Справа № 705/7472/14-Ц 2/705/215/15 2/705/215/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2015 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області

в складі:головуючого-суддіМельничука Ю.В.
при секретаріЮхименко Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Умані цивільну справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Уманської міської державної нотаріальної контори, третя особа - реєстраційна служба Уманського міськрайонного управління юстиції Черкаської області, про скасування арешту та заборони відчуження, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до суду з позовом до Уманської міської державної нотаріальної контори, третя особа - реєстраційна служба Уманського міськрайонного управління юстиції Черкаської області, про скасування арешту та заборони відчуження, посилаючись на те, що від свого батька ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, вони успадкували в рівних долях кожний квартиру АДРЕСА_1. 02 березня 2007 року завідувачем Уманською міською державною нотаріальною конторою Копиловим В.І. було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частку квартири на ім'я ОСОБА_3. 12 березня 2007 року завідувачем Уманською міською державною нотаріальною конторою Копиловим В.І. було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частку квартири на ім'я ОСОБА_4. У листопаді 2014 року позивачам стало відомо, що державним нотаріусом Копиловим В.І. на квартиру АДРЕСА_2 було накладено арешт та заборону відчуження на підставі свідоцтва про право на спадщину №1-1114 від 2 березня 2007 року. Вважають, що саме по собі свідоцтво про право на спадщину, як і факт його видачі не є та не може слугувати підставою для накладення заборони на відчуження належної позивачам квартири, а тому, враховуючи гарантований принцип непорушності права приватної власності, просять суд скасувати арешт та заборону на відчуження належної їм в рівних долях квартири, накладений Уманською міською державною нотаріальною конторою 04.06.2008 року, на підставі свідоцтва про право на спадщину №1-1114 від 02.03.2007 року, виданого Уманською міською державною нотаріальною конторою.

В судове засідання позивачі не з'явилися, попередньо надавши через канцелярію суду заяву про розгляд справи без їх участі, просять суд задовольнити їх позовні вимоги.

Представник відповідача - Уманської міської державної нотаріальної контори в судовому засіданні позов визнала та не заперечувала проти задоволення позовних вимог.

Представник третьої особи - реєстраційної служби Уманського міськрайонного управління юстиції Черкаської області в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заяв про відкладення судового засідання не подавав, письмової позиції щодо позовних вимог суду не надав.

Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, врахувавши процесуальну позицію позивачів, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково на підставі наступного.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

02 березня 2007 року завідувачем Уманською міською державною нотаріальною конторою Копиловим В.І. було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частку квартири на ім'я ОСОБА_3, про що зроблено запис у реєстрі за №1-1114, спадкова справа №543 за 2006 рік (а.с.6).

12 березня 2007 року завідувачем Уманською міською державною нотаріальною конторою Копиловим В.І. було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частку квартири на ім'я ОСОБА_4, про що зроблено запис у реєстрі за №1-1234, спадкова справа №543 за 2006 рік (а.с.7).

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна №77808500 від 25 листопада 2014 року, 04 червня 2008 року до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна реєстратором - Уманською міською державною нотаріальною конторою було внесено запис №7320250 про заборону відчуження нерухомого майна - квартири АДРЕСА_3, що належить власникам ОСОБА_4 та ОСОБА_3. Заявником внесення обтяження зазначено Уманську міську державну нотаріальну контору, підставою обтяження зазначено свідоцтво про право на спадщину №1-1114 від 02 березня 2007 року (а.с.8,9).

Відповідно до пункту 2.1. Положення про Єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №31/5 від 09.06.1999 року (в редакції чинній на час накладення заборони), підставами для внесення до Реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об'єкти нерухомого майна є: накладення (зняття) державною нотаріальною конторою або приватним нотаріусом - реєстратором заборони відчуження на об'єкти нерухомого майна; заяви про реєстрацію (вилучення) обтяження об'єкта нерухомого майна, що подаються нотаріусами, які не є Реєстраторами, посадовою особою виконавчого комітету сільської, селищної, міської ради - у зв'язку з накладенням (зняттям) ними заборони відчуження на об'єкти нерухомого майна, судами (крім третейських судів) і слідчими органами - у зв'язку з накладенням ними арешту на об'єкти нерухомого майна (звільненням з-під арешту), органами державної виконавчої служби - у зв'язку з накладенням ними арешту на об'єкти нерухомого майна (звільненням з-під арешту).

Відповідно до ст. 73 Закону України «Про нотаріат» (в редакції чинній на час накладення заборони), нотаріус чи посадова особа виконавчого комітету сільської, селищної, міської Ради народних депутатів за місцем розташування жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна чи місцем розташування земельної ділянки, або за місцезнаходженням однієї із сторін правочину накладають заборону їх відчуження: за повідомленням установи банку, підприємства або організації про видачу громадянину позики (кредиту) на будівництво, капітальний ремонт чи купівлю жилого будинку (квартири); при посвідченні договору довічного утримання; при посвідченні договору про заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна; за повідомленням іпотекодержателя; в усіх інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 1297 ЦК України (в редакції чинній на час накладення заборони), спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім'я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців.

Відповідно до ч.2 ст. 1299 ЦК України (в редакції чинній на час накладення заборони), право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна.

Таким чином, законом не передбачено можливість накладення заборони на відчуження нерухомого майна нотаріусом, у зв'язку з видачею ним свідоцтва про право на спадщину за законом, а тому накладена 04 червня 2008 року заборона на відчуження нерухомого майна не є законною та порушує права позивачів.

Згідно ч.1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ч.1,2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною 2 ст. 353 цього Кодексу.

Статтею 391 ЦК України, передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

На підставі вищевикладеного, всебічного та повного з'ясування всіх фактичних обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає до часткового задоволення, оскільки арешт на майно позивачів накладено не було.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 316, 319, 321, 353, 391, 1297, 1299 ЦК України, ст. 73 Закону України «Про нотаріат», ст.ст.10, 11, 60, 209, 212, 214, 215, 317 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3, ОСОБА_4 задовольнити частково.

Скасувати, накладену Уманською міською державною нотаріальною конторою 04 червня 2008 року заборону на відчуження квартири АДРЕСА_4, яка належить ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в рівних долях.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Черкаської області шляхом подачі в 10-ти денний строк, з дня проголошення рішення, апеляційної скарги.

Головуючий Ю.В. Мельничук