У х в а л а

іменем україни

28 січня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Касьяна О.П., Гончара В.П., Остапчука Д.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приват-Банк» (далі - ПАТ КБ «Приват-Банк») до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю Дніпропетровський завод стальних конструкцій та нестандартного обладнання «Днепростальпром», ОСОБА_4, ОСОБА_5, приватного підприємства фірми «НІКО», ОСОБА_6, приватного підприємства «Торговий дім «НІКО-ЦЕНТРМЕТАЛ», ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про стягнення заборгованості та зустрічними позовами ОСОБА_7 до ПАТ КБ «Приват-Банк» про визнання договору поруки припиненим, ОСОБА_5 до ПАТ КБ «Приват-Банк» про визнання договору поруки припиненим, ОСОБА_6 до ПАТ КБ «Приват-Банк» про визнання договору поруки припиненим, за касаційною скаргою ПАТ КБ «Приват-Банк» на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 грудня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2011 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом, у якому уточнивши просило стягнути солідарно з ПАТ «Акцент-Банк», ТОВ Дніпропетровський завод стальних конструкцій та нестандартного обладнання «Днепростальпром», ОСОБА_4, ОСОБА_5, приватного підприємства фірми «НІКО», ОСОБА_6, приватного підприємства «Торговий дім «НІКО-ЦЕНТРМЕТАЛ», ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 6 492 751 грн 69 грн заборгованості за кредитним договором.

На обґрунтування своїх вимог посилалось на ті обставини, що 7 лютого 2005 року між банком та ТОВ Дніпропетровський завод стальних конструкцій та нестандартного обладнання «Днепростальпром» укладено кредитний договір, за яким позивач надав, а позичальник отримав 610 000 грн кредитних коштів, 02 серпня 2005 року, 06 лютого 2006 року та 08 грудня 2006 року - між сторонами укладені додаткові угоди про надання 1 975 000 грн кредиту, 25 травня 2007 року - 1 975 000 грн та 05 лютого 2008 року - 1 975 000 грн кредиту, а також додаткова угода від 29 січня 2009 року.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та кожним із співвідповідачів були укладені договори поруки.

Позичальник зобов'язання за кредитним договором виконував неналежним чином, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 9 липня 2012 року складає 6 492 751 грн 69 коп., з яких 1 975 000 грн боргу за кредитом, 2 973 748 грн 04 коп. боргу за відсотками, 30 020 грн 76 коп. заборгованості з винагороди та 1 513 982 грн 89 коп. пені.

ОСОБА_7, ОСОБА_5,, ОСОБА_6 звернулися до суду із зустрічними позовами про визнання припиненими договорів поруки.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 грудня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2014 року, позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ Дніпропетровський завод стальних конструкцій та нестандартного обладнання «Днепростальпром» на користь позивача 2 377 737 грн 57 коп. заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості за кредитом - 1 975 00 грн та заборгованості по відсоткам - 400 917 грн 57 коп.

У задоволенні решти позову відмовлено.

Зустрічні позови ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_6 задоволено та визнано припиненими договір поруки від 06 лютого 2006 року, укладений між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_7, договір поруки від 06 лютого 2006 року, укладений між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_5, та договір поруки від 18 грудня 2006 року, укладений між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_6

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів справи, що рішення суду першої інстанції ухвалено, а ухвала апеляційного суду постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків місцевого та апеляційного судів, обґрунтовано викладених в мотивувальних частинах оскаржуваних судових рішень.

За таких обставин, касаційну скаргу потрібно відхилити, а рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 грудня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2014 року залишити без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 332, ст. 337 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приват-Банк» відхилити, рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 грудня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: О.П. Касьян

В.П. Гончар

Д.О. Остапчук