Справа № 750/4238/15-ц
Провадження № 2/750/1738/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2015 року м.Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова

у складі судді Логвіної Т.В.

при секретарі Примак Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про встановлення факту проживання однією сімєю без шлюбу та перебування на утриманні,

в с т а н о в и в:

У квітні 2015 року позивач звернулась до суду з позовом та просить встановити факт проживання однією сімєю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 без шлюбу, починаючи з вересня 2007 року по 10 лютого 2015 року та факт перебування ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на утриманні ОСОБА_2, померлого 10.02.2015 року.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що позивач, ОСОБА_2 та син позивача, ОСОБА_3, з вересня 2007 року почали проживати разом однією сімєю. Шлюб між позивачем та ОСОБА_2 було зареєстровано лише в 2014 році, проте від початку спільного проживання вони разом вели спільне господарство, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, виховували дитину позивача ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Мешкала сімя в місті Чернігові, по вул. Шевченка, 32/21. Зазначене підтверджується оплаченими від імені ОСОБА_2 квитанціями за комунальні послуги за даною адресою. Під час спільного проживання, 25 лютого 2011 року позивачем разом з ОСОБА_2 відповідно до договору купівлі-продажу було придбано житло для спільного проживання, до якого вони вселилися в березні 2011 року, але без реєстрації місця проживання, у своїй квартирі спільними зусиллями зробили ремонт, сплачували комунальні послуги, облаштували та вели сімейний побут, що передбачає поняття «сімя». 11 червня 2014 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб. За час спільного проживання, тобто з вересня 2007 року по 10 лютого 2015 року сімя щорічно відпочивала разом в АР Крим та Грузії. 10 лютого 2015 року ОСОБА_2 загинув під час виконання службових обовязків в зоні проведення антитерористичної операції. Позивач вважає, що оскільки з вересня 2007 року по 10 лютого 2015 року під час спільного проживання вона та ОСОБА_2 були пов'язані спільним побутом та вели спільне господарство, мали взаємні права та обов'язки, виховували дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, піклувалися один про одного, між ними склалися усталені відносини, які притаманні подружжю, що підтверджується письмовими доказами та фотокартками, у звязку з чим є підстави для встановлення факту проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу у зазначений період. Крім того, ОСОБА_2 надавав позивачу та її синові, ОСОБА_3, матеріальну допомогу, кошти на лікування, відпочинок, дозвілля. Матеріальна допомога ОСОБА_2 надавалася навіть в той час, коли останній приймав участь в антитерористичній операції, що підтверджується виписками банківської установи про перерахування коштів на імя позивача. Таким чином, позивач посилається на те, що відповідно до ст. 260 Сімейного кодексу України ОСОБА_2, не будучи батьком ОСОБА_3, реалізував своє право на виховання останнього в повній мірі, оскільки ОСОБА_3 перебував на утриманні загиблого ОСОБА_2 і дана допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування дитини. Матеріальна допомога надавалася щомісячно, починаючи з вересня 2007 року і по день смерті, тобто до 10.02.2015 року і полягала в придбанні одягу, взуття, ліків, щорічному оздоровленні, фізичному розвитку дитини, задоволення щоденних потреб дитини. Позивач зазначає про те, що довідки про доходи від заняття підприємницькою діяльністю позивача за 2007-2014 роки та довідки про доходи до декларації і Розрахункові листи за 2007-2014 роки додатково стверджують, що основна роль в утриманні ОСОБА_3 відводилася саме ОСОБА_2, так як рівень фактично отримуваних доходів не дозволяв позивачу, як матері повністю забезпечувати себе та сина, що додатково підтверджує той факт, що ОСОБА_3 дійсно перебував на утриманні ОСОБА_2

В судове засідання позивач не зявилась, до його початку надала суду заяву з проханням розглянути справу в її відсутність, позов підтримує та просить задовольнити.

Представник відповідача в призначений час в судове засідання не з'явився, до його початку надав суду письмові заперечення проти позову, справу просить розглянути в його відсутність.

Суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 11 червня 2014 року позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюбу виданим 11.06.2014 відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис № 752, але почали проживати разом з сином позивача ОСОБА_3 однією сімєю з вересня 2007 року.

Відповідно до ч.2 статті 3 Сімейного кодексу України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки.

Позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мешкали в АДРЕСА_1, що підтверджується оплаченими від імені ОСОБА_2 квитанціями за комунальні послуги за даною адресою.

Під час спільного проживання, 25 лютого 2011 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було придбано житло для спільного проживання, що підтверджується Договором купівлі-продажу квартири від 25.02.2011 року.

За час спільного проживання, тобто з вересня 2007 року по 10 лютого 2015 року позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щорічно відпочивали разом в АР Крим, Грузії, що підтверджується відповідними спільними фотографіями, довідкою ПАТ «Київське агентство повітряних сполучень» та копіями закордонних паспортів з відміткою про термін перебування в Грузії.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується той факт, що з вересня 2007 року по 10 лютого 2015 року під час спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були пов'язані спільним побутом та вели спільне господарство, мали взаємні права та обов'язки, виховували дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, піклувалися один про одного.

Крім того, ОСОБА_2 надавав позивачу та її синові, ОСОБА_3, матеріальну допомогу, кошти на лікування, відпочинок, дозвілля, що підтверджується виписками банківської установи про перерахування коштів на імя позивача.

10 лютого 2015 року ОСОБА_2 загинув під час виконання службових обовязків в зоні проведення антитерористичної операції, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ВЛ № 477305, довідкою про причину смерті і свідоцтвом про поховання.

Стаття 260 Сімейного кодексу України надає право вітчиму брати участь у вихованні пасинка.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2, не будучи батьком ОСОБА_3, реалізував своє право на виховання останнього в повній мірі, ОСОБА_3 перебував на утриманні загиблого ОСОБА_2 і дана допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування дитини, така надавалася щомісячно, починаючи з вересня 2007 року і по день смерті, тобто до 10.02.2015 і полягала в придбанні одягу, взуття, ліків, щорічному оздоровленні, фізичному розвитку дитини, задоволення щоденних потреб дитини.

Зазначене підтверджується довідками СЗОШ № 2 І-ІІІ ступенів з поглибленим вивченням іноземних мов м. Чернігова, Обласного палацу дітей та юнацтва Чернігівської обласної державної адміністрації, Чернігівського дошкільного закладу № 21 «Дзвіночок» Чернігівської міської ради.

Крім того, довідки про доходи від заняття підприємницькою діяльністю ОСОБА_1 за 2007-2014 роки та довідки про доходи до декларації і Розрахункові листи за 2007-2014 роки додатково підтверджують, що основна роль в утриманні ОСОБА_3 відводилася саме ОСОБА_2, так як рівень фактично отримуваних доходів не дозволяв позивачу, як матері повністю забезпечувати себе та сина, що є додатковим підтвердженням того факту, що ОСОБА_3 дійсно перебував на утриманні ОСОБА_2.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 3, 260 СК України, ст.ст. 10, 11, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов задовольнити.

Встановити факт проживання однією сімєю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 без шлюбу, починаючи з вересня 2007 року до 10 лютого 2015 року.

Встановити факт перебування ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на утриманні ОСОБА_2, померлого 10.02.2015 року.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Чернігівської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення в порядку ч. 1 ст. 294 ЦПК України.

Суддя