та стягнення моральної шкоди.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 15, 60, 88, 212-215, 380, 381, 382 ЩІК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Побут" про поворот виконання рішення суду задовольнити частково.

Допустити поворот виконання рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 19.03.2012 року у справі №2-141/11 (2/433/18/2012) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Побут" про стягнення заробітної плати та стягнення моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Побут": оплата часу вимушеного прогулу не з вини працівника за період з 01.03.2010року по 19.03.2012року 17948грн.00коп., 500грн. на відшкодування моральної шкоди, 184грн.48коп витрат на сплату судового збору, 120грн.- витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, а всього 18752гривні 48копійок, в іншій частині відмовити за безпідставністю вимог.

Повний текст ухвали виготовлено 19січня 2015 року.

Ухвала може бути оскаржена в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Васильківський районний суд протягом 5 днів.

Суддя: