Справа № 454/756/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2015 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Веремчук О. А. ,

при секретарі Баран О.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сокалі, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Надра» про стягнення процентів за користування коштами, інфляційних витрат та моральної шкоди , -,

в с т а н о в и в:

позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом до відповідача ПАТ КБ «Надра» про стягнення процентів за користування коштами, інфляційних витрат та моральної шкоди з наступних підстав:

згідно вироку Сокальського районного суду Львівської області від 12.06.2013 року залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 11.04.2014 року на користь позивача з Головного управління МВС України у Львівській області стягнено 70000 гривень моральної шкоди. Органом державної казначейської служби України в процесі виконання судового рішення, ці кошти було стягнуто з боржника і перераховані на рахунок позивача № 1006 (поточний (картковий)- депозитний рахунок 8233692) відкрито згідно Договору банківського обслуговування ПАТ «КБ» Надра» від 22.05.2014 року . Цей рахунок позивач відкрив в Сокальській філії ПАТ КБ «Надра» Львівської області м. Сокаль вул. Шептицького, 93.

22.05.2014 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про комплексне банківське обслуговування.

У позивача виникли проблеми з зняттям грошей котрі поступили на рахунок. За період з 15.12.2014 року до 03.02.2015 року позивач отримав лише 40580 грн. частинами з урахуванням ліміту отримання коштів. Позивач звернувся у філію банку з письмовою заявою 11.11.2014 року та 11.02.2015 року про повернення грошових коштів та відповідач повідомив що грошей немає і не в змозі виплатити дані кошти. Останню виплату позивач отримав у лютому 2015 року у розмірі 50 грн. та 30 грн.

На момент подачі позовної заяви до суду заборгованість відповідача перед позивачем становить 29420 грн., які позивачу банк не повертає.

Позивач вважає, що відповідач має сплатити збитки у 3% річних від простроченої суми та інфляційних виплат ( ч.2 ст. 625 ЦК України). Уточнений розрахунок інфляційних витрат та 3% річних позивачем буде подано додатково в ході розгляду справи із врахуванням терміну прострочення - до ухвалення судового рішення , а на даний час надаються , станом на 01.04.2015 року від суми коштів, яка позивачу не повертається кінцево 29420 гривень.

Позивач вважає, що також підлягають стягненню проценти за користування його коштами, що знаходяться на поточному (картковому) депозитному рахунку № 82333629 за весь час користування ними відповідачем , розрахунок яких підлягає витребуванню від відповідача, як і діючі умови нарахування процентів по такому по такому вкладу в банку за договором такого банківського рахунку.

Неправомірні дії відповідача негативно впливають на психологічний стан , що призводить до погіршення здоровя позивача, а тому вважає що розмір моральної шкоди у сумі 30000 грн. є обґрунтованим та підлягає стягненню з відповідача.

Моральну шкоду позивач мотивує тим, що у звязку з тим що відповідач не виконуючи своїх зобовязань перед позивачем завдає йому моральних страждань та переживань. Такими діями банку був порушений його нормальний уклад життя і позивач вживав додаткових зусиль для організації свого життя .

На підставі наведеного позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 29420 грн., що знаходяться на його депозитному рахунку , відсотки за користування його коштами за весь період користування його коштами, 3% від простроченої суми боргу за Договором про комплексне банківське обслуговування та інфляційні витрати за період з 04.02.2015 року по 01.04.2015 року, з яких 181 грн. 35 коп. це 3% річних, 1559 грн.26 коп. інфляційні втрати ( на лютий 2015 року), збільшивши суму цих нарахувань на день ухвалення рішення. Також позивач просить суд стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 30000 гривень.

В судовому засіданні позивач 23.09.2015 року подав письмову заяву про зміну позовних вимог, оскільки йому було виплачено всю суму всього вкладу у розмірі 29487 грн. 20 коп., та просить суд задоволити позов в частині відшкодування 3% від простроченої суми боргу за Договором про комплексне банківське обслуговування та інфляційні витрати за період з 04.02.2015 року по 30.04.2015 року, з яких 251 грн. 48 коп. це 3% річних, 4736 грн.62 коп. інфляційні втрати ( на лютий, березень 2015 року), збільшивши суму цих нарахувань на день ухвалення рішення., також позивач просить суд стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 30000 грн. Також позивач подав заяву про слухання справи у його відсутності та просить суд позов задоволити.

