ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/8269/13-ц
провадження № 2/753/83/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" січня 2015 р. Дарницький районний суд м. Києва

у складі : головуючого судді - Дубаса В.А.,

при секретарі - Ридзель О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Києві цивільну справу за первісним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», ОСОБА_2 про визнання договору поруки припиненим, суд, -

В С Т А Н О В И В :

У травні 2013 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та просило суд стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за кредитним договором, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 12.08.2014 року (т.2 а.с.28-29), у сумі 3979420 грн. 31 коп.

Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що між ЗАТ «ОТП Факторинг Україна» (правонаступником якого є ТОВ «ОТП Факторинг Україна») та ОСОБА_2 23.08.2007 року було укладено кредитний договір №ML-003/197/2007, згідно умов якого позивач надав ОСОБА_2 кредит у сумі 97035 швейцарських франків і 67 сантимів на купівлю нерухомого майна з терміном погашення до 23.08.2037 року, а відповідач у свою чергу зобов"язувалась погасити кредит, сплатити за його користування плаваючу процентну ставку, яка складається з фіксованого відсотка у розмірі 4,49% та FIDR.

Крім того, в якості забезпечення виконання відповідачем ОСОБА_2 своїх зобов'язань щодо погашення кредиту, сплати відсотків, між ЗАТ «ОТП Факторинг Україна» та відповідачем ОСОБА_3 23.08.2007 року було укладено договір поруки №SR-003/197/2007. Відповідно до ст.1 зазначеного договору поруки від 23.08.2007 року ОСОБА_3 зобов'язувався відповідати за повне та своєчасне виконання боржником його боргових зобов'язань перед кредитором за кредитним договором, в повному обсязі таких зобов'язань. Поручитель та боржник відповідають як солідарні боржники, що означає, що кредитор може звернутись з вимогою про виконання боргових зобов'язань як до боржника, так і до поручителя, чи до обох одночасно.

Вказана в позовній заяві заборгованість відповідачів перед позивачем виникла у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем ОСОБА_2., поручителем якої є ОСОБА_3, умов кредитного договору від 23.08.2007 року, а саме: у зв»язку з порушенням строків сплати платежів в рахунок погашення кредиту та нарахованих відсотків.

Ухвалою суду, яка занесена до журналу судового засідання, від 29.08.2013 року до спільного розгляду прийнято зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 до ТОВ «ОТП Факторинг Україна», ОСОБА_2 про визнання договору поруки припиненим та об'єднано справи у одне провадження. Обґрунтовуючи зустрічний позов ОСОБА_3 посилався на те, що між ЗАТ «ОТП Факторинг Україна» та ОСОБА_2 було укладено низку додатковий договорів до основного кредитного договору №ML-003/197/2007 від 23.08.2007 року. Відповідно до вказаних додаткових договорів кредитний договір №ML-003/197/2007 від 23.08.2007 року було викладено у новій редакції, внаслідок чого було збільшено обсяг відповідальності позичальника ОСОБА_2 та, відповідно, ОСОБА_3 як поручителя. Однак, ОСОБА_3 не був повідомлений про укладення вказаних додаткових договорів, про їх наявність він дізнався з позовної заяви банку від 14.05.2013 року, своєї згоди на укладення додаткових договорів не давав. ОСОБА_3 посилався на приписи ст. 559 ЦК України, згідно якої порука припиняється у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Крім того, ОСОБА_3 вказав що не укладав з ТОВ «ОТП Факторинг Україна» додаткового договору №1 від 24.02.2009 року до договору поруки №SR-003/197/2007/1 від 23.08.2007 року, додаткового договору №2 від 25.01.2010 року до договору поруки №SR-003/197/2007 від 23.08.2007 року, додаткового договору №3 від 26.07.2010 року до договору поруки №SR-003/197/2007 від 23.08.2007 року, додаткового договору №4 від 21.01.2011 року до договору поруки №SR-003/197/2007 від 23.08.2007 року, не підписував вказаних договорів і не знав про їх існування.

З урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 07.08.2014 року ОСОБА_3 просив суд визнати договір поруки №SR-003/197/2007 від 23.08.2007 року припиненим.

Ухвалою Дарницького районного суду м.Києва від 18.02.2014 року у справі призначено судову почеркознавчу експертизу, у зв'язку з чим провадження у справі було зупинено (т.1 а.с.204-205). На вирішення експерту поставлено наступне питання: Чи виконані підписи у додатковому договорі №1 від 24.02.2009 року до договору поруки №SR-003/197/2007/1 від 23.08.2007 року, додаткового договору №2 від 25.01.2010 року до договору поруки №SR-003/197/2007 від 23.08.2007 року, додаткового договору №3 від 26.07.2010 року до договору поруки №SR-003/197/2007 від 23.08.2007 року, додаткового договору №4 від 21.01.2011 року до договору поруки №SR-003/197/2007 від 23.08.2007 року від імені ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Санкт-Петербург) самим ОСОБА_3 чи іншою особою?

