Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

28 квітня 2015 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді -Зарицької Ю. Л. ,

при секретарі - Дикій Ю. Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з зазначеним вище позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 05.09.2013 року між нею та ПАТ «Дельта Банк» був укладений договір № 006-28524-050913 банківського вкладу 18362 долари США строком до 10.09.2014 зі сплатою 9% річних.

За даним договором № 006-28524-050913 позивачу було відкрито в установі банку 2 банківські рахунки, а саме:

- вкладний (депозитний) рахунок НОМЕР_2 для зарахування та знаходження вкладу (згідно з договором № 006-28524-050913 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий для Друга» у доларах США від 05.09.2013 р.);

- поточний рахунок з використанням платіжної картки НОМЕР_3 для зарахування та знаходження процентів за вкладом (згідно з договором № 006-28524-050913 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий для Друга» у доларах США від 05.09.2013 р. та договором № 005-28556-310512 на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування дебетної платіжної картки від 31.05.2012 р.).

15 серпня 2014 року, позивач звернулась до відповідача з заявою, в якій просила віддати суму (проценти за вкладом), що знаходиться на поточному рахунку НОМЕР_3, а також повідомила про небажання продовжувати депозитний вклад за договором по закінченню строку вкладу та намір зняти кошти в передбачений законом спосіб.

Також звернула увагу суду, що після закінчення строку вкладу, в ситуації, коли

відповідач не повертав вклад та проценти за вкладом, позивачка тривалий ще й не могла

довідатись, що трапилось з обома рахунками (депозитним та поточним), які були відкриті

згідно з договорами № 006-28524-050913 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий для

Друга» у доларах США від 05.09.2013 р. та № 005-28556-310512 на відкриття поточного

рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування дебетної платіжної картки від

31.05.2012 р. та яка доля її грошових коштів.

Відповідно до виписки відповідача від 23.10.2014 р. по рахунку приватного клієнта № /1023 (розрахунковий період з 01.09.2014 р. по 23.10.2014), відповідачем без згоди позивачки був перерахований вклад у розмірі 18 362долара США на поточний рахунок позивачки НОМЕР_4, відкритий у відповідача (договір № 013-28524-100712 банківського рахунку фізичної особи з випуском фізичної карти від 10.07.2012 р.).

Згідно з п. 4.5. договору № 013-28524-100712, банк нараховує та сплачує позивачці проценти на залишок коштів, що знаходяться на Рахунку. Нарахування процентів на залишок коштів, що знаходяться на Рахунку на кінець кожного операційного дня, здійснюється банком у валюті Рахунку, виходячи зі ставки, яка наведена в Тарифах.

10.11.2014 р. позивачка подала до відповідача заяву, в якій черговий раз повідомила про своє бажання закрити рахунок НОМЕР_4 та забрати кошти в доларах США, а також проінформувала про численні усні відмови представників відповідача на багаторазові її звернення видати (повернути) позивачці ці кошти та закрити рахунок.

Неповернення грошових коштів відповідачем позивачу, на думку останньої, є порушенням чинного законодавства України, зокрема, про захист прав споживачів, та порушенням умов договору, за які передбачена цивільно-правова відповідальність.

Відповідач періодично видавав позивачці грошові кошти невеликими сумами (однак меншими за ті, що вона просила та без вибору пропонував повернення грошових коштів лише у національній валюті по обмінному курсу, зовсім невигідному для позивачки), що підтверджується випискою відповідача від 23.10.2014 р. по рахунку приватного клієнта № /1023 (розрахунковий період з 01.09.2014 р. по 23.10.2014), а також заявками на видачу готівки та квитанціями про здійснення валютно-обмінних операцій.

Згідно з даними виписки відповідача від 23.10.2014 р. по рахунку приватного клієнта № /1023 (розрахунковий період з 01.09.2014 р. по 23.10.2014), залишок грошових коштів позивачки, які знаходяться на ньому, становить 15040 дол. 83 центи США.

Саме цю суму позивачка і просила стягнути з відповідача.

Позивачка також просила стягнути з відповідача інфляційні втрати в сумі 907 дол. 11центів США та 3% річних - в сумі 85дол. 5 центів США.

Щодо стягнення моральної шкоди зазначила, що неповернення грошових коштів Відповідачем призвело до заподіяння моральної (немайнової) шкоди Позивачці, оскільки остання багато років збирала ці кошти, які зараз знаходяться у Відповідача, це є її єдині статки. Тому Позивачка сильно переживає, має постійні сильні хвилювання та занепокоєння, поганий сон, знервованість, порушення через це стосунків з оточуючими людьми, відносин в родині та на роботі. Також Позивачка страждає через неповернення коштів на постійний головний біль, а іноді і серцевий. Заподіяну моральну (немайнову) шкоду Позивачка оцінила в 50 000 (п'ятдесят) тисяч гривень.

До закінчення судового засідання від позивача та її представника надійшла заява, в якій вони просили розглянути справу без їх участі, позовні вимоги підтримали, просили позов задоволити.

Представник відповідача проти позову заперечила, просила відмовити у задоволенні позову, до закінчення судового засідання пішла.

З урахуванням зазначеного вище, суд приходить до висновку про можливість закінчення розгляду справи у відсутності сторін.

Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову з наступних підстав.

05.09.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») та ОСОБА_1 був укладений договір № 006-28524-050913 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий для друга» у доларах США. (а.с. 17).

Згідно даних квитанції № 26100358 від 05.09.2013, позивач сплатив на вкладний рахунок ПАТ «Дельта Банк» кошти в розмірі 18 362 дол. США (а.с. 18).

Відповідно до пп. 1.2, 1.3 договору № 006-28524-050913 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий для друга» у доларах США сума вкладу складає 18 362 дол. США; вклад залучається на строк із моменту зарахування вкладу на рахунок, вказаний в п. 1.6 цього договору та по 10.09.2014 включно.

Пунктом 1.4 договору передбачено, що процентна ставка на суму вкладу становить 9 процентів річних.

Згідно з п. 1.6 банк відкриває вкладнику вкладний (депозитний) рахунок НОМЕР_2.

Згідно з п. 1.9. договору, нараховані проценти за вкладом виплачуються щомісячно, починаючи з першого робочого дня місяця, що слідує за місяцем, в якому проценти нараховані відповідно до умов цього договору, а також у день повернення вкладу в кінці строку дії цього договору або в інший термін дострокового припинення дії цього договору у випадках, передбачених цим договором та Правилами, шляхом зарахування на поточний рахунок вкладника з використанням платіжної картки НОМЕР_3 відкритий в установі банку. Нараховані проценти суму вкладу не збільшують.

Відповідно до п. 1.10. договору вклад виплачується вкладнику або уповноваженому представнику вкладника по закінченню строку залучення вкладу, зазначеного в п. 1.3. цього договору, шляхом виплати готівкою з каси відділення банку, в якому вклад було оформлено, відповідно до вимог чинного законодавства України.

Пунктом 2.2 договору передбачено, що із підписанням цього договору вкладник засвідчує, що він ознайомлений з Правилами та погоджується вважати їх обов'язковими для застосування до взаємовідносин, які виникли на підставі цього договору.

31.05.2012 між сторонами був укладений договір № 005-28556-310512 на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування дебетної платіжної картки (а.с. 75).

10.07.2012 між сторонами був укладений договір № 013-28524-100712 банківського рахунку фізичної особи з випуском платіжної карти (а.с. 87-89).

15.08.2014 та 02.09.2014 позивач звернулася до відповідача із заявами, в яких просила віддати суму (проценти за вкладом), а також повідомила про небажання продовжувати депозитний вклад за договором по закінченню строку вкладу та намір зняти кошти в передбачений законом спосіб (а.с. 78, 79).

Згідно з випискою відповідача від 23.10.2014 р. по рахунку приватного клієнта № /1023 (розрахунковий період з 01.09.2014 р. по 23.10.2014), залишок грошових коштів позивачки, які знаходяться на ньому становить 15 040,83 дол. США (а.с. 84).

10.11.2014 р. позивачка подала до відповідача заяву (додається), в якій черговий раз повідомила про своє бажання закрити рахунок НОМЕР_4 та забрати кошти в доларах США, а також проінформувала про численні усні відмови представників відповідача на багаторазові її звернення видати (повернути) їй ці кошти та закрити рахунок (а.с. 90).

Відповідно до положень ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно із змістом ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Ст. 1058 ЦК України визначає, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 1074 ЦК України, обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом.

Проте, банком не надано жодних доказів та підстав для застосування вимог ст. 1074 ЦК України щодо обмеження прав клієнта на розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1071 ЦК України, банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження.

П. 9.8. Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої Постановою правління Національного Банку України від 12 листопада 2003 № 492, визначає, що за договором банківського вкладу банк зобов'язаний видати вклад на першу вимогу вкладника - суб'єкта господарювання, крім вкладів, внесених юридичною особою на інших умовах повернення, що встановлені договором банківського вкладу.

Відповідно до п. 10.11 Інструкції, незалежно від того, на яких умовах укладався договір банківського вкладу (на умовах видачі вкладу на першу вимогу або на умовах повернення вкладу з закінченням установленого договором строку чи на інших умовах повернення вкладу), банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника - фізичної особи.

Згідно з ч. 5 ст. 1061 ЦК України, проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.

Відповідно до ч. 6 ст. 1061 ЦК України, у разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту проценти.

Ст. 625 ЦК України визначає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Однак, на момент розгляду справи, грошові кошти відповідачем на вимогу позивача не повернуто, що є порушенням його прав, визначених законодавством та договором.

Згідно ст. 317 ЦК України змістом права власності є права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно із ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Враховуючи вищевикладене, сума банківського вкладу у розмірі 15 040дол. 85 центів США та 3% річних від прострочки виплати боргу в загальній сумі 85,05 дол. США, підлягають стягненню в повному обсязі.

Крім того, позивач просила стягнути з відповідача інфляційні витрати в розмірі 907,11 дол. США.

Однак, інфляція - це знецінювання грошей і безготівкових коштів, що супроводжується ростом цін на товари і послуги (п. 2 Методологічних положень щодо організації статистичного спостереження за змінами цін (тарифів) на споживчі товари (послуги) і розрахунку індексу споживчих цін, затверджених наказом Державного комітету статистики України від 14 листопада 2006 року № 519).

Оскільки договір між сторонами було укладено в доларах США, стягнення індексації в даному випадку законодавством не передбачено, а тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині стягнення інфляційних витрат.

Крім того, не підлягає задоволенню і позов в частині відшкодування моральної шкоди, виходячи з наступного.

Згідно із змістом ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншими ушкодженнями здоров'я; у душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

П. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» встановлено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодження здоров'я, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження громадського життя, настанні негативних наслідків.

Враховуючи те, що позивачкою не надано жодних доказів на підтвердження завдання моральних страждань, спричинення шкоди здоров'я або будь-яких інших доказів на підтвердження того, що позивачу внаслідок неправомірних дій відповідача завдано моральну шкоду, яка полягала у душевних стражданнях, яких позивач зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою відповідача щодо неї, що призвело до захворювання, суду не надано, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди, у зв'язку з недоведеність позову в цій частині.

Відповідно до ст. 533 ЦК України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Згідно з роз'ясненнями Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, які містяться в п. 12 постанови від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини 3 статті 533 ЦК.

Згідно даних курсу НБУ, курс долара на день постановлення рішення становить 22,898565 грн.

З урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з ПАТ «Дельта Банк» банківського вкладу в сумі 15 040 дол. 85 центів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 28.04.15 р. становить 344 413 грн. 88 коп., 3 % річних у розмірі 85 дол. 5 центів США, за офіційним курсом НБУ станом на 28.04.15 р. становить 1 947 грн. 52коп.; а всього 15 125 дол. 90 центів США, за офіційним курсом НБУ станом на 28.04.15 р. становить 346 361,40 грн.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 3 463 грн. 40 коп.

На підставі ст.ст. 317, 321, 387, 525, 526, 599, 625, 1058, 1071, 1074 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 88, 209, 212, 214, 215, 218, 224-226 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (місцезнаходження 01133, м. Київ, вул. Щорса, 36-Б, ) на користь ОСОБА_1 (і.н. НОМЕР_1) банківський вклад в сумі 15 040 дол. 85 центів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 28.04.15 р. становить 344 413 грн. 88 коп., 3 % річних у розмірі 85 дол. 5 центів США, за офіційним курсом НБУ станом на 28.04.15 р. становить 1 947 грн. 52 коп.; а всього стягнути 15 125 (п'ятнадцять тисяч сто двадцять п'ять) доларів 90 (дев'яносто) центів США, за офіційним курсом НБУ станом на 28.04.15 р. становить 346 361 (триста сорок шість тисяч триста шістдесят одну) гривню 40 (сорок) копійок.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на користь держави судовий збір в розмірі 3 463 (три тисячі чотириста шістдесят три) гривні 40 (сорок) копійок.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Подільський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Ю. Л. Зарицька