В судове засідання представник відповідача не прибув , однак подав письмову заяву , що проти позовних вимог заперечує в повному обсязі, та подав письмове заперечення проти позовних вимог посилаючись на наступне: на виконання постанови Правління Національного банку України від 04.06.2015 року № 356 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» керуючись пунктом 2 частиною 5 статті 12, частиною 4 статтею 34 та частиною 4 статті 44 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб » рішенням виконавчої дирекції від 05.06.2015 року № 113 з 05.06.2015 року розпочато процедуру ліквідації ПАТ КБ «Надра» з відшкодуванням з боку фонду коштів за вкладами фізичних осіб відповідно до плану врегулювання. Уповноваженою особою ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків . Відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не здійснюється нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобовязань щодо сплати податків і зборів (обовязкових платежів), а також зобовязань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобовязань банку. А відповідно до п.5 ч.5 ст. 36 даного Закону , як зазначалося вище , не здійснюється нарахування відсотків за зобов»язаннями банку перед кредиторами. Зокрема, згідно з пп. 1, 2 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку. Між сторонами виникли договірні правовідносини, що регулюються вищевказаним договором та ЦК України, зокрема главою 71 , нормами якого стягнення моральної шкоди за порушення умов договору не передбачено. Не передбачено відшкодування моральної шкоди також і укладеним між сторонами договором. На підставі вищенаведеного просить в позові відмовити.

Дослідивши письмові докази по справі суд приходить до висновку, що в позові слід відмовити з наступних підстав:

Відповідно до ст. 509 ЦК України вбачається, що зобов»язання є правовідношення, в якому одна сторона ( боржник) зобов»язана вчинити на користь другої сторони ( кредитора) певну дію ( передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов»язків . Зобов»язання виникають з підстав передбачених ст. 11 цього Кодексу. Зобов«язання має грунтуватится на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до 11 ЦК України вбачається, що цивільні права та обов»язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов»язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов»язків , зокрема є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 1058 ЦК України вбачається, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк) , що прийняла від другої сторони ( вкладника) або для неї грошову суму (вклад) , що надійшла , зобов»язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором ( ст. 633 цього Кодексу). До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесено вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунку ( глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність « вбачається, що вклад (депозит) це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Відповідно до 526 ЦК України вбачається, що зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства , а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших , що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України вбачається, що одностороння відмова від зобов»язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 530 ЦК України вбачається, що якщо у зобов»язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України вбачається, що порушення зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов»язання ( неналежне виконання).

Відповідно до ст. 629 ЦК України вбачається, що договір є обов»язковим для виконання сторонами.

Відповідно до договору про комплексне банківське обслуговування укладений між банком «Надра» та ОСОБА_1 вбачається, що позивачу 22.05.2015 року було відкрито депозитний рахунок.

Позивач звернувся до суду 16.03.2015 року, в період розгляду справи 05.06.2015 року розпочато процедуру ліквідації ПАТ КБ «Надра», а тому не можливо задоволити позовні вимоги позивача стосовно відшкодування моральної шкоди, відсотків річних та інфляційних витрат.

Згідно ч.1 ст. 1060 ЦК України вбачається, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу ( вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку ( строковий склад).

Проте з 06 лютого 2015 року на виконання постанови Правління Національного банку України від 05 лютого 2015 року № 83 « Про віднесення Публічного акціонерного товариства « Комерційний банк «Надра» до категорії неплатоспроможних» , керуючись п.2 ч.5 ст. 12 та ст. 34 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» в Публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк » Надра» запроваджено тимчасову адміністрацію строком на три місяці.

В Україні створений та діє ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб, правовий режим якого визначається законом. ОСОБА_2 гарантує кожному вкладнику банку учасника (тимчасового учасника) ОСОБА_2 відшкодування коштів за його вкладами, включаючи відсотки, в розмірі вкладів на день настання недоступності вкладів, але не більше ніж 200 000 гривень по вкладах у кожному з таких банків. Зазначений розмір відшкодування коштів за вкладами, включаючи відсотки, за рахунок коштів ОСОБА_2 може бути збільшено за рішенням адміністративної ради ОСОБА_2 залежно від тенденцій розвитку ринку ресурсів, залучених від вкладників банками учасниками (тимчасовими учасниками) ОСОБА_2.

У разі розміщення вкладником в одному банку учаснику (тимчасовому учаснику) ОСОБА_2 кількох вкладів, ОСОБА_2 гарантує відшкодування коштів за такими вкладами, включаючи відсотки, у розмірі загальної суми вкладів за станом на день настання недоступності вкладів, але не більше розміру, встановленого законодавством. Вклади, розмір яких становить менше ніж 1 гривня, не підлягають відшкодуванню. Відшкодування вкладів в іноземній валюті відбувається в національній валюті України після перерахування суми вкладу за офіційним (обмінним) курсом Національного банку України на день настання недоступності вкладів. Після звернення позивача до суду 14.05.2015 року позивачу ОСОБА_2 гарантування вкладів через відділення № 291 у Львівській області ПАТ КБ « Надра » виплачено кошти у сумі 29487 грн. 23 коп.

Відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не здійснюється нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобовязань щодо сплати податків і зборів (обовязкових платежів), а також зобовязань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобовязань банку. А відповідно до п.5 ч.5 ст. 36 даного Закону , як зазначалося вище , не здійснюється нарахування відсотків за зобов»язаннями банку перед кредиторами.

Зокрема, згідно з пп. 1, 2 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Згідно з пунктом 16 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується ОСОБА_2 стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до пункту 6 статті 2 цього Закону ліквідація банку це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Отже, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.

Зокрема, згідно з підпунктами 1, 2 частини пятої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Відповідно до частини другої статті 46 цього Закону з дня призначення уповноваженої особи ОСОБА_2 банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшений ліквідаційної маси.

На підставі вищенаведеного суд приходить до висновку,що в позові слід відмовити з наступних підстав:

15.05.2015 року ОСОБА_1 ОСОБА_2 гарантування вкладів через відділення № 291 у Львівській області ПАТ КБ «Надра » виплачено кошти у сумі 29487 грн. 23 коп.

Щодо позовних вимог про відшкодування 3% від простроченої суми боргу за Договором про комплексне банківське обслуговування та інфляційні витрати за період з 04.02.2015 року по 30.04.2015 року, з яких 251 грн. 48 коп. це 3% річних, 4736 грн.62 коп. інфляційні втрати ( на лютий, березень 2015 року), збільшивши суму цих нарахувань на день ухвалення рішення, то в цій частині позову слід відмовити з наступних підстав :

.

Відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не здійснюється нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобовязань щодо сплати податків і зборів (обовязкових платежів), а також зобовязань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобовязань банку. А відповідно до п.5 ч.5 ст. 36 даного Закону , як зазначалося вище , не здійснюється нарахування відсотків за зобов»язаннями банку перед кредиторами.

В зв»язку із вищенаведеним суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в цій частині суперечать вимогам п. 3 ч. 5 ст. 36 та п.5 ч.5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а тому є такими , що не ґрунтуються на нормах даного Закону та не підлягають до задоволення.

Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, то в цій частині позову слід відмовити з наступних підстав:

відповідно до ст. 23 ЦК України вбачається, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження тивного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до ст. 1167 ч.1 ЦК України вбачається, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями , діями чи бездіяльністю , відшкодовується особою, яка її завдала , за наявності її вини , крім випадків , встановлених частиною другою цією статті.

Але вимога позивача щодо сплати 30000 грн. моральної шкоди, суд вважає задоволенню не підлягає, так як відповідно до ст. ст. 614, 1167 ЦК України підставою для стягнення моральної шкоди при порушенні зобов'язання є наявність вини, якщо інше не встановлено договором або законом.

Окрім того судом встановлено, що між сторонами виникли договірні правовідносини, що регулюються вищевказаним договором та ЦК України, зокрема главою 71 , нормами якого стягнення моральної шкоди за порушення умов договору не передбачено. Не передбачено відшкодування моральної шкоди також і укладеним між сторонами договором.

Тому в цій частині позовних вимог суд вважає, що позивачем не доведено наявність вини відповідача в спричиненні моральної шкоди, крім того, суд приймає до уваги, що сплата моральної шкоди умовами договору не передбачено, а тому в позовних вимогах в цій частині відмовляє також.

Керуючись ст.ст. ст.ст. 10, 60, 212 ЦПК України , ч.1 с. 19 Конституції України, ст. ст. 23, 611, 1066, 1068 ЦК України, ст. ст.2 п.п. 7, 16, 12 ч.5, 26, 28, 34 , 36,45, 49, 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», п.2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», суд,-

в и р і ш и в:

в позові ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Надра» в особі ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію про стягнення процентів за користування коштами, інфляційних витрат та моральної шкоди - відмовити .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подано до Апеляційного суду Львівської області через Сокальський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення. .

Головуючий: О. А. Веремчук