В травні 2014 року до Дарницького районного суду м. Києва надійшов висновок судової почеркознавчої експертизи, виготовлений Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз, у зв'язку з чим провадження у справі було відновлено та призначено розгляд справи у судовому засіданні (т.1 а.с.242-250).

Представник позивача у судове засідання не з'явилась, однак у судовому засіданні 26.09.2014 року, позовні вимоги первісного позову підтримала у повному обсязі та просила суд їх задовольнити, вимоги зустрічного позову не визнала, заперечувала проти їх задоволення.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, крім того, подала до суду заяву в якій позовні вимоги первісного позову просила залишити без задоволення (т.1 а.с. 86-87).

Представник відповідача ОСОБА_3 у судове засідання з'явилась, у задоволені первісного позову частково заперечувала, а саме: заперечувала щодо стягнення суми заборгованості зі ОСОБА_3; зустрічний позов ОСОБА_3 підтримала та просила суд його задовольнити.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність представника позивача та відповідача ОСОБА_2, оскільки визнає їх неявку та/або неявку їх представників за відсутності поважних причин.

Заслухавши представника відповідача ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що первісний позов підлягає частковому задоволенню, зустрічний позов ОСОБА_3 підлягає повному задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що між ЗАТ «ОТП Факторинг Україна» (правонаступником якого є ТОВ «ОТП Факторинг Україна») та ОСОБА_2 23.08.2007 року було укладено кредитний договір №ML-003/197/2007, згідно умов якого позивач надав ОСОБА_2 кредит у сумі 97035 швейцарських франків і 67 сантимів на купівлю нерухомого майна з терміном погашення до 23.08.2037 року, а відповідач у свою чергу зобов"язувалась погасити кредит, сплатити за його користування плаваючу процентну ставку, яка складається з фіксованого відсотка у розмірі 4,49% та FIDR. (т.1 а.с.7-10).

Частиною 1 ст.1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредити) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Позивач виконав умови згаданого кредитного договору та надав ОСОБА_2 у кредит вказану суму грошових коштів.

Між ПАТ «ОТП Банк» (який в свою чергу виступає правонаступником ЗАТ «ОТП Банк») та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» 20.07.2011 року укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, відповідно до якого ПАТ «ОТП Банк» відступив ТОВ «ОТП Факторинг Україна» свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах укладених з боржниками, право на вимогу якої належить ПАТ «ОТП Банк» на підставі відповідної документації, у т.ч. по кредитному договору №ML-003/197/2007 (т.1 а.с.22-30).

Згідно відповіді Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в м.Києві від 06.06.2013 року встановлено, що відповідач ОСОБА_2 змінила прізвище на «ОСОБА_2» (т.1 а.с.37)

Також судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 умови кредитного договору належним чином не виконує, у зв'язку з чим заборгувала позивачу станом на 06.08.2014 року кошти у сумі 3979420 грн. 31 коп., що складається із заборгованості за кредитом у сумі 855789 грн. 32 коп. та несплаченої пені у сумі 3123630 грн. 99 коп.

Наявність вказаної заборгованості підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості (т.2 а.с.31), який перевірено судом.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, при цьому зобов'язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору.

Частиною 2 ст. 615 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.

Приписами статті 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом, що встановлено ст.625 ЦК України.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 2 статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позика частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася. та сплати процентів, належних йому відповідно до кредитного договору.

У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Разом з тим, відповідачем ОСОБА_2 суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань.

Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що вимоги первісного позову частково ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи частково підтверджені певними засобами доказування, а тому позовну заяву необхідно задовольнити частково та стягнути суму заборгованості за кредитним договором саме з відповідача ОСОБА_2

Щодо вимог зустрічного позову суд виходить з наступного.

Встановлено, що з метою забезпечення виконання відповідачем ОСОБА_2 своїх зобов'язань щодо погашення кредиту, сплати відсотків, 23.08.2007 року між ЗАТ «ОТП Факторинг Україна» та відповідачем ОСОБА_3 було укладено договір поруки №SR-003/197/2007. Відповідно до ст.1 зазначеного договору поруки від 23.08.2007 року ОСОБА_3 зобов'язувався відповідати за повне та своєчасне виконання боржником його боргових зобов'язань перед кредитором за кредитним договором, в повному обсязі таких зобов'язань. Поручитель та боржник відповідають як солідарні боржники, що означає, що кредитор може звернутись з вимогою про виконання боргових зобов'язань як до боржника, так і до поручителя, чи до обох одночасно (т.1 а.с.14).

У відповідності до ст.ст. 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Згідно ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до п.3 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом: сплата неустойки.

Встановлено, що між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ОСОБА_2 були укладені додатковий договір №1 від 24.02.2009 року до кредитного договору №ML-003/197/2007 від 23.08.2007 року, додатковий договір №3 від 25.01.2010 року до кредитного договору №ML-003/197/2007 від 23.08.2007 року, додатковий договір №4 від 26.07.2010 року до кредитного договору №ML-003/197/2007 від 23.08.2007 року, додатковий договір №5 від 21.01.2011 року до кредитного договору №ML-003/197/2007 від 23.08.2007 року (т.1 а.с.. 92-94, 96-100, 104-108, 111-115).

Відповідно, між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ОСОБА_3 було укладено додатковий договір №1 від 24.02.2009 року до договору поруки №SR-003/197/2007/1 від 23.08.2007 року, додатковий договір №2 від 25.01.2010 року до договору поруки №SR-003/197/2007 від 23.08.2007 року, додатковий договір №3 від 26.07.2010 року до договору поруки №SR-003/197/2007 від 23.08.2007 року, додатковий договір №4 від 21.01.2011 року до договору поруки №SR-003/197/2007 від 23.08.2007 року. (т.1 а.с. 90-91, 95, 102-103, 109-110).

Як вбачається з висновку експертів №2836/2837/14-32 за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи від 07.05.2014 року, який складено Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз (т.1 а.с.244-249), підпис від імені поручителя ОСОБА_3 у додатковому договорі №1 від 24.02.2009 року до договору поруки №SR-003/197/2007/1 від 23.08.2007 року, додатковому договорі №2 від 25.01.2010 року до договору поруки №SR-003/197/2007 від 23.08.2007 року, додатковому договорі №3 від 26.07.2010 року до договору поруки №SR-003/197/2007 від 23.08.2007 року, додатковому договорі №4 від 21.01.2011 року до договору поруки №SR-003/197/2007 від 23.08.2007 року виконані рукописним способом кульковою ручкою без попередньої технічної підготовки чи застосування технічних засобів.

Підпис від імені поручителя ОСОБА_3, який розміщено в розділі «Реквізити та підписи сторін: ПОРУЧИТЕЛЬ: ОСОБА_3» додаткового договору №1 від 24.02.2009 року до договору поруки №SR-003/197/2007/1 від 23.08.2007 року, виконаний ОСОБА_3

Підпис від імені поручителя ОСОБА_3, який розміщено в розділі «Реквізити та підписи сторін: ПОРУЧИТЕЛЬ: ОСОБА_3» у додатковому договорі №2 від 25.01.2010 року до договору поруки №SR-003/197/2007 від 23.08.2007 року, додатковому договорі №3 від 26.07.2010 року до договору поруки №SR-003/197/2007 від 23.08.2007 року, додатковому договорі №4 від 21.01.2011 року до договору поруки №SR-003/197/2007 від 23.08.2007 року, виконані не ОСОБА_3, а іншою особою з наслідуванням загального вигляду його підпису.

Відповідно до ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Статтею 66 ЦПК України визначено, що висновок експерта - докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, задані судом.

Згідно ст. 58, 59 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на наведені приписи чинного процесуального законодавства суд бере до уваги та приймає висновки експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз №2836/2837/14-32 від 07.05.2014 року як належний та допустимий доказ того, що ОСОБА_3 зазначені додаткові договори до договору поруки не укладав, оскільки не підписував.

Відповідно до ч.1 ст.553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Судом, що додатковим договором №3 від 25.01.2010 року до кредитного договору №ML-003/197/2007 від 23.08.2007 року, додатковим договором №4 від 26.07.2010 року до кредитного договору №ML-003/197/2007 від 23.08.2007 року, додатковим договором №5 від 21.01.2011 року до кредитного договору №ML-003/197/2007 від 23.08.2007 року обсяг відповідальності поручителя ОСОБА_3 поступово збільшувався з огляду на збільшення фіксованої процентної ставки за кредитом до 8,72 %, на що останній своєї згоди не давав.

Відповідно до ч.1 ст.559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Разом з тим, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» суду не надано належних та допустимих доказів того, що поручитель (ОСОБА_3) надавав згоду на збільшення обсягу відповідальності за кредитним договором №ML-003/197/2007 від 23.08.2007 року шляхом укладення додаткового договору №2 від 25.01.2010 року до договору поруки №SR-003/197/2007 від 23.08.2007 року, додаткового договору №3 від 26.07.2010 року до договору поруки №SR-003/197/2007 від 23.08.2007 року, додаткового договору №4 від 21.01.2011 року до договору поруки №SR-003/197/2007 від 23.08.2007 року, тоді як судом встановлено, наведені договори ОСОБА_3 не укладав, оскільки не підписував та не знав про їх існування.

Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що вимоги обох зустрічних позовів ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому обидні зустрічні позовні заяви підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ч. 1 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд ,-

В И Р І Ш И В :

Первісну позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1; індивідуальний ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Фізкультури, 28-Д) заборгованість за кредитним договором на загальну суму 3979420 грн. 31 коп., а також стягнути витрати по сплаті судового збору у сумі 3654 грн. 00 коп.

У задоволенні інших вимог первісного позову - відмовити.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 про визнання договору поруки припиненим - задовольнити.

Визнати договір поруки №SR-003/197/2007 від 23.08.2007 року, укладений між закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Михайлівська, 2) та ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2; індивідуальний ідентифікаційний номер НОМЕР_2) - припиненим.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня отримання його копії. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: