Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

16 грудня 2015 року Бабушкінський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Яковлева Д.О.

при секретарі Лопаті Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з цивільним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 27.01.2015 з ОСОБА_2 на його користь стягнуто грошові кошти у сумі 183234грн 60коп., однак рішення суду відповідачем не виконується. Як встановлено судами першої та апеляційної інстанції позивачем на торгівельний рахунок відповідача були внесені кошти та передані в управління відповідачу в доларах США у розмірі 11500. У звязку тим, що курс долара США з моменту ухвалення рішення змінився, позивач просив стягнути на його користь матеріальні збитки у розмірі курсової різниці у розмірі 101980,50 грн. Крім того, просив стягнути моральну шкоду завдану йому невиконанням рішення у сумі 50000 грн. та судовий збір.

В судове засідання сторони не зявились. Відповідач про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином на адресу вказану позивачем в позовній заяві та підтверджену Довідкою адресно-довідкового відділу роботи УПР ГРФО ГУ ДМС України в Дніпропетровській обл., однак, конверти повертались на адресу суду з поштовою відміткою «за закінченням терміну зберігання». Представник позивача в поданій до суду заяві позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд розглянути справу за відсутності представника позивача, проти заочного розгляду справи не заперечував.

У відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ст.224 ЦПК України судом ухвалено про проведення заочного розгляду справи.

З матеріалів справи судом встановлено, що у червні 2014 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду із цивільним позовом в якому просив застосувати наслідки недійсності (нікчемності) правочину та стягнути з ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 11500 доларів США, що станом на 13 червня 2014 року еквівалентно 134881 гривні 63 копійки. Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 27 січня 2015 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягнуто грошові кошти у сумі 181299 гривень 80 копійок, отримані нею за договором про довічне управління грошовими коштами від 10 травня 2011 року, судові витрати у сумі 1934 гривні 80 копійок (а.с.6-7).

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 08.07.2015 рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 27.01.2015 залишено без змін (а.с.8-9), на виконання вказаного рішення позивачем отримано виконавчий лист (а.с.14) з яким 31 липня 2015 року позивач звернувся до Бабушкінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ (а.с.13).

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог суд виходить з наступного.

Статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статтею 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обовязку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

З урахуванням положень статей 15, 16 ЦК України, норм книги пятої Цивільного Кодексу України, а також той факт, що договір довічного управління фінансовими коштами від 10.05.2011 укладений між сторонами визнано недійсним рішенням суду апеляційної інстанції яке набрало законної сили, суд робить висновок про те, що заявлена позивачем вимога про стягнення матеріальних збитків у вигляді різниці між курсами долару США не є належним способом захисту судом цивільних прав та інтересів позивача.

В той же час, виходячи з підстави позову, а саме невиконання відповідачем грошового зобовязання, суд вважає за можливо розяснити позивачу, що відповідальність боржника за порушення грошового зобовязання передбачена ч.2 ст.625 ЦК України у вигляді сплати на вимогу кредитора суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стосовно вимоги позивача про стягнення моральної шкоди, суд зазначає, що відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди згідно п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Твердження позивача про те, що він переживав та продовжує переживати стреси через втрату великої суми коштів, а також його твердження щодо погіршення стосунків у сімї жодним чином не підтверджуються матеріалами справи, також позивачем не доведено причинного звязку між цими подіями та неправомірними діями відповідача. Суд також критично ставиться до твердження позивача щодо моральних страждань у звязку з втратою прибутку від можливого використання коштів, які на даний момент йому не повернуто, розрахунки, що наведено позивачем не обґрунтовані будь-якими фактичними доказами.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3, 10, 11, 57-60, 88, 169, 179, 197, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Бабушкінський районний суд м.Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його постановив, за письмовою заявою відповідача, котра може бути подана протягом десяти днів із дня отримання копії заочного рішення.

Суддя Д.О. Яковлев