Номер провадження: 22-ц/785/1637/15
Головуючий у першій інстанції Ільченко Н. А.
Доповідач Сидоренко І. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі: головуючого судді - Сидоренко І.П., суддів - Погорєлової С.О., Цюри Т.В., при секретарі - Колмакові В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10 квітня 2014року по справі за позовом ПАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

встановила:

06 вересня 2013р. представник ПАТ КБ "Приватбанк" звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, в обґрунтування якого послався на те, що 12 лютого 2011р. між банком та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № ODXRRC24000940, згідно якого банк надав відповідачу кредит у сумі 9038грн. зі сплатою 0,01% на місяць, з кінцевим строком повернення 12 січня 2012р. Позивач умови Кредитного договору виконав в повному обсязі, проте відповідач платежі належним чином не виконував, у зв'язку з чим станом на 02 серпня 2013р. за ним виникла заборгованість у загальній сумі 29706грн.87коп., яку він просив стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" та судові витрати у розмірі 297грн.07коп. (а.с.1-2).

Справа розглянута у відсутності відповідача.

Рішенням суду від 10 квітня 2014р. позовні вимоги банку задоволені у повному обсязі. Судом стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 29706грн.87коп., з яких: заборгованість за кредитом в сумі 4907грн.35коп.; заборгованість за відсотками - 1,88грн.; пеня - 22906грн.84коп., штраф (фіксована частина) - 500грн., штраф (процентна складова) - 1390грн.80коп. та судові витрати в сумі 297грн.07коп. (а.с.51).

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 11 грудня 2014р. ОСОБА_2 поновлено строк на апеляційне оскарження рішення суду (а.с.65).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову у задоволені позову у повному обсязі, при цьому апелянт посилається на те, що рішення суду ухвалено при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм матеріального та процесуального права. Так, суд першої інстанції не застосував положення ч.3 ст.551 ЦК України до виниклих правовідносин та не звернув уваги на те, що неустойка значно перевищує розмір збитків. Суд не врахував, що за умовами кредитного договору йому (ОСОБА_2.) були надані грошові кошти у сумі 9038грн., які вже повернуті позивачу, а тому стягнення пені та штрафу є несправедливим. Крім того, позивачем пропущений строк позовної давності щодо стягнення пені (а.с.65-66).

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник апелянта визнала, що заборгованість за кредитом дійсно складає суму 4907грн.35коп. та заборгованість за відсотками - 1,88грн., але розмір пені позивачем був розрахований не вірно.

Справа розглянута у відсутності представника Банку, який був належним чином сповіщений про слухання справи в судовому засіданні апеляційної інстанції.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, представника апелянта, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність рішення суду в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги банку, виходив з того, що у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, утворилася заборгованість перед банком, яка підлягає стягненню з відповідача у повному обсязі.

Проте, судова колегія не може погодитися з висновком суду першої інстанції в частині стягнення пені у розмірі 22906грн.84коп. з наступних підстав.

Судовою колегією встановлено, що 12 лютого 2011р. між сторонами було укладено кредитний договір № ODXRRC24000940, відповідно до якого Банк надав Позичальнику кредит у розмірі 9038грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 12.01.2012р., в обмін на зобов'язання позичальника з повернення кредиту, сплати процентів в обумовлені у заяві та умовах про надання споживчого кредиту фізичним особам строки (а.с.5-6).

Відповідно до ст.258 ЦК України, спеціальна позовна давність встановлюється тривалістю в один рік до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Проте ч.1 ст.259 ЦК України передбачено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Відповідач був ознайомлений та згодний з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, про що зазначав у заяві від 12.02.2011р. (а.с.5-6).

Згідно п.1.7.31. Умов надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт), терміни позовної давності щодо вимог повернення кредиту, оплати процентів за користування кредитом, винагороди, неустойки, пені, штрафів складає 50років (а.с.7-25).

Своїм підписом на заяві позичальника підтвердив факт надання йому повної інформації про умови кредитування в Приватбанку.

Таким чином, сторони у письмовій формі домовились про збільшення строку позовної давності по кредитному договору до 50 років.

Згідно ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Враховуючи зазначене, сторони досягли згоди та уклали кредитний договір, в якому передбачили, що позовна давність, встановлена законом, збільшена за домовленістю сторін до 50 років.

На підставі наведеного, представник банку не пропустив строк позовної давності для звернення до суду із зазначеним позовом.

Відповідно Умов у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту, позичальник сплачує банку пеню в розмірі 1,25% від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожний день прострочки, але не менше 1 гривні . У разі порушення позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язується сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову (а.с.21).

Судом встановлено, що відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим станом на 02.08.2013р. має заборгованість перед позивачем, згідно його розрахунку, за кредитним договором, що складається із: заборгованості за кредитом в сумі 4907грн.35коп.; заборгованості по процентам за користування кредитом - 1,88грн., пені за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором - 22906грн.84коп.; штрафу (фіксована частина) - 500грн. та штрафу (процентна складова) - 1390грн.80коп. (а.с.3-4).

Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до частини 1 статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором.

Згідно статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

На підставі ст.ст. 549, 550 ЦК України, неустойкою є штраф або пеня, та право на неї виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до вимог ст.ст. 549 - 552 ЦК України.

Згідно до положень ч.3 ст.551 ЦК України, - розмір неустойки (пеня, штраф) може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

За змістом ч. 3 ст. 551 ЦК Українисуд має право у випадку виникнення спору з приводу розміру штрафних санкцій (неустойки), оцінивши розмір заборгованості та розмір штрафних санкцій (неустойки), зменшити її розмір у тому випадку, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, тобто зменшити розмір штрафних санкцій (неустойки) через її неспівмірність із розміром основного зобов'язання.

Розмір заборгованості та штрафних санкцій (розмір неустойки), їх співмірність, обставини, які дають суду право застосувати або не застосувати ч. 3 ст. 551 ЦК України, є фактичними обставинами справи, встановлення яких судом, відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 214 ЦПК України, є обов'язковою умовою при розгляді справи та ухваленні судового рішення у справі про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Згідно із правовим висновком Верховного Суду України, викладеним в постанові від 03 вересня 2014р. (справа № 6-100цс14), ч. 3 ст. 551 ЦК Україниз урахуванням положень статті 3 ЦК Українищодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК Українищодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків.

Таким чином, суд може з власної ініціативи застосувати ч. 3 ст. 551 ЦК Українидо вимог про стягнення пені, за умови, що розмір нарахованої пені значно перевищує розмір збитків.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням вимог ч. 3 ст. 551 ЦК України, а саме: з урахуванням того, що розмір пені, нарахованої позивачем, значно перевищує розмір збитків, про що зазначає в своїй апеляційній скарзі і відповідач, та виходячи з засад виваженості, розумності та справедливості, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині стягнення пені в сумі 22906грн.84коп. підлягає зміні з ухваленням нового рішення в цій частині про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" пені за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором в розмірі 3000грн.

В іншій частині рішення суду першої інстанції відповідає вимогам законодавства.

Доводи апелянта, що він повністю розрахувався з позивачем не підтверджені жодним доказом у порушенні ст.60 ЦПК України та в судовому засіданні апеляційної інстанції представник апелянта визнала, що заборгованість за кредитом дійсно складає суму 4907грн.35коп. та заборгованість за відсотками - 1,88грн.

В силу ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума понесених позивачем витрат при сплаті судового збору за подачу позову у розмірі 121грн.80коп. (пропорційно до розміру задоволених позовних вимог).

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м.Одеси від 10 квітня 2014року в частині стягнення пені та судового збору змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН: НОМЕР_1) на користь Публічного Акціонерного Товариства комерційного банку "ПриватБанк" пеню за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором у розмірі 3000грн. та судові витрати у розмірі 121грн.80коп.

В іншій частині рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10 квітня 2014р. - залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді: