АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/6190/14-ц Номер провадження 22-ц/786/159/15Головуючий у 1-й інстанції Самсонова О. А. Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді: Пікуля В.П.,

суддів: Панченка О.О., Обідіної О.І.,

при секретарі: Лимар О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія" "Надра України"

на рішення Київського районного суду м.Полтави від 10 листопада 2014 року

та апеляційною скаргою ОСОБА_3

на окрему ухвалу Київського районного суду м.Полтави від 10 листопада 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія" "Надра України" про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2014 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до відповідача Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія" (далі ПАТ НАК) "Надра України" про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди. В позовній заяві посилався на те, що працював на посаді директора Дочірнього підприємства НАК «Надра України» «Полтавнафтогазгеологія». 08 серпня 2014 року звільнений з роботи за пунктом 2 ст.36 КЗпП України (за закінченням строку трудового договору). Вважаючи даний наказ незаконним, позивач просив суд його скасувати, поновити ОСОБА_3 на посаді директора Дочірнього підприємства НАК «Надра України» «Полтавнафтогазгеологія», стягнути з НАК «Надра України» на його користь 500000 грн. на відшкодування завданої йому незаконним звільненням моральної шкоди, а також стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 09 серпня 2014 року. Рішення в частині поновлення на роботі просив допустити до негайного виконання. Судові витрати просив покласти на відповідача.

Рішенням Київського районного суду м.Полтави від 10 листопада 2014 рокупозов задоволено частково.

Скасовано наказ голови правління Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Надра України» Климовича Я.Я. від 08 серпня 2014 року № 101-к про припинення трудового договору з ОСОБА_3.

Поновлено ОСОБА_3 на посаді директора дочірнього підприємства Національної акціонерної компанії «Надра України» «Полтавнафтогазгеологія» з 08 серпня 2014 року.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Надра України» на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 08 серпня 2014 року по 10 листопада 2014 року в сумі 17260 грн. 10 коп.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Надра України» на користь ОСОБА_3 на відшкодування моральної шкоди 10000 грн.

В частині поновлення на роботі рішення підлягає до негайного виконання.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Надра України» на користь держави судовий збір у розмірі 974 грн. 40 коп.

Окремою ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 10 листопада 2014 року повідомлено ліквідатора Дочірнього підприємства Національної акціонерної компанії «Надра України» «Полтаванафтогазгеологія» Бакуменку Володимиру Івановичу про виявлений факт з метою усунення порушень закону, допущених винесенням ОСОБА_3 наказу від 07 серпня 2014 року №1 «Про щорічну відпустку ОСОБА_3.».

Не погодившись з рішенням суду, ПАТ НАК «Надра України» подало апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, оскільки рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

ОСОБА_3 оскаржив окрему ухвалу Київського районного суду м.Полтави від 10 листопада 2014 року та просив її скасувати і постановити нову окрему ухвалу у відношенні ПАТ НАК «Надра України» та його посадових осіб. У скарзі посилався на те, що зазначена ухвала не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають відхиленню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 23 КЗпП трудовий договір може бути укладений на визначений строк, установлений за погодженням сторін. Частиною 2 зазначеної статті передбачено, що строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

Відповідно до п.2 ст.36 КЗпП України підставою для припинення трудового договору є закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення.

При звільненні особи з підстав, передбачених п. 2 ст. 36 КЗпП України, днем припинення трудового договору, укладеного на певний строк, є останній робочий день. У разі неприпинення такого договору в зазначений строк він вважається продовженим на невизначений строк.

Відповідно до ч.1 ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Відповідно до ч.2 ст.235 КЗпП при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач по справі ОСОБА_3 працював на посаді генерального директора Дочірнього підприємства НАК «Надра України» «Полтавнафтогазгеологія» на підставі наказу голови правління НАК «Надра України» від 27 вересня 2006 року № 259-к.

24 жовтня 2006 року між відповідачем в особі Голови правління НАК «Надра України» та ОСОБА_3 було укладено контракт б/н з керівником дочірнього підприємства НАК «Надра України».

Ці обставини встановлені рішенням Октябрського районного суду м. Полтави у цивільній справі №1622/9077/2012 від 30 квітня 2014 року, яке набрало законної сили 25 вересня 2014 року, тому на підставі ч.3 ст.61 ЦПК України доказуванню не підлягають.

За час роботи позивач неодноразово звільнявся з зазначеної посади та поновлювався на роботі:

13 листопада 2006 року його було відсторонено від займаної посади, а 20 лютого 2007 року звільнено з займаної посади;

3 вересня 2007 року на виконання рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 27 березня 2007 року його було поновлено на займаній посаді;

4 вересня 2007 року відповідач вдруге звільнив ОСОБА_3 з посади директора ДП «Полтавнафтогазгеологія»;

27 лютого 2008 року на виконання рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 5 лютого 2009 року відповідач поновив його на посаді директора ДП НАК «Надра України» «Полтавнафтогазгеологія»; того ж числа між відповідачем в особі Голови правління HAK «Надра України» Пономаренком О.В. та ним вдруге, в зв'язку з закінченням строку дії попереднього контракту було укладено контракт б/н з керівником ДП HAK «Надра України» «Полтавнафтогазгеологія», строк дії якого з 27 лютого 2008 року по 26 лютого 2013 року;

11 грудня 2008 року ОСОБА_3 втретє було звільнено з посади керівника ДП HAK «Надра України» «Полтавнафтогазгеологія» на підставі п. 1-1 ст.41 КЗпП України.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 22 січня 2009 року, яке набрало чинності 10 червня 2009 року звільнення було визнано незаконним та позивача поновлено на займаній посаді.

Станом на 18 червня 2009 року відповідач не виконав рішення суду від 22 січня 2009 року про поновлення його на роботі, наказу про це не видав, хоча допустив позивача до виконання службових обов'язків директора ДП «Надра України» «Полтавнафтогазгеологія».

16 червня 2009 року відповідач видав наказ за № 61-к про звільнення ОСОБА_3 з посади директора ДП HAK «Надра України» «Полтавнафтогазгеологія» з 16 червня 2009 року за власним бажанням.

Наведені обставини також встановлені рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 30.04.2014 року у цивільній справі №1622/9077/2012, яке набрало законної сили 25 вересня 2014 року.

Зазначеним рішенням наказ про звільнення ОСОБА_3 скасовано, а позивача знову поновлено на роботі.

На виконання рішення суду наказом НАК «Надра України» від 21 липня 2014 року №77-к ОСОБА_3 поновлений на посаді директора Дочірнього підприємства Національної акціонерної компанії «Надра України» «Полтавнафтогазгеологія» з 17 червня 2009 року.

08 серпня 2014 року НАК «Надра України» видано наказ №101-к «Про припинення трудового договору з ОСОБА_3.».

Відповідно до даного наказу трудовий договір з директором дочірнього підприємства Національної акціонерної компанії «Надра України» «Полтавнафтогазгеологія» ОСОБА_3 припинено 08 серпня 2014 року, у зв'язку з закінченням строку трудового договору (пункт 2 ст.36 КЗпП України.

Як було вірно встановлено судом, трудові правовідносини між сторонами було врегульовано контрактом від 27 лютого 2008 року №14 з Керівником дочірнього підприємства Національної акціонерної компанії «Надра України» «Полтавнафтогазгеологія», згідно якого ОСОБА_3 призначений на посаду директора ДП НАК «Надра України» «Полтавнафтогазгеологія».

Згідно п. 7.1. контракту він діє з 27 лютого 2008 року по 26 лютого 2013 року.

При звільненні особи з підстав, передбачених п. 2 ст. 36 КЗпП України, днем припинення трудового договору, укладеного на певний строк, є останній робочий день. У разі неприпинення такого договору в зазначений строк він вважається продовженим на невизначений строк.

На час закінчення терміну дії даного контракту - 26 лютого 2013 року - позивач був незаконно звільнений з займаної посади, на якій поновлений наказом НАК «Надра України» від 21 липня 2014 року.

У зв'язку з цим, суд першої інстанції вірно визначив, що п.7.1. контракту не підлягає застосуванню.

Після поновлення позивача на роботі трудові відносини між ним та відповідачем тривали до 08 серпня 2014 року, коли відповідач видав наказ №101-к про припинення трудового договору з ОСОБА_3

Таким чином, враховуючи поновлення позивача на роботі з 17 червня 2009 року, він перебував в трудових відносинах з відповідачем в період по 08 серпня 2014 року включно, в тому числі в період з 27 лютого 2013 року по 08 серпня 2014 року, який полягає поза межами терміну дії контракту.

Тому строковий трудовий договір, укладений НАК «Надра України» з ОСОБА_3, є таким, що продовжений на невизначений строк.

Відповідно, підстави для звільнення ОСОБА_3 з роботи на підставі п.2 ч.1 ст.36 КЗпП України були відсутні.

Місцевий суд вірно не взяв до уваги доводи представників відповідача про те, що на наступний день після закінчення терміну дії контракту - 27 лютого 2013 року - ОСОБА_3 на роботу не вийшов, у зв'язку з чим трудовий договір не був продовжений, оскільки існували об'єктивні перешкоди, створені відповідачем для виконання позивачем його трудових обов'язків, а саме - наявність чинного станом на 27 лютого 2013 року наказу про його звільнення від 16 червня 2009 року №61-к.

Враховуючи, що відповідачем були порушені вимоги п. 2 ч.1 ст. 36 КЗпП України в частині звільнення працівника на час дії трудового договору, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про необхідність поновлення ОСОБА_3 на попередній посаді з 08.08.2014 року та скасування наказу про звільнення.

При цьому, суд правильно не взяв до уваги посилання представників відповідача про те, що позивач не може бути поновлений на посаді директора ДП НАК «Надра України» «Полтавнафтогазгеологія» за відсутністю такої посади, оскільки згідно ч.1 ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений саме на попередній роботі.

Посилання представників відповідача на те, що в даний час відбувається ліквідація ДП НАК «Надра України» «Полтавнафтогазгеологія», не можуть бути підставою для відмови в задоволенні позову.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 13 січня 2012 року у справі №18/117 було розпочато процедуру санації Дочірнього підприємства Національної акціонерної компанії «Надра України» «Полтавнафтогазгеологія».

Постановою Господарського суду Полтавської області про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури від 18 липня 2013 року у справі №18/117 Дочірнє підприємство Національної акціонерної компанії «Надра України» «Полтавнафтогазгеологія» визнано банкрутом, відкрито його ліквідаційну процедуру та призначено ліквідатора.

Відповідно до ч.3 ст.28 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» ухвала господарського суду про введення процедури санації та призначення керуючого санацією набирає чинності з дня її винесення. Частиною 4 даної статті передбачено, що з моменту винесення ухвали про введення процедури санації керівник боржника звільняється з посади у порядку, визначеному законодавством; управління боржником переходить до керуючого санацією.

Частиною 2 ст.38 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» передбачено, що з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури припиняються повноваження органів управління банкрута щодо управління банкрутом та розпорядження його майном, якщо цього не було зроблено раніше, керівник банкрута звільняється з роботи у зв'язку з банкрутством підприємства, а також припиняються повноваження власника (власників) майна банкрута.

Але як було встановлено судом, звільнення ОСОБА_3 відбулося з інших підстав.

На час розгляду справи ліквідація ДП НАК «Надра України» «Полтавнафтогазгеологія» не завершена, тому підстави для відмови в позові з причин банкрутства підприємства були відсутні.

Отже, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про поновлення позивача на роботі, а доводи апеляційної скарги щодо безпідставного скасування наказу про звільнення та поновлення позивача на роботі не підтверджуються матеріалами справи.

Згідно рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 30 квітня 2014 року у справі №1622/9077/2012, яке набрало законної сили 25 вересня 2014 року, середньоденна заробітна плата позивача складає 265,54 грн. (471159 грн. сер.заробітку / 1748 днів за період з 16.06.2009 року по 20.04.2014 року).

Оскільки після останнього поновлення позивача на роботі заробітна плата йому не нараховувалась та не сплачувалась, обраховуючи суму компенсації вимушеного прогулу, суд виходив з обставин, встановлених наведеним рішенням Октябрського районного суду м. Полтави.

Після звільнення позивача 08 серпня 2014 року до дня розгляду справи судом період вимушеного прогулу становив 65 календарних днів.

Відповідно, середній заробіток позивача за час вимушеного прогулу становить 17260 грн. 10 коп. (65 дн. х 265,54 грн.). Таким чином, розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу становить 17260 грн. 10 коп.

Суд першої інстанції вірно не взяв до уваги посилання представника відповідача, що оскільки згідно п.3.1. контракту №14 від 27 лютого 2008 року за виконання обов'язків, передбачених цим контрактом, керівнику заробітна плата виплачується за рахунок коштів підприємства, то і середній заробіток за час вимушеного прогулу в разі поновлення на роботі має бути йому виплачений за рахунок коштів ДП НАК «Надра України» «Полтавнафтогазгеологія».

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 30 квітня 2014 року встановлено, що обов'язок відшкодування позивачу середнього заробітку за час вимушеного прогулу має особа, винна в незаконному звільненні працівника - НАК «Надра України».

Крім того, як встановлено постановою Господарського суду Полтавської області у справі №18/117 від 18 липня 2013 року (п.7 резолютивної частини постанови), у банкрута не виникає жодних додаткових зобов'язань (у тому числі зі сплати податків і зборів, обов'язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов'язаних зі здійсненням ліквідаційної процедури.

Тому, місцевий суд прийшов до вірного висновку, що середній заробіток за час вимушеного прогулу позивача необхідно стягнути саме з НАК «Надра України», тобто з особи винної у звільненні, а посилання апелянта щодо безпідставності стягнення коштів з НАК «Надра України» не ставлять під сумнів правильність рішення суду першої інстанції.

Окрім того, враховуючи те, що дослідженими в справі доказами встановлено факт порушення прав позивача ОСОБА_3, зокрема, наявність порушень його трудового права внаслідок незаконного звільнення, сам по собі факт незаконного звільнення позивача вже свідчить про завдання моральної шкоди, яка виражена в хвилюваннях внаслідок неможливості реалізувати своє трудове право, необхідності додатково вживати заходи для вишукування засобів до існування та утримання родини, а також витрачати час та моральні зусилля, спрямовані на захист порушеного права, суд першої інстанції при обчисленні розміру відшкодування моральної шкоди на користь позивача вірно врахував обставини її завдання, тривалість порушень, а також той факт, що дана шкода позивачу завдана п'ятим поспіль незаконним звільненням та визначив, що відповідним відшкодуванням буде компенсація в розмірі 10000 грн., яка відповідатиме принципу справедливості та виваженості, а також сприятиме утриманню відповідача від подальшого порушення прав позивача.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги ПАТ НАК «Надра України» про те, що судом першої інстанції під час проведення розрахунку та визначення розміру середнього заробітку позивача за час вимушеного прогулу безпідставно взято до уваги обставини встановлені рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 30.04.2014 року, оскільки на даний час відкрито касаційне провадження на вищевказане рішення, яке за результатами касаційного перегляду може бути скасовано.

Так, рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 30.04.2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до НАК «Надра України», ДП НАК «Надра України» «Полтавнафтогазгеологія», глави правління НАК «Надра України», прокуратури Полтавської області про скасування наказу про звільнення, поновлення на займані посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, заборгованості по заробітній платі та відшкодування моральної шкоди набрало законної сили 25.09.2014 року, тобто в день постановлення ухвали Апеляційного суду Полтавської області про залишення даного рішення без змін. (ч.1 ст. 223 ЦПК України). А тому, в силу ч.3 ст.61 ЦПК України обставини встановлені вищевказаним судовим рішенням, що набрало законної сили не підлягають доказуванню.

При цьому, наявність ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ про відкриття касаційного провадження та зупинення провадження не свідчить про скасування рішення суду, яке на час ухвалення 10 листопада 2014 року Київським районним судом даного рішення набрало законної сили.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що обов'язок по веденню бухгалтерського обліку та правильності нарахування заробітної плати лежить на підприємстві, разом з тим, заперечуючи проти розміру стягнутої заробітної плати за час вимушеного прогулу, відповідач не наводить доводів та не надав докази, які ставили б під сумнів правильність визначення її розміру.

Безпідставними є також доводи апелянта про необхідність зупинення провадження у справі до закінчення розгляду Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційних скарг на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 30.04.2014 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 25.09.2014 року по справі за позовом ОСОБА_3 до НАК «Надра України», ДП НАК «Надра України» «Полтавнафтогазгеологія», голови правління НАК «Надра України», прокуратури Полтавської області про скасування наказу про звільнення, поновлення на займані посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, заборгованості по заробітній платі та відшкодування моральної шкоди, так як згідно з правовими позиціями, викладеними у Постанові Пленуму Верховного суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» касаційне оскарження попередніх судових рішень у справі не може бути підставою зупинення провадження у справі.

Згідно до п. 1 ч.1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Відповідно до ч.1 ст. 211 ЦПК України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону і встановивши причини та умови, що сприяли вчиненню порушення, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним особам чи органам для вжиття заходів щодо усунення цих причин та умов. Про вжиті заходи протягом місяця з дня надходження окремої ухвали повинно бути повідомлено суд, який постановив окрему ухвалу.

Під час розгляду даної справи судом першої інстанції було встановлено, що рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 30.04.2014 року у цивільній справі №1622/9077/2012, яке набрало законної сили 25 вересня 2014 року, було скасовано наказ про звільнення ОСОБА_3, якого поновлено на роботі на посаді директора Дочірнього підприємства Національної акціонерної компанії «Надра України» «Полтавнафтогазгеологія» з 17 червня 2009 року.

На виконання рішення суду наказом НАК «Надра України» від 21 липня 2014 року №77-к ОСОБА_3 поновлений на посаді директора Дочірнього підприємства Національної акціонерної компанії «Надра України» «Полтавнафтогазгеологія» з 17 червня 2009 року (а.с.21).

06 серпня 2014 року ОСОБА_3 звернувся до НАК «Надра України» з заявою про надання йому відпустки, на яку отримав відповідь, що погодження (надання) щорічної відпустки директорам дочірніх підприємств НАК «Надра України», які є самостійними юридичними особами, не передбачено законодавством України або іншими нормативно-правовими-актами, що регламентують трудові відносини між керівником такого підприємства та головою правління, а також статутами дочірніх підприємств та компанії.

Після цього ОСОБА_3, як директор ДП НАК «Надра України» «Полтавнафтогазгеологія» видав наказ №1 від 07 серпня 2014 року «Про щорічну відпустку ОСОБА_3.», згідно якого він відбув у щорічну відпустку за період 2011-2014 років терміном на 135 календарних днів з 7 серпня 2014 року.

Проте, видаючи зазначений наказ, позивач не взяв до уваги, що постановою Господарського суду Полтавської області про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури від 18 липня 2013 року у справі №18/117 Дочірнє підприємство Національної акціонерної компанії «Надра України» «Полтавнафтогазгеологія» визнано банкрутом, відкрито його ліквідаційну процедуру та призначено ліквідатора.

Частиною 2 ст.38 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» передбачено, що з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури припиняються повноваження органів управління банкрута щодо управління банкрутом та розпорядження його майном, якщо цього не було зроблено раніше, керівник банкрута звільняється з роботи у зв'язку з банкрутством підприємства, а також припиняються повноваження власника (власників) майна банкрута.

Таким чином, судом першої інстанції вірно зроблено висновок, що ОСОБА_3 хоча і був поновлений на роботі на посаді директора ДП НАК «Надра України» «Полтавнафтогазгеологія», але не мав повноважень видавати будь-які накази, в тому числі про надання йому відпустки, ОСОБА_3 припустився порушень ч. 3 ст.10 Закону України «Про відпустки», згідно якої загальна тривалість щорічних основної та додаткових відпусток не може перевищувати 59 календарних днів, а для працівників, зайнятих на підземних гірничих роботах, - 69 календарних днів. При наявності у працівника права на відпустку більшої тривалості, решта відпустки має надаватись через проміжок часу.

Оскільки постановою Господарського суду Полтавської області про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури від 18 липня 2013 року у справі №18/117 призначено ліквідатора ДП НАК «Надра України» «Полтавнафтогазгеологія», до якого перейшли всі повноваження щодо управління банкрутом та розпорядження його майном, місцевий суд прийшов до правильного висновку, що ліквідатору необхідно повідомити про виявлені порушення для їх усунення.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 щодо невідповідності змісту окремої ухвали фактичним обставинам справи та постановлення її судом з порушенням норм матеріального та процесуального права в ході апеляційного розгляду свого підтвердження не знайшли.

Вимога апеляційної скарги ОСОБА_3 щодо необхідності постановлення судом окремої ухвали відносно посадових осіб відповідача з підстав порушення з їх боку трудового законодавства є безпідставною.

Так, рішенням Київського районного суду м.Полтави від 10.11.2014 року ОСОБА_3 поновлено на роботі і встановлено факт порушення з боку НАК «Надра України» вимог трудового законодавства в частині незаконного звільнення позивача. За таких обставин, відсутня необхідність повторного визнання даного факту шляхом постановлення окремої ухвали.

За вказаних обставин, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, який повно встановивши фактичні обставини справи, дав об'єктивну оцінку зібраним у справі доказам, вірно застосувавши норми матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, та ухвалив рішення і постановив окрему ухвалу, які відповідають вимогам закону.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст. 308, п.1 ч.1 ст. 312, ст.ст. 314, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія" "Надра України", ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 10 листопада 2014 рокута окрему ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 10 листопада 2014 року- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя: В.П. Пікуль

Судді: О.О. Панченко

О.І. Обідіна