Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Колодійчука В.М.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про проведення виділу в натурі частки із домоволодіння, стягнення судових витрат; за зустрічним позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 16 липня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2012 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про проведення виділу в натурі частки із домоволодіння. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що їй, на праві спільної часткової власності належить 28/100 частин домоволодіння (житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями) по АДРЕСА_1. Дану частку позивач успадкувала від своєї бабусі ОСОБА_6, яка у свою чергу отримала вказану частку у дар від своєї матері ОСОБА_7 на підставі договору дарування від 16 лютого 1987 року. Як зазначає позивач за первісним позовом, до 16 лютого 1987 року її прабабця була власницею цілого домоволодіння, яке вона на підставі трьох договорів дарування поділила між бабцею позивача - ОСОБА_6, відповідачами по справі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Позивач вказує, що з часу поділу домоволодіння житловий будинок і господарські будівлі є фактично поділені між сторонами і всі вони мають у володінні та користуванні відокремлену частину будинку із самостійним виходом та частиною господарських будівель домоволодіння. Згідно технічного паспорта зазначений будинок складається з трьох квартир. Позивачу належить весь мезонін (квартира № 3) та сходова клітка згідно заповіту, крім того виключно у володінні та користуванні ОСОБА_3 знаходяться вказані у технічному паспорті: ґанок, прилеглий до сходової клітки, що є єдиним виходом із мезоніну, сходова клітка площею 8,3 кв. м, через яку іде вихід із мезоніну, сходи на мезонін, комора № І площею 8,0 кв. м у підвалі, 1/4 сараю. Позивач вказує, що виходи з квартир інших співвласників є окремими і розміщені в інших частинах житлового будинку домоволодіння. Приміщення комори у підвалі та частина сараю належить позивачці згідно з заповіту ОСОБА_6 Приміщення сараю фактично поділено між сторонами, а частина сараю ОСОБА_3 відділена перегородкою із шлакоблоків. Позивач зазначає, що володіння та користування нею вказаними приміщеннями домоволодіння відповідає умовам розподілу, зробленого прабабцею позивача ОСОБА_7 відповідно до укладених договорів дарування. Позивач має намір отримати дозвільні документи на реконструкцію квартири, однак попри фактичний розподіл на квартири, домоволодіння юридично залишається у спільній частковій власності позивача та відповідачів, відтак без їхньої згоди ОСОБА_3 не може отримати відповідні документи, а тому, на її думку, така ситуація може бути вирішена поділом майна. Відповідачі уникають укладення договору про поділ (виділ) нерухомого майна, що є у їхній спільній частковій власності, що як вважає ОСОБА_3 перешкоджає реалізації її прав власника житла.

В лютому 2014 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 заявили до ОСОБА_3 зустрічний позов про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням, в обґрунтування якого посилалися на те, що підвали, сараї, комори, горища згідно рішення Конституційного Суду України № 4-рп/2004 від 02 березня 2004 року є допоміжними приміщеннями житлового будинку. Проте, ОСОБА_3 чинить їм перешкоди у доступі до допоміжних приміщень. Зокрема остання заблокувала дверний проріз, зроблений ОСОБА_4 з метою додаткового виходу на сходову клітку. Оскільки сторонам по справі житловий будинок за вказаною адресою належить на праві спільної часткової власності, а сходова клітка та горище перебувають у загальному користуванні, кожен із співвласників має право користуватися ними однаковою мірою, а тому вважають, що дії ОСОБА_3 є незаконними. Просили зобов'язати ОСОБА_3 не чинити їм перешкод у доступі до допоміжних приміщень (сходової клітки та горища) житлового будинку по АДРЕСА_1.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 22 травня 2014 року позов ОСОБА_3 задоволено. Проведено виділ в натурі частки ОСОБА_3 із домоволодіння по АДРЕСА_1. Виділено в натурі у приватну власність ОСОБА_3: 1) по житловому будинку домоволодіння по АДРЕСА_1 приміщення: ґанок, прилеглий до сходової клітки позначеної у плані № IV; сходову клітку, позначену у плані № V площею 10,2 кв. м; кухню, позначену у плані № 1 площею 9,6 кв. м; житлову кімнату, позначену у плані № 2 площею 17,1 кв. м; житлову кімнату, позначену у плані № 3 площею 15,1 кв. м; сходову клітку, позначену у плані № IV площею 8,3 кв. м; комору № І площею 8,0 кв. м у підвалі, позначеному у плані літерою А1а1; 2) по господарській будівлі домоволодіння по АДРЕСА_1 приміщення: 1/4 частину сараю площею 6,80 кв. м, позначеному у плані літерою Б.

Зобов'язано ОСОБА_3 виплатити ОСОБА_4 та ОСОБА_5 грошову компенсацію вартості їхньої частки сходової клітки в житловому будинку по АДРЕСА_1 по 16 174 грн. кожному. Вирішено питання розподілу судових витрат. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4, ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області від 16 липня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення у справі, яким в задоволенні первісного позову ОСОБА_3 відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_4, ОСОБА_5 задоволено та зобов'язано ОСОБА_3 не чинити перешкоди ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в доступі до допоміжних приміщень (сходової клітки та горища) житлового будинку по АДРЕСА_1.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково з огляду на наступне.

Судами встановлено, що на праві спільної часткової власності ОСОБА_3 належить 28/100 частин, ОСОБА_4 - 45/100 частин, ОСОБА_5 - 27/100 частин домоволодіння по АДРЕСА_1.

До 16 лютого 1987 року власницею цілого домоволодіння за вказаною адресою була ОСОБА_7, яке вона на підставі трьох договорів дарування поділила між ОСОБА_6 (28/100), ОСОБА_4 (45/100) та ОСОБА_5 (27/100).

ОСОБА_3 успадкувала частку у праві спільної часткової власності на домоволодіння від своєї бабці ОСОБА_6 (а.с.8, 9). ОСОБА_6 отримала вказану частку у дар від своєї матері - ОСОБА_7 на підставі договору дарування від 16 лютого 1987 року (а.с.14 - 15).

Згідно договорів дарування дарувальниця (ОСОБА_7) та обдаровані домовились, що: у володіння і користування ОСОБА_6 переходить ввесь мезонін, ґанок, підвал, частина сараю зазначеного літерою Б (а.с.126); у володіння і користування ОСОБА_4 переходить житлова кімната зазначена в плані цифрами 1-2 житловою площею 23,74 кв. м, житлова кімната зазначена в плані цифрами 1-3 житловою площею 20,06 кв. м, кухня зазначена літерами 1-1 площею 10,65 кв. м, сарай зазначений літерою В, 1/2 туалету, частина сараю літ. Б, ґанок, веранда (а.с.124); у володіння і користування ОСОБА_5 переходить частина будинку, яка складається з одної жилої кімнати зазначеної в плані цифрами 2-4 жилою площею 18,3 кв. м, кухня зазначена цифрами 2-3 площею 11,52 кв. м, літня кухня зазначена літерою Б, частина сараю літ. Б1, 1/2 туалету, коридор зазначений цифрами 2-2 площею 3,18 кв. м, передня зазначена цифрами 2-1 площею 2,24 кв. м (а.с. 122).

Судами встановлено та сторонами не заперечувалось, що кожен із них має у володінні та користуванні відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) та частину господарських будівель домоволодіння.

Згідно технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок по АДРЕСА_1 (а.с.18-21), житловий будинок домоволодіння складається із трьох квартир:

квартири № 1, у якій проживає ОСОБА_4, знаходиться на першому поверсі та складається із коридору, позначеного у плані № 1 площею 5,3 кв. м, ванної, позначеної у плані № 2 площею 3,0 кв. м, житлової кімнати, позначеної у плані № 3 площею 23,7 кв. м, житлової кімнати, позначеної у плані № 4 площею 19,2 кв. м; вбудованої шафи, позначеної у плані № 5 площею 0,8 кв. м, кухні, позначеної у плані № 6 площею 15,5 кв. м, комори, позначеної у плані № 7 площею 3,2 кв. м (а.с.19, 20);

квартири № 2, у якій проживає ОСОБА_5, знаходиться на першому поверсі і складається із тамбура, позначеного у плані № 1 площею 2,1 кв. м, коридору, позначеного у плані № 2 площею 3,0 кв. м, кухні, позначеної у плані № 3 площею 11,9 кв. м; житлової кімнати, позначеної у плані № 4 площею 18,3 кв. м; коридору, позначеного у плані № 5 площею 3,2 кв. м; ванної, позначеної у плані № 6 площею 2,0 кв. м (а.с.19, 20);

квартири № 3, у якій проживає ОСОБА_3, яка розташована на мезоніні та складається із кухні, позначеної у плані № 1 площею 9,6 кв. м, житлової кімнати, позначеної у плані № 2 площею 17,1 кв. м, житлової кімнати, позначеної у плані № 3 площею 15,1 кв. м (а.с. 20).

Мезонін є відокремленою частиною будинку із окремим самостійним виходом.

Крім мезоніну, у володінні та користуванні ОСОБА_3 знаходяться вказані у технічному паспорті від 08 серпня 2008 року: ґанок, прилеглий до сходової клітки, позначеної у плані № IV, що є єдиним виходом із мезоніну, сходова клітка, позначена у плані № IV площею 8,3 кв. м, через яку іде вихід із мезоніну, сходи на мезонін, комора № І площею 8,0 кв. м у підвалі, позначеному у плані літерою А1а1; 1/4 сараю, позначеного у плані літерою Б.

