У х в а л а

25 травня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

суддів:Сеніна Ю.Л., Григор'євої Л.І.,Сімоненко В.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

від 26 лютого 2015 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа - державний нотаріус першої Київської державної нотаріальної контори Губко Юлія Володимирівна, про визнання договору про розірвання договору дарування квартири недійсним,

в с т а н о в и л а:

30 квітня 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду із зазначеною заявою про перегляд судових рішень.

У заяві ОСОБА_4 зазначає, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 16 травня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 18 грудня 2014 року, їй відмовлено в задоволенні позову до ОСОБА_5, ОСОБА_6,

ОСОБА_7, третя особа - державний нотаріус першої Київської державної нотаріальної контори Губко Ю. В., про визнання договору про розірвання договору дарування квартири недійсним. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

від 26 лютого 2015 року її касаційну скаргу відхилено, рішення судів попередніх інстанцій залишено без змін.

У поданій до Верховного Суду України заяві ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 лютого 2015 року й постановити нове судове рішення про задоволення позову, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, зокрема статей 232, 237, 238 Цивільного кодексу України.

На підтвердження своїх доводів ОСОБА_4 наводить ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 січня 2012 року, від 14 серпня 2013 року та від 20 листопада 2013 року.

Перевіривши доводи заяви, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що підстави для відкриття провадження у справі відсутні.

Відповідно до статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстав: неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ; встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні даної справи судом; невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодилися суди апеляційної та касаційної інстанцій, виходив із того, що позивачем не було доведено наявність зловмисної домовленості між представником позивача та іншою стороною під час укладення договору про розірвання договору дарування квартири.

У наданих для порівняння:

- ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 січня 2012 року та від 14 серпня 2013 року, суд касаційної інстанції виходив з доведеності факту наявності зловмисної домовленості сторін при відчуженні майна.

- ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 листопада 2013 року, суд касаційної інстанції, залишаючи без змін рішення суду апеляційної інстанції про задоволення позову в справі про визнання договору недійсним, виходив з того, що оспорюваний правочин укладено з порушенням інтересів позивача та з перевищенням повноважень генерального директора позивача.

Порівняння вищенаведених судових рішень із судовим рішенням про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції при розгляді двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин дійшов протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

Доводи, які викладені в заяві не свідчать про наявність підстав, передбачених пунктом 1 статті 355 ЦПК України, для перегляду судових рішень.

Керуючись статтею 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховним Судом України справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа - державний нотаріус першої Київської державної нотаріальної контори Губко Юлія Володимирівна, про визнання договору про розірвання договору дарування квартири недійсним за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 лютого 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Л. Сенін
Л.І. Григор'єва
В.М. Сімоненко