АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2015 року м. Київ

колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ

Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого Болотова Є.В.,

суддів: Лапчевської О.Ф., Поліщук Н.В., при секретарі Прохоровій В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про повернення банківського вкладу,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 13 березня 2015 року,-

встановила:

У лютому 2015 року ОСОБА_1 звернувся з даним позовом до суду.

Позов обґрунтовував тим, що 13 червня 2013 року між ним та ПАТ «Дельта Банк» укладений договір № 004-29545-130613 на відкриття поточного рахунку.

Згідно договору банк відкрив клієнту поточний рахунок у євро та надав в його користування платіжну картку.

Позивачем було здійснено ряд валютних операцій по вищеназваному рахунку.

Станом на 29 серпня 2014 року баланс рахунку становить 8 927,28 євро, згідно банківської виписки.

Проте вказані кошти банк не повертає.

Просив стягнути з ПАТ «Дельта Банк» кошти, які знаходяться на рахунку в сумі 8 927,28 євро, 3% річних за прострочення виконання грошового зобовязання в сумі 156,24 євро, 3% річних згідно тарифів і правил Договору за користування грошовими коштами в сумі 156,24 євро.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 13 березня 2015 року у задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

В судове засідання сторони не зявились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачу було надано інформацію про вступ в силу постанов Національного банку України та встановлення обмежень на видачу готівкових коштів в іноземній валюті. В позові також відмовлено з підстав віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних.

Проте з такими висновками суду погодитись не можна.

З матеріалів справи вбачається, що 13 червня 2013 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір № 004-29545-130613 на відкриття поточного рахунку (а.с. 4).

Відповідно до умов договору позивач користувався відкритим рахунком.

Станом на 29 серпня 2014 року баланс рахунку становить 8 927,28 євро. (а.с. 5).

Відповідно до п. 2.1 договір діє до повного виконання сторонами зобовязань за цим договором.

Згідно п. 1.4 договору за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку, банк сплачує клієнту проценти згідно з умовами Правил. Розмір діючої на дату укладення Договору процентної ставки зазначається в Тарифах (а.с. 4).

Згідно п. 1.7.3.3 Тарифів на обслуговування поточного рахунку, операції за якими можуть здійснюватись з використанням електронних платіжних засобів, в рамках тарифного пакету «Ощадна картка №1» процент на суму позитивного залишку в євро складає 3% річних (а.с.10).

Пунктом 1.5 договору передбачено, що клієнт доручає банку закрити рахунок, а залишок коштів обліковувати на окремому рахунку в разі відсутності по рахунку руху коштів, ініційованого клієнтом, протягом року від дати останньої ініційованої клієнтом операції та у разі неотримання банком письмових заперечень клієнта протягом 30 календарних днів з дня направлення банком клієнту пропозиції припинити дію договору та закрити рахунок.

09 вересня 2014 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до банку з проханням видати залишок коштів і закрити даний рахунок. (а.с. 6). Однак кошти банк не повернув.

Постановою правління Національного банку України № 150 від 02 березня 2015 року ПАТ «Дельта Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02 березня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних.

Згідно з ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунку банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Відповідно до ч. 1 ст. 1075 ЦК України договір банківського рахунку розривається за заявою клієнта у будь-який час.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції не звернув своєї уваги, що позивач звертався до банку із заявою про закриття рахунку (09 вересня 2014 року) та з даним позовом (20 лютого 2015 року) ще до запровадження тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних (02 березня 2015 року), а тому норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» до виниклих правовідносин не застосовуються.

Крім того, є безпідставними посилання суду першої інстанції на постанову Правління Національного банку України від 29 серпня 2014 року № 540 «Про введення додаткових механізмів для стабілізації грошово-кредитного і валютного ринків України», якою передбачено зобовязання уповноважених банків обмежити видачу (отримання) готівкових коштів в іноземній валюті або банківських металів з поточних та депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати в межах 15 тис. грн. на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України.

Зазначена постанова банку не встановлює нових прав або обовязків для громадян, не може зачіпати їх права, свободи та інтереси.

Протилежні висновки суду є помилковими.

Наданий позивачем розрахунок заборгованості колегія суддів знаходить обґрунтованим. Матеріали справи не містять доказів, які б спростовували ці твердження.

Відповідно до п. 1, п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є: неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального права, порушення норм процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 13 березня 2015 року постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, відтак підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. 303, п. 2 ч. 1 ст. 307 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 13 березня 2015 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позов задовольнити.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на користь ОСОБА_1 кошти в розмірі 8 927,28 євро, 3% річних за прострочення виконання грошового зобовязання в розмірі 156,24 євро, 3% річних згідно тарифів і правил Договору за користування грошовими коштами в розмірі 156,24 євро.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нимзаконної сили.

Головуючий Є.В. Болотов

Судді: О.Ф. Лапчевська

Н.В. Поліщук