Ґанок, прилеглий до сходової клітки позначеної у плані № IV належить позивачці згідно заповіту ОСОБА_6 (а.с.118).

Ґанком, сходовою кліткою, позначеною у плані № IV площею 8,3 кв. м та сходами на мезонін користується тільки ОСОБА_3.

Виходи із квартир інших співвласників є окремими і розміщені в інших частинах житлового будинку домоволодіння.

Приміщення комори у підвалі та частина сараю належить ОСОБА_3 згідно заповіту ОСОБА_6 (а.с.118).

Відповідно до частини першої статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Згідно з частиною другою вказаної статті цього Кодексу, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Згідно висновку експерта від 16 січня 2013 року розподіл (виділ в натурі) ОСОБА_3 частки спірного домоволодіння відповідно до частки найбільш близької до ідеальної (28/100) за таким варіантом виділу як просить позивачка є технічно можливий. В зв'язку з тим, що при розподілі нерухомого майна не допускається спільне користування будь-яких приміщень, то експерт дійшов висновку, що ОСОБА_3 повинна виплатити грошову компенсацію іншим співвласникам сходової клітки в житловому будинку в розмірі по 15632 грн. кожному співвласнику (а.с. 78 - 88).

Відповідно до висновку повторної будівельно-технічної експертизи від 17 січня 2014 року реальний поділ будинку в натурі на основі існуючих часток неможливий. Варіант розподілу (виділ в натурі) виходячи з ідеальних часток співвласників: ОСОБА_3 35/100 частин будинку, ОСОБА_4 45/100 частин будинку, ОСОБА_5 20/100 частин будинку, а також можливий розподіл (виділ в натурі). При цьому для проведення реального поділу будинку в натурі згідно зазначених часток ОСОБА_3 необхідно виплатити грошову компенсацію іншим співвласникам сходової клітки в житловому будинку по 16 174 грн (а.с. 159 - 171).

Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток, співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права.

Квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку (ст. 382 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Івано-Франківського міського суду від 28 лютого 2014 року, яке набрало законної сили, встановлено, що у спірному будинку є горище (не віднесене до жодної з квартир), яке самовільно переобладнане ОСОБА_3 і доступ до якого закрито останньою третім особам зі сторони входу через веранду. В ухвалі апеляційного суду Івано-Франківської області від 01 квітня 2014 року, якою вказане рішення залишено без змін, встановлено, що проведення реконструкції даху суперечить суспільним інтересам та порушує права третіх осіб, яким будинок належить на праві спільної часткової власності та які не давали дозвіл на здійснення перебудови. Рішенням Івано-Франківського міського суду від 28 лютого 2014 року ОСОБА_3 зобов'язано привести до попереднього стану реконструйоване горище.

Відмовляючи в задоволенні первісного позову про проведення виділу в натурі частки із домоволодіння, апеляційний суд дійшов висновку, що виділ в натурі частки із домоволодіння, в якому є горище, яке відповідно до положень статей 186, 380, 382 ЦК України призначено для обслуговування всього будинку, що перебуває у спільній частковій власності сторін, і яке ніяк між сторонами не поділено і на користування яким, у тому числі й для підтримання належних їм житлових приміщень у справному стані, сторони мають рівні права відповідно до статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 ЦК України, буде порушувати права ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користування горищем. Крім того, встановивши, що ОСОБА_3 заперечує право ОСОБА_4 та ОСОБА_5 і перешкоджає їм як співвласникам користуватись допоміжними приміщеннями - сходовою кліткою і горищем, апеляційний суд дійшов висновку про задоволення їх зустрічного позову про усунення перешкод у здійсненні права власності.

За правилом статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції всупереч вимогам статей 212 - 214, 303 ЦПК України переглядаючи справу, вищевказаних вимог закону не врахував, не вирішив спір про поділ житлового будинку по суті, оскільки не здійснив поділ домоволодіння згідно заявлених у позові вимог з урахуванням тлумачень, зазначених в рішенні Конституційного Суду України № 4-рп/2004 від 02 березня 2004 року щодо правового режиму допоміжних приміщень житлового будинку, тому дійшов передчасного висновку про відмову в задоволенні первісних вимог та задоволення зустрічного позову.

Отже, судом апеляційної інстанції не з'ясовано всі обставини справи, не досліджено всі докази та не надано їм оцінки.

Оскільки порушення норм матеріального та процесуального права призвело до неправильного вирішення спору і ці порушення допущені судом апеляційної інстанції при розгляді справи, рішення суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню, а справа передачі на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 частково.

Рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 16 липня 2014 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

В.М. Колодійчук

О.В. Умнова

І.М. Фаловська