Справа № 168/1072/14
Провадження № 2/168/25/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.01.2015 р. Старовижівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Хаврони О.Й.,

з участю секретаря - Ковальчука А.А.,

розглянувши в смт.Стара Вижівка в залі суду у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Старогутівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в:

Позивач просить визнати за нею право власності в порядку спадкування на житловий будинок, що знаходиться по АДРЕСА_1, мотивуючи позов тим, що є спадкоємцем за заповітом після ОСОБА_2, прийняла спадщину, проте отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріуса не може в зв'язку із відсутністю у спадкодавця правовстановлюючого документа на житловий будинок.

Позивач у судовому засіданні дала пояснення антологічні наведеним, просить позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, подав заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позов визнає.

Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з таких підстав.

Відповідно до ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до вимог ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.с.5/, відповідно до заповіту належний йому житловий будинок по АДРЕСА_1 заповів позивачці ОСОБА_1 /а.с.7/, інших спадкоємців на спадкове майно немає.

До складу спадщини входить житловий будинок із господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, який згідно з довідкою сільської ради належав спадкодавцю /а.с.6/.

Відповідно до представленого позивачем технічного паспорта та довідки сільської ради, вказаний житловий будинок та господарські споруди збудовані зареєстровані у погосподарській книзі по с.Стара Гута, а тому є підстави вважати, що вони прийняті в експлуатацію і не є самовільним будівництвом та належали спадкодавцю.

Позивач є спадкоємцем за заповітом після ОСОБА_2, прийняла спадщину, при зверненні до нотаріальної контори нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно у зв'язку із неподанням правовстановлюючих документів про належність спадкодавцю нерухомого майна - будинку /а.с.16/, що підтверджується матеріалами наданої суду спадкової справи /а.с.24-35/, відмова нотаріуса є обґрунтованою. Суд приходить до висновку, що за таких обставин в позивачки як спадкоємця немає підстав для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, а тому позов підлягає судовому розгляду.

Відповідно до ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

За вимогами ст.ст.328-330 ЦК України, право власності на майно вважається набутим правомірно, якщо інше не буде встановлено в судовому порядку або незаконність прав власності не випливатиме із закону.

Згідно зі ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004р. правовстановлювальним документом, на підставі якого провадиться реєстрація права власності на об'єкти нерухомого майна може бути рішення суду, що набрало законної сили про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна.

Згідно зі ст.11 ЦК України цивільні права виникають із дій осіб, що передбачені актами, цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права, а у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права можуть виникати з рішення суду.

Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його невизнання або оспорювання і у випадку невизнання права особи, вона згідно вимог ст.16 ЦК України має право звернутися до суду за захистом свого особистого майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільного права особи є визнання такого права.

Враховуючи, що за життя спадкодавець правовстановлюючих документів на житловий будинок не мав, в суді не встановлено обставин, які б вказували, що спадкодавець за життя набув право власності на житловий будинок неправомірно або, що на спадкове майно, окрім позивачки, в порядку спадкування чи з інших підстав претендують інші особи, та з огляду на те, що нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, захистити свої права позивач може лише в судовому порядку, позов слід задовольнити та визнати за позивачкою право власності на будинок.

Керуючись п.п.5 п.1 ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст. ст. 11, 15, 16, 328-330, 1217, 1218, 1268, 1269, 1296 ЦК України, ст.ст.15, 60, 62, 174, 212-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженкою с.Стара Гута Старовижівського району Волинської області, право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1, в порядку спадкування після ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Старовижівський районний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О. Й. Хаврона