Номер провадження: 22-ц/785/3926/15
Головуючий у першій інстанції Петренко В. С.
Доповідач Процик М. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.06.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі: головуючої судді Процик М.В.,

суддів Дрішлюка А.І., Сєвєрової Є.С.,

при секретарі Решетник М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та моральної шкоди,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 12 лютого 2015 року, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вищевказаним позовом до ОСОБА_3 Уточнивши свої позовні вимоги в процесі розгляду справи, позивач просив стягнути на його користь 1224640,78 грн. основного боргу (курсової різниці), стягнути штраф за неповернення позики у розмірі 1188962,41 грн. за період з березня 2013 року по грудень 2014 року, 3% річних за період з 05.03.2013 р. по 14.12.2014р. у розмірі 86219,53 грн. та відшкодувати моральну шкоду у сумі 5700 грн. Позивач та його представник посилались на те, що рішенням суду уже було стягнуто борг з відповідача у національній валюті України, однак курс гривні до долару США з того часу суттєво змінився, тоді як відповідач зобовязався повернути позивачу борг у сумі еквівалентній до долару США; що курсова різниця складає 1224640,78 грн.; і що до цього часу відповідач борг за договором позики позивачу не повернув, а тому повинен сплатити 3% річних та штраф за період з березня 2013 року по грудень 2014 року, а також повинен відшкодувати позивачу моральну шкоду завдану невиконанням зобовязання по поверненню позики.

Представник ОСОБА_3 позов не визнала, посилаючись на повне погашення боргу перед позивачем, на необґрунтованість заявлених до нього вимог.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 12 лютого 2015 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та моральної шкоди - задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований: 65000, м. Одеса, АДРЕСА_2, код НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, проживає за адресою: АДРЕСА_1, США, код НОМЕР_2) 1224640 (один мільйон двісті двадцять чотири тисячі шістсот сорок) грн. 78 коп. курсову різниця між сумою основного боргу у гривні станом на 18 грудня 2014року та сумою основного боргу, зазначеною в рішенні Київського районного суду м. Одеси від 29 березня 2013року, 1188962 (один мільйон сто вісімдесят вісім тисяч девятсот шістдесят дві) грн. 41 коп. - штрафу за неповернення позики за період з березня 2013року по грудень 2014року, 86219 (вісімдесят шість тисяч двісті девятнадцять) грн. 53 коп. - три відсотки річних за період з березня 2013 року по грудень 2014 року, а також стягнуто 3441 (три тисячі чотириста сорок одна) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору. В решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду від 12 лютого 2015 року визнати протиправним та скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Проти апеляційної скарги заперечував представник позивача, який рішення суду першої інстанції не оскаржив.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в межах оскарження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду в частині стягнення штрафу - зміні, з наступних підстав.

За правилами ч. 1 п. 4 ст. 309 ЦПК України підставами для зміни рішення суду є порушення або неправильне застосування норм матеріального і процесуального права.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд 1-ої інстанції виходив з того, що сторони зобовязані виконувати умови договору, що ОСОБА_2 свої зобовязання за договором позики перед ОСОБА_3 виконав у повному обсязі, тоді як відповідач усупереч ухваленому рішенню до виконання умов договору не приступив, а тому несе повну цивільну відповідальність перед позивачем.

З основним висновком суду колегія погоджується, не погоджуючись з визначеним судом розміром штрафу.

За змістом ст.ст. 629, 525, 526, 611, ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами; одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, крім випадків, передбачених законом або договором; зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства; у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором, у тому числі сплата неустойки.

Згідно зі ст. 1049 ч. 1 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, то він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу, тобто з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. А також три проценти річних від простроченої суми.

Із матеріалів справи вбачається, що за нотаріально посвідченим договором позики від 27.08.2010 року ОСОБА_2 (позикодавець) і ОСОБА_3 (позичальник) уклали договір, про те, що позикодавець передав строком до 27.10.2010 року у власність позичальника 1230372 грн., що складає в еквіваленті 156000 доларів США, згідно курсу НБУ станом на 27.08.2010 року, і незалежно від інфляції, зміни комерційного курсу та курсу НБУ або інших причин ОСОБА_3 зобов'язується повернути ОСОБА_2 суму еквівалентну 156000 доларів США по комерційному курсу на день повернення позики (п. 1 договору). Якщо позичальник своєчасно не поверне позикодавцю суму, вказану в п. 1 цього договору, то за неналежне виконання умов договору він зобов'язаний сплатити штраф у розмірі 3,5 % від суми вказаної в п. 1 цього договору. Строк виплати повної суми вказаної в п. 1 цього договору буде продовжений за взаємною згодою сторін шляхом внесення нотаріально посвідчених змін та доповнень до договору (п. 3 договору). Позика в повному обсязі отримана позичальником до моменту підписання договору (п. 4 договору). (т.1а.с.6)

Після укладення вказаного вище договору, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 неодноразово вносили зміни та доповнення до договору позики, що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями договорів про внесення змін та доповнень до договору позики від 27.10.2010 року, 27.12.2010 року, 14.03.2011 року, 20.05.2011 року, 15.08.2011 року (т.1а.с.7-11).

Відповідно до змісту останньої редакції нотаріально посвідченого договору про внесення змін до договору позики від 15.08.2011 року ОСОБА_2 (позикодавець) та ОСОБА_3 (позичальник) уклали договір про те, що сторони вносять зміни до договору позики, складеного ними 27.08.2010 року, а саме: у зв'язку зі зміною строку повернення суми боргу сторони прийшли до згоди викласти нотаріально посвідчений договір позики від 27.08.2010 р. в наступній редакції, за якою: позикодавець передав строком до 14.09.2011 р. у власність позичальника грошову суму у розмірі 1255496 грн., що в еквіваленті складає 157500 доларів США, по курсу НБУ станом на 14.07.2011 року, без нарахування відсотків та зобов'язується повернути всю вищевказану боргову суму до 14.09.2011 року. У разі зміни офіційного курсу долару США за даними НБУ сума договору у гривні підлягає корегуванню пропорційно зміни цього курсу без додаткового погодження сторін (п. 1 договору). Сторони домовилися, що позичальник повертає позику частинами. У випадку прострочення повернення чергової частини боргу відповідно до п. 5 договору позичальник зобов'язаний сплатити позикодавцю штраф у розмірі 3,5 % щомісячно від суми, вказаної в п. 1 цього договору, до дня її повернення позикодавцю з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення (п. 8 договору). Зазначено, що договір є невід'ємною частиною договору позики від 27.08.2010р., і що на відношення неврегульовані цим договором розповсюджуються умови договору позики від 27.08.2010 року (т.1а. с. 11).

З матеріалів справи також вбачається, що свої зобов'язання за договором позики ОСОБА_2 виконав у повному обсязі, передавши у власність відповідача зазначену у договорі суму грошей, проте позичальник належним чином своїх обов'язків за договором позики не виконав, суму боргу у встановлений строк не повернув, у зв'язку з чим ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 29.03.2013 року по цивільній справі № 2-6800/11 позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 було задоволено частково, і з останнього стягнуто на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 27.08.2010 р. у розмірі 1258897,5 гривень, що в еквіваленті складає 157500 дол. США, штраф за неповернення позики у розмірі 834904,84 грн. за період з вересня 2011 року по лютий 2013 pоку, штраф за порушення умов Іпотечного договору у розмірі 54838,03 грн., 55521,6 грн. - 3 відсотка річних за період з 14.09.2011 року по 04.03.2013 pоку, 1700 грн. витрат по сплаті судового збору та 120 грн. витрат по сплаті збору на ІТЗ. В задоволенні позову про стягнення з ОСОБА_3 не одержаних з вини відповідача доходів (упущена вигода) за період з 14.09.2011 року по 04.03.2013 pоку, які складають 305379,56 грн., штрафу за порушення умов Іпотечного договору у розмірі 164514,11 грн., компенсації за завдану позивачу моральну шкоду у розмірі 50 000 грн. та витрат на правову допомогу у розмірі 10000 грн. було відмовлено (т.1а.с.14-23).

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 20.12.2013 р. апеляційна скарга ОСОБА_2 відхилена. Апеляційна скарга представника ОСОБА_3 задоволена частково. Рішення Київського районного суду м. Одеси від 29.03.2013 року скасовано. Позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 за договором позики 157500 доларів США, що по курсу НБУ складає 1258897,5 грн.; три відсотки річних 55521,6 грн., а всього - 1314419,10 грн. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми штрафу за договором позики, про стягнення суми штрафу за договором іпотеки, відшкодування моральної шкоди, грошових сум з упущеної вигоди, стягнення витрат на правову допомогу - відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати у сумі 1720,5 грн. (т.1а.с.86-91).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.0.2014 року рішення апеляційного суду Одеської області від 20.12.2013р. у частині вирішення позову про відшкодування моральної шкоди, упущеної вигоди та стягнення витрат на правову допомогу залишено без змін. В іншій частині рішення апеляційного суду скасовано, а справа в цій частині передана на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (т.1 а.с.135-141).

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 09.12.2014 року залишено без змін рішення Київського районного суду м. Одеси від 29.03.2013 року в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 1258897,5 грн., що за курсом НБУ на 04.03.2013 року складає 157500 доларів США - основного боргу; 55521,6 грн. - 3 % річних за період з 14.09.2011 року по 04.03.2013 року; скасовано рішення Київського районного суду м. Одеси від 29.03.2013 року в частині розгляду позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення штрафу за неповернення позики, штрафу за порушення умов іпотечного договору і судових витрат з ухваленням в цій частині нового рішення - стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 штраф за неповернення позики в розмірі 747020,12 грн., відмовлено у стягненні з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 штрафу за порушення умов іпотечного договору, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 1415,76 грн. (т.1 а.с.206-220).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18.03.2015 року рішення апеляційного суду Одеської області від 09.12.2014 року скасовано в частині вирішення позовних вимог щодо стягнення штрафу за неповернення позики, справа в цій частині передана на новий розгляд до суду апеляційної інстанції; рішення Київського районного суду м. Одеси від 29.03.2013 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 09.12.2014 року в частині стягнення основного боргу, 3% річних та рішення апеляційного суду Одеської області від 09.12.2014 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення штрафних санкцій за порушення умов іпотечного договору залишено без змін (т.2 а.с.20-27).

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 27.05.2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково, в частині рішення суду першої інстанції про стягнення на користь ОСОБА_2 штрафу у розмірі 834 904,84 грн. за несвоєчасне повернення позики; рішення Київського районного суду м. Одеси від 29.03.2013 року в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 штрафу за несвоєчасне повернення позики у розмірі 834904,84 грн. скасовано, та в цій частині ухвалено нове рішення, яким стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 штраф за несвоєчасне повернення позики у розмірі 747020,12 грн.(т.2 а. с. 59-62)

Встановлено і не спростовано відповідачем, що до теперішнього часу свої зобовязання перед ОСОБА_2 відповідач ОСОБА_3 не виконав навіть частково.

У відповідності зі ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За вищевказаними судовими рішеннями борг за договором позики стягнуто з відповідача на користь позивача за курсом гривні НБУ (до долару США), що був діючим станом на 04.03.2013 року, та на підставі ст.625 ЦК України стягнуто 3 % річних за період з 14.09.2011 року по 04.03.2013 року.

Враховуючи вищезазначене, факт невиконання відповідачем зобовязання перед позивачем до теперішнього часу, зміну курсу валют за період з 04.03.2013р., та те, що відповідач зобовязався повернути позивачу борг по курсу долара США на день повернення позики (п. 1 договору), колегія суддів погоджується з рішенням суду про стягнення з відповідача на користь позивача курсової різниці між сумою основного боргу у гривні станом на 18 грудня 2014року та сумою основного боргу, зазначеною в рішенні Київського районного суду м. Одеси від 29 березня 2013 року у сумі 1224640,78 грн. (157500х15,768,50). А також погоджується зі стягненням з відповідача 3% річних за період з 05.03.2013 р. по 14.12.2014р. у сумі 86219,53 грн. (т.1а.с.224-225) Правильність розрахунку відповідачем не оспорюється. Розмір нарахованої позивачем неустойки у вигляді штрафу за період неповернення позики відповідачем за період з березня 2013 року по грудень 2014 року складає 1188962,41 грн..

Разом з тим, за правилами ст. 551 ч. 3 ЦПК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Правила вказаної статті судом першої інстанції враховані не були.

Вбачається, що тривале невиконання рішення суду про стягнення боргу за договором позики водночас повязане з тривалим розглядом справи у судах, і відповідно з неможливістю його своєчасного звернення до виконання. Та водночас рішенням суду першої інстанції, зміненим рішенням апеляційного суду Одеської області від 27.05.2015 року, з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 уже було стягнуто штраф за несвоєчасне повернення позики у розмірі 747020,12 грн. Вказані обставини колегія суддів визнає такими, що мають істотне значення, та такими, що мають бути судом враховані.

А тому, колегія суддів вважає за необхідне зменшити розмір штрафу, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, за несвоєчасне повернення позики до 500 тис. грн. Відтак, рішення суду 1-ої інстанції в частині стягнення штрафу підлягає зміні.

Доводи відповідача в апеляційній скарзі про те, що суд першої інстанції був неповноважним, що суддя Петренко В.С. підлягав відводу у звязку з обставинами, які викликають сумнів у його обєктивності та неупередженості, колегією суддів до уваги не беруться, оскільки визначених ст.ст. 20, 21 ЦПК України підстав для відводу судді не вбачається.

З огляду на тривалість розгляду справи у судах різних інстанцій, і повязану з цим неможливість отримання виконавчого листа за первісним рішенням суду про стягнення боргу, неспроможними є посилання відповідача ОСОБА_3 в апеляційній скарзі на те, що саме позивач винен в невиконанні рішення суду, оскільки постійно збільшує розмір своїх позовних вимог, та що це позивач ігнорує вимоги виконавчої служби. Інших доводів апеляційна скарга не утримує.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню, а рішення суду 1-ої інстанції підлягає зміні в частині стягнення штрафу зі зменшенням його до 500 тис. грн.

У решті висновки суду ґрунтуються на матеріалах справи та правильно застосованих вимогах закону, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

У звязку зі зміною рішення суду в частині стягнення штрафу, на підставі ст.88 ЦПК України, пропорційно до задоволених позовних вимог підлягає зменшенню і розмір стягуваних на користь позивача понесених судових витрат з 3441 грн. до 2477,52 грн.

При подачі апеляційної скарги з відповідача на користь держави не було сплачено судовий збір, відстрочено сплату судового збору до моменту ухвалення рішення. На підставі ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір у сумі 1238,76 грн.

Керуючись ст. ст. 303,307,309,313-316,317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 12 лютого 2015 року в частині стягнення штрафу за неповернення позики та судових витрат змінити.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований: 65000, м. Одеса, АДРЕСА_2, код НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, проживає за адресою: АДРЕСА_1, США, код НОМЕР_2) штраф за неповернення позики за період з березня 2013 року по грудень 2014року у сумі 500000 грн. та компенсацію витрат на оплату судового збору у сумі 2477,52 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований: 65000, м. Одеса, АДРЕСА_2, код НОМЕР_1) на користь держави несплачений при подачі апеляційної скарги судовий збір у сумі 1238 грн. 76 коп.

У решті рішення Київського районного суду м. Одеси від 12 лютого 2015 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча: М.В. Процик

Судді: Є.С. Сєвєрова А.І. Дрішлюк