Ухвала

іменем україни

21 січня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Євграфової Є.П.,

суддів: Горелкіної Н.А., Журавель В.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про вселення та усунення перешкод у користуванні житлом,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про вселення та усунення перешкод у користуванні житлом.

Рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області від 04 вересня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 24 жовтня 2014 року, позов задоволено.

Вселено ОСОБА_1 до квартири АДРЕСА_1.

Зобов'язано ОСОБА_2 не чинити перешкод у користуванні жилим будинком АДРЕСА_1.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_2 просить зазначені судові рішення скасувати, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Судом установлено, що рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 09 грудня 2013 року визнано будинок АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2; поділено даний будинок в рівних частках та виділено ОСОБА_1 квартиру № 1 - перший поверх будинку, а ОСОБА_2 -квартиру № 2 - другий поверх будинку, підвал залишено в спільному користуванні сторін; зобов'язано ОСОБА_2 компенсувати ОСОБА_1 11 607 грн 60 коп. грошової компенсації; зобов'язано ОСОБА_1 облаштувати окрему сходову клітину з тильного боку на другий поверх квартири № 2 будинку та стягнуто з ОСОБА_2 вартість Ѕ частини такої добудови - 15 862 грн 23 коп.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що позивач як власник вправі ставити питання про вселення до належного йому житла та вимагати при цьому усунення перешкод у його користуванні, посилаючись при цьому на ст. ст. 150, 155 ЖК Української РСР та ст. ст. 383, 391 ЦК України.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Установлено й це вбачається з матеріалів справи, що зазначені судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права; наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів cудової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 04 вересня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 24 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Є.П. Євграфова

судді: Н.А. Горелкіна

В.І. Журавель