Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/192/15р. Головуючий у 1-й інстанції Петунін І.В.
Суддя-доповідач Спас О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Спас О.В.,

суддів: Полякова О.З.,

Бабак А.М.,

при секретарі Бабенко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Димитровського міського суду Донецької області від 14 жовтня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя,-

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя.

В позові зазначала, що з ОСОБА_4 вона знаходиться у шлюбі з 26.11.2011р. Шлюб у неї перший, у чоловіка - другий. Від шлюбу мають сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. З ОСОБА_4 разом мешкали у шлюбно-сімейних відносинах до першої половини червня 2014р. Їх шлюб розпався, так як їх сімейне життя не склалося внаслідок повної протилежності характерів, різних поглядів на сімейні відносини, внаслідок чого між ними постійно виникали різномовності та сварки. Спільне господарство не ведеться, в кожного з них своє життя. На підставі договору купівлі-продажу 30.03.2013р. на неї придбано житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 за 94700грн., вартість якого наразі складає понад 120000грн. Також на весілля їм подарували грошові кошти, а вона отримала державну допомогу по народженню дитини і за ці кошти ними було придбано автомобіль HUNDAY GETZ за 80 000 грн. У теперішній час ОСОБА_4 не чинить перешкод у користуванні будинком, а автомобілем він користується особисто. Вважає, що на підставі вищевикладеного, вона з дитиною має право на будинок, а ОСОБА_4 - на автомобіль. У добровільному порядку ОСОБА_4 не бажає ділити спільно набуте майно.

У зв'язку з цим просила суд виділити їй в порядку розподілу спільного майна набутого під час шлюбу будинок. Виділити в порядку розподілу спільного майна набутого під час шлюбу ОСОБА_4 автомобіль HUNDAY GETZ.

Рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 14 жовтня 2014 року позов задоволено частково. Визнано право приватної власності за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 по 1/2 частці за кожним на: жилий будинок з відповідними будівлями та спорудами за адресою: вул.Кітченка, 39, м.Димитров Донецької області; автомобіль HYUNDAI GETZ 2008 року випуску реєстраційний номер НОМЕР_1, номер шасі (кузова рами) НОМЕР_2. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 1003,34 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність, порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справ, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, виділивши їй будинок за адресою: вул.Кітченко, 39, м.Димитров, Донецької області, та виділити в порядку розподілу спільного майна набутого під час шлюбу ОСОБА_4 автомобіль HUNDAY GETZ.

Відповідно до розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 2710/38-14 від 02.09.2014 року про зміну територіальної підсудності судових справ у відповідності до Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції», підсудність даної справи визначено апеляційному суду Запорізької області.

В засідання апеляційного суду сторони, будучи належно та своєчасно повідомленими про час та місце судового засідання не з'явилися.

Апелянт повідомлена про час і місце слухання справи СМС-повідомленням 15.12.2014р., що підтверджується довідкою про доставку СМС. З клопотаннями про відкладення судового засідання з повідомленням про поважність причин неявки до апеляційного суду не звернулися. Судова колегія ухвалила про можливість розглядати справу за відсутності сторін.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін. Відповідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини та відповідні правовідносини.

ОСОБА_4 та ОСОБА_3 уклали шлюб 26.11.2011р.

У сторін народився син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

За нотаріально посвідченим договором 30.03.2013р. на ім'я ОСОБА_3 придбано житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1.

За ОСОБА_4 зареєстрований автомобіль HUNDAY GETZ, 2008р. випуску реєстраційний номер НОМЕР_1 на підставі довідки-рахунку від 01.08.2012р.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції з дотриманням вимог ст. ст. 212 - 215 ЦПК України належно оцінив надані сторонами докази, виконав вимоги цивільного судочинства і вирішив справу згідно з законом, вирішивши питання наявності обставин, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, суті правовідносин, що випливають із встановлених обставин, правильно застосував правові норми до цих правовідносин і дійшов вірного висновку про часткове задоволення позову.

Судом першої інстанції для вирішення справи правильно застосовані норми матеріального права.

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 ст. 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до вимог ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

При поділі майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, у разі, якщо речі є неподільними, присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно допускається лише за його згодою та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду (ч. ч. 4, 5 ст. 71 СК України).

При цьому згідно з роз'ясненням, наданим судам у п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення ч. ч. 4, 5 ст. 71 СК України щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Таких обставин у справі не виникло, а тому суд першої інстанції правильно виходив з наступного. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Суд діяв в межах ст. 11 ЦПК України - в межах позовних вимог заявлених у суді першої інстанції, до яких не входила вимога про поділ будинку в натурі, а тому правильно визнав ідеальні частки подружжя в спірному майні без його реального поділу і залишив майно у їх спільній частковій власності.

Доводи апеляційної скарги співпадають з підставами позовних вимог, заявлених ОСОБА_3 в суді першої інстанції, які були розглянуті під час провадження справи судом першої інстанції та дістали належної правової оцінки, з якою погоджується апеляційний суд, як вказано вище в цій ухвалі.

Доводи апеляційної скарги щодо неприязних стосунків сторін не спростовують висновки рішення суду першої інстанції, оскільки не свідчать про неправильне вирішення справи.

Інших доводів апеляційна скарга не містить.

Таким чином, при розгляді справи апеляційним судом встановлено, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням вимог матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують його висновків.

Немає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції та для постановляння нового рішення по справі

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313 - 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Димитровського міського суду Донецької області від 14 жовтня 2014 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: