Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2015 року м. Харків

Московський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Сугачової О.О.,

за участю секретаря Стус Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: Харківська міська рада, заст.. начальника управління АК «Харківобленерго», директор АК «Харківобленерго» Скопенко В.В. про визнання права власності, стягнення матеріальної та моральної шкоди, зобов'язання вчинення певних дій, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернуся з уточненим позовом до відповідачів, яким остаточно просить встановити і визнати, що ОСОБА_1 фактично належить право спільної часткової власності на ? частину квартири АДРЕСА_1; стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача понесені матеріальні витрати за переплачену електроенергію з травня 2011р. по травень 2014р. в розмірі 392,25грн., за вимушене придбання 01.05.2014р. санітарних засобів за користування водою у період з 01.05.2014р. по 05.05.2014р. в розмірі 27грн., за вимушене придбання у березні-квітні 2013р. санітарних засобів для користування водою у період з березня по червень 2013р. в розмірі 73,45грн., за пошкодження телефонної проводки з вини відповідача, внаслідок зносу шафи 13.09.2012р. в розмірі 24,46грн. та моральну шкоду, вчинену протиправними діями відповідачів у період з 2010р. по 2014р. в розмірі 5000грн.; зобов'язати відповідачів виконати ремонті роботи з метою усунення течі води із трубопровідних з'єднань, внаслідок умисного пошкодження 30.04.2014р. на підставі акту зобов'язати придбати новий змішувач води з гнучким душовим шлангом вартістю 250грн., встановивши у ванній кімнаті та придати новий керамічний умивальник типа «Тюльпан» з двома кранами і сифоном вартістю 800грн., встановивши і підключити до системи у ванній кімнаті, а також стягнути понесені судові витрати і витрати на надання юридичної допомоги.

Обґрунтовуючи вимоги позову позивач зазначає, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності, по ? частині за кожним, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на підставі рішення суду. Між співвласниками поділено особисті рахунки. Відповідачі проживають в спірній квартирі разом із дитиною, і вживають більше електроенергії ніж позивач та не сплачують комунальні послуги. ОСОБА_2 умисно 30.04.2014р. самочинно демонтував змішувач води, раніше придбаним позивачем за 250грн. гнучким душовим шлангом, внаслідок чого виникло залиття квартир № 16 № 19 за актом від 05.05.2014р. Позивачем замість відсутнього змішувача придбані шланг, штуцер, три хомута на загальну суму 27грн. Також ОСОБА_2 знесену шафу, пошкоджено внутриквартирну проводку телефонної мережі при виконанні ремонтних робіт майстром ОСОБА_5, роботу якого оплачено позивачем на суму 24,46грн. Відповідачами також придбана пральна машина, яка встановлена у липні 2013р. до смонтованої трубопроводної системи. Окрім цього, позивач вказує, що з боку ОСОБА_2 чиняться перешкоди в процедурі реєстрації права власності. Такі дії відповідачів вчинили шкоду здоров'ю позивача, у зв'язку з чим останній змушений завертатися до медичного закладу, придбати ліки тощо, що оцінює в 5000грн. Просить вимоги позову задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні з вимогами позову не погодився повністю, вважаючи обставини, викладені у змісту позову надуманими і безпідставними.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилась, будучи повідомленою про день та час розгляду справи належним чином.

Треті особи або їх представники в судове засідання також не з'явились.

Суд, вивчивши доводи позивача, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає вимоги позову такими, що не підлягають задоволенню у повному обсязі, виходячи із наступного.

Відповідно до вимоги ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 належить кожному на праві власності по ? частині квартири АДРЕСА_1 на підставі рішення Московського районного суду м. Харкова від 21.12.2012р.

Відповідно до ч.5 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

Відповідно до ст.. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації, що зазначає положення ст.. 182 ЦК України.

Відповідно до ч.3 ст. 182 ЦК України відмова у державній реєстрації права на нерухомість або правочинів щодо нерухомості, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду.

Отже, вищевстановлене, свідчить, що після набрання законної сили рішення суду від 21.12.2012р. співвласники мають правов на володіння та користування спірною квартирою у відповідності до своїх часток.

В судовому засіданні встановлено, що сторони не оспорюють визнане за ними право власності і позов не містить вимоги щодо оскарження дій відповідача стосовно реєстрації права власності.

Далі, встановлено, що в спірній квартирі проживають співвласники, при цьому, ОСОБА_2 з дружиною та дитиною, що вбачається із змісту рішення Московського районного суду м. Харкова від 25.02.2014р.(а.с.30), відповіді Московського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківської області від 08.04.2014р. (а.с.95) і не спростовується сторонами.

У вказаній квартирі поділені особові рахунки та відкрито окремі особові рахунки на позивача та відповідача ОСОБА_2 (а.с.111).

Позивач просить стягнути з ОСОБА_2 на свою користь заборгованість з вини подружжя за електроенергію, виниклу в період з травня 2011р. по травень 2014р. в розмірі 392,25грн., надавши особисті розрахунки.

Рішенням суду від 25.02.2014р. в частині зобов'язання ОСОБА_2 укласти договір з АК «Харківобленерго» та відкрити свій окремий особовий рахунок для сплати за спожиту електричну енергію відмовлено.

Із відповіді АК «Харківобленерго» (а.с.62) чітко вбачається причини за якими неможливо розподіл особового рахунку та встановлення окремого приладу обліку співвласникам житлового приміщення з посиланням на «Правила користування електроенергією для населення», в тому числі, щодо розрахунків населення за спожиту електричну енергію.

Окрім цього, надання самостійного розрахунку заборгованості, особистих висновків, квитанцій, заяв тощо, не є підставою вважати доведеними вину відповідачів у виникненні заборгованості.

Отже, вимоги позову в цієї частині є необґрунтованими, належним чином не доведені, тому і не підлягають задоволенню.

Далі, із акту КП «Жилкомсервіс» від 04.03.2013р. вбачається те, що встановлено, зокрема, у шлангу холодної води у санвузлі відірваний штуцер…сифон під ванною зруйнований. ОСОБА_1 необхідно замінити шланг підводу холодної води та сифон під ванною (а.с.79).

Із акту КП «Жилкомсервіс» від 18.03.2013р. вбачається, що має місця залиття квартири № 16 15.03.2013р. із-за несправності сантехобладнання і мешканці квартири № с19 попереджені про необхідність заміни сифону тощо (а.с.79).

Із акту КП «Жилкомсервіс» від 18.06.2013р. вбачається, що на час дослідження трубопроводи холодної, гарячої води, каналізації перебувають у задовільному стані; у санвузлі, ванній кімнаті та кухні виявлено відсутність ванни, умивальнику, мийки тощо, т.я. зняті ОСОБА_2 для заміни і останньому запропоновано встановити сантехобладнання у встановлений строк (а.с.80).

Із акту КП «Жилкломсервіс» від 22.07.2013р. вбачається, що у ванній кімнаті ОСОБА_2 у червні-липні 2013р. виконаний ремонт та встановлено ванну та змішувач, здійснено заміну трубопроводів холодної, гарячої води, каналізації, вмивальник відсутній (а.с.81).

Із акту КП «Жилкомсервіс» від 05.05.2014р. вбачається, що ОСОБА_2 неодноразово попереджався про необхідність відновлення вбудованої шафи; ОСОБА_2 встановив старий змішувач, стару емальовану раковину…запропоновано ОСОБА_2 відновити вбудовану шафу, у ванній кімнаті встановити умивальник з сифоном (а.с.4,68).

Згідно постанови державного виконавця від 05.05.2014р. виконавче провадження щодо зобов'язання ОСОБА_2 закінчено, у зв'язку із відновленням умивальника у вказаній квартирі (а.с.75).

Відповідно до правил ст.. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особо, яка її завдала.

Отже, аналізуючи вищенаведені документи, акти, звернення позивача до різних інстанцій, відповіді на звернення, не є належними та переконливими доказами вини відповідача, внаслідок чого позивач поніс матеріальні витрати.

Наявність товарних чеків на придбання сантехобладнання, не спростовують висновок суду.

Вимоги позову в частині стягнення із ОСОБА_2 матеріальну шкоду в наслідок пошкодження телефонної проводки, взагалі жодним доказом не підтверджено.

Такого ж висновку про недоведеність вимог позову суд дійшов стосовно зобов'язання відповідача поновити порушений порядок володіння, користування місцями загального користування.

Відповідно до правил ст.. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановляє наявність або відсутністю обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін…показань свідків, письмових доказів, речових доказів, висновків експертів.

Далі, позивач просить стягнути на свою користь з відповідача ОСОБА_2 моральну шкоду, вчинену протиправними діями відповідачів у період з 2010р. по 2014р. в розмірі 5000грн.

Відповідно до вимог ст.. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Наявність у позивача медичних висновків, листків непрацездатності, чеків на придбання ліків тощо при відсутності інших належних доказів не свідчить, що стан здоров'я позивача погіршився саме від дій відповідачів.

Надання висновку судово-медичної експертизи про отримання ОСОБА_1 легких тілесних ушкоджень 04.10.2013р., як доказ вчинення моральної шкоди, не стосується предмету позову.

Таким чином, з боку позивача і в цієї частини позовних вимог необхідно відмовити внаслідок їх недоведеності.

Суд також відмовляє позивачу щодо стягнення із ОСОБА_2 витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги в сумі 250грн., оскільки з боку позивача не надано суду договору про надання правової допомоги акту виконаних робіт, від чого не можливо зробити висновок про обсяг виконаних робіт, в чому полягали юридичні послуги тощо.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що позивачем не доведено тих обставин, на які посилається, вимоги позову необґрунтовані, тому не підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4,10, 11, 27, 57, 60, 88, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, ст. ст. 11, 317, 182, 1166, 1167 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в:

В задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова, шляхом подачі протягом десяти днів з дня оголошення рішення, апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя