УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Мазур Л.М., Леванчука А.О., Червинської М.Є.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4, яка діє у свої інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5, до ОСОБА_6, Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації, Відділу приватизації житлового фонду Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації, третя особа - Служба у справах дітей Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації, про визнання протиправним і скасування розпорядження, про визнання недійсним і скасування свідоцтва про право власності,

за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4, яка діє у своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5, третя особа - Служба у справах дітей Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації, про визнання осіб такими, що добровільно залишили займане житлове приміщення, та втратили право користування жилим приміщенням у гуртожитку,

за касаційними скаргами ОСОБА_6 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 20 березня 2015 року, рішення Апеляційного суду м. Києва від 18 червня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 03 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, який уточнила в процесі розгляду справи, та остаточно просила:

- визнати недійсним і скасувати розпорядження Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації (далі - Голосіївська райдержадміністрація) від 18 жовтня 2011 року № 36498 про видачу свідоцтва від 18 жовтня 2011 року про право власності на квартиру АДРЕСА_1, виданого на ім'я ОСОБА_6;

- визнати недійсним та скасувати свідоцтво від 28 жовтня 2011 року про право власності на вказану квартиру, виданого на ім'я ОСОБА_6 відділом приватизації житлового фонду Голосіївської райдержадміністрації;

- вселити ОСОБА_4 та її неповнолітню доньку ОСОБА_5 в зазначену квартиру.

На обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що з 09 грудня 1994 року вона, як працівник ПАТ «ШФ «Воронін», зареєстрована та проживає в кімнаті АДРЕСА_1 разом зі своєю неповнолітньою донькою ОСОБА_5, а також крім них у вказаній кімнаті проживає ОСОБА_6

Вказала, що 18 жовтня 2011 року Голосіївською райдержадміністрацією на ім'я ОСОБА_6 видано свідоцтво про право власності на вказану квартиру, на підставі розпорядження № 34498.

Посилаючись на те, що розпорядження Голосіївської райдержадміністрації від 06 червня 2011 року № 503 та ордер НОМЕР_1, виданий 08 червня 2011 року ОСОБА_6 на спірну кімнату, на підставі яких відповідачці видано розпорядження та свідоцтво про право власності на однокімнатну ізольовану квартиру, визнані рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 27 вересня 2013 року недійсним та скасовані, право розпорядження та володіння спірним житловим приміщенням ОСОБА_6 здійснено без законних підстав, а тому остання протиправно чинить перешкоди позивачці у вселенні, чим порушує її права на житло та права її неповнолітньої доньки.

З огляду на вказане просила задовольнити позовні вимоги.

У червні 2014 року ОСОБА_6 подала зустрічну позовну заяву, в якій просила визнати ОСОБА_4 та ОСОБА_5 такими, що у добровільному порядку залишили вказане житло у 2001 році, у зв'язку із переїздом в інше місце на постійне місце проживання, та втратили право користування спірною квартирою.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 20 березня 2015 року в задоволенні первісного та зустрічного позову відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 18 червня 2015 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_7 задоволено частково, рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 20 березня 2015 року в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_4 скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Визнано недійним розпорядження органу приватизації Голосіївської райдержадмціністрації № 36498 від 18 жовтня 2011 року про видачу свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_2, видане на ім'я ОСОБА_6

Визнано недійсним свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_3, видане на ім'я ОСОБА_6

В іншій частині рішення залишено без змін.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 03 вересня 2015 року заяву представника ОСОБА_4 - ОСОБА_7 про виправлення описки задоволено, виправлено технічну помилку в рішенні Апеляційного суду м. Києва від 18 червня 2015 року, а саме доповнити резолютивну частину рішення, між абзацами п'ятим та шостим, абзацом наступного змісту:

Вселити ОСОБА_4 та її неповнолітню доньку ОСОБА_5 в квартиру АДРЕСА_2.

У касаційних скаргах ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, а також скасувати ухвалу апеляційного суду про виправлення описки та постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні заяви про виправлення описки.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційних скарг, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційні скарги підлягають відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_4 та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення її позову, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст.ст. 57, 212 ЦПК України), правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють їх регулюють, виходив з того, що ОСОБА_6 при здійсненні приватизації спірної квартири надала неправдиві відомості щодо зареєстрованих у ній осіб, а також врахував, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 27 вересня 2013 року визнано протиправним та скасовано розпорядження Голосіївської райдержадміністрації від 06 липня 2001 року № 503 в частині видачі ОСОБА_6 ордеру на право зайняття спірної квартири, а сам ордер № НОМЕР_1 від 08 липня 2011 року визнано недійсним, дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову.

При цьому є необґрунтованими доводи касаційної скарги ОСОБА_6 щодо порушення апеляційним судом норм процесуального права при постановленні ухвали про виправлення описки, оскільки як вбачається із описової частини рішення цього ж суду від 18 червня 2015 року, вимога про вселення позивача та її доньки до квартири задоволена колегією суддів та обґрунтовано підстави її задоволення, а також вказаний абзац був проголошений суддею-доповідачем в судовому засідання 18 червня 2015 року, у зв'язку з чим суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення заяви про виправлення описки на підставі ч. 1 ст. 219 ЦПК України.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційних скаргах, були предметом дослідження судом апеляційної інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом апеляційної інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційних скарг не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та ухвали.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 20 березня 2015 року в частині, яка не скасована апеляційним судом, рішення Апеляційного суду м. Києва від 18 червня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 03 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Л.М. Мазур

А.О. Леванчук

М.Є. Червинська