Справа № 536/876/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2015 року Кременчуцький районний суд Полтавської області у складі:

головуючого - судді - Колотієвського О.О.,

при секретарі - Литвинюк А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

16 квітня 2015 року до Кременчуцького районного суду Полтавської області звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 25 червня 2013 року відповідач ОСОБА_2 позичив в нього у борг грошові кошти в розмірі 200 000 (двісті тисяч) гривень та зобов'язався повернути вказану суму. У разі неповернення позивачу вказаної суми боргу відповідач ОСОБА_2 зобов'язувався передати йому в рахунок погашення боргу право власності на будівлю складського корпусу, що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

На теперішній час відповідач ОСОБА_2 зобов'язання не виконав.

Позивач вказував, що 26 травня 2014 року він направив на адресу відповідача ОСОБА_2 вимогу про повернення боргу. В установлений вимогою строк грошові кошти відповідач не повернув.

01 липня 2014 року позивач повторно направив на адресу відповідача вимогу про повернення боргу, однак грошові кошти відповідачем повернуті не були.

На підставі викладеного позивач просить ухвалити рішення, яким: визнати за ним, ОСОБА_1 ( паспорт серія НОМЕР_2, виданий Автозаводським РВ КМУ УМВС України в Полтавській області 15.01.1997 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) право власності не нежитлове приміщення - будівлю складського корпусу, що розташоване за адресою : АДРЕСА_1, загальною площею 405,8 кв.м.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, на адресу суду надіслав заяву про слухання справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити, посилаючись на обставити викладені позові.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання, на адресу суду надіслав клопотання про слухання справи за його відсутності. Проти задоволення позовних вимог не заперечував.

Дослідивши матеріали справи, суд находить позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими що підлягають до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, не визнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до договору позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості ( ст.1046 ЦК України).

Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Відповідно до ч.1 ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як встановлено в судовому засіданні та не оспорюється сторонами, 25 червня 2013 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір позики, згідно з яким позивач передав відповідачем ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 200000 ( двісті тисяч ) гривень, які останній прийняв та власноруч написав розписку.

Відповідно до вказаної розписки відповідач ОСОБА_2 в разі неповернення боргу зобов'язався передати позивачу ОСОБА_1 право власності на будівлю складського корпусу, що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

У зв'язку з невиконанням боргового зобов'язання позивач направив відповідачеві ОСОБА_2 вимогу від 26.05.2014 року та 01.07.2014 року повернення коштів за договором позики. Вимоги про повернення коштів відповідач отримав 26.05.2014 року та 01.07.2014 року

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту, або інших вимог, що звичайно ставляться.

Ст.328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів і вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Ст.539 ЦК України передбачено, що альтернативним є зобов'язання, в якому боржник зобов'язаний вчинити одну з двох або кількох дій. Боржник має право вибору предмета зобов'язання, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту.

Фактично ОСОБА_2 не маючи можливості повернути отримані у борг кошти від ОСОБА_1 в сумі 200000 гривень згоден передати у власність позивача будівлю складського корпусу, що розташована за адресою: АДРЕСА_1. про що ствердив у зазначеній розписці, як альтернативне зобов'язання.

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 25.04.2013 року спірне приміщення належить відповідачу ОСОБА_2.

За таких обставин позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 328 ,526,527,530,539,1046, 1047, 1049 ЦК України, ст. ст. 14, 57 - 59, 208, 209, 212 - 215, 218, ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( паспорт серія НОМЕР_2, виданий Автозаводським РВ КМУ УМВС України в Полтавській області 15.01.1997 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) право власності не нежитлове приміщення - будівлю складського корпусу, що розташоване за адресою : АДРЕСА_1, загальною площею 405,8 кв.м.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Полтавської області через Кременчуцький районний суд Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О. О. Колотієвський