ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/7967/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" листопада 2015 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Домарєва О.В.,

при секретарі Ткачі А.Г.,

за участю : представника позивача Небилиці А.В, представника відповідача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 «Про стягнення грошових коштів» -

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2015 року ПАТ «ВіЕйБі Банк» звернувся до Дарницького районного суду м.Києва із позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, яким просив стягнути на його із відповідачів солідарно грошові кошти у розмірі 177 236, 67 грн. з підстав, передбачених ст. ст. 174, 193 ГК України та ст. ст. 3, 525, 526, 530 ЦК України.

В судовому засіданні представник позивача Небилиця А.В. позовні вимоги підтримав та суду пояснив, що 28.01.2014 року між банком та відповідачами було укладено договір оренди нежитлового приміщення, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, строком з 28.01.2014 року по 31.12.2016 року. Протягом дії договору оренди, банком було здійснено ряд поліпшень вказаного приміщення на загальну суму 177 236, 67 грн., а саме встановлено броньовані конструкції, встановлено охоронну, пожежну сигналізацію та відео спостереження, а також здійснено ремонт зазначеного приміщення. Оскільки за договором орендар мав право на здійснення ремонтних робіт та відшкодування витрат за рахунок орендодавця, просив суд стягнути із відповідачів солідарно на користь позивача грошові кошти у розмірі 177236.67 грн., які були витрачені позивачем на здійснення вищезазначених поліпшень.

Представник відповідачів ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнала з мотивів його недоведеності і безпідставності та на обґрунтування своєї позиції посилалась на те, що представником позивача не надано суду передбачених законом підстав, а також належних доказів для задоволення позову .

Заслухавши пояснення представників позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 28.012014 року між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 (від імені яких на підставі довіреностей діяв ОСОБА_8.), було укладено договір оренди нежитлового приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.3-6).

Відповідно до п. 5.1 Договору оренди, строк оренди встановлено з 28.01.2014 року по 31.12.2016 року.

28.01.2014 року згідно актом приймання-передачі зазначене приміщення у відповідності з договором оренди від 28.01.2014 року було передано позивачу (а.с. 7-8).

Відповідно до п. 2 акту приймання-передачі приміщення від 28.01.2014, передане майно повністю відповідає умовам договору оренди нежитлового приміщення, санітарним, пожежним і технічним вимогам та може бути використане орендарем за призначенням, знаходиться у задовільному стані.

Зі змісту позовної заяви та пояснень представника позивача, вбачається, що банком протягом строку дії договору оренди було здійснено ряд поліпшень приміщення на загальну суму 177 236,67 грн.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, сторони мають рівні права щодо подання доказів, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи.

Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст. 58-59 ЦПК України.

На обґрунтування позову представник позивача посилався на те, що ремонтні роботи на вказану суму здійснювались згідно укладених договорів: № 02-11-01 від 11.02.2014 року, укладеного між ФОП - ОСОБА_9 та ПАТ «ВіЕйБі Банк», вартість робіт за договором складає -45 240, 00 грн. (а.с. 9); № 18 від 27.02.2014 року, укладеного між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ТОВ «Алекс-Плюс ЛТД», вартість робіт складає - 63 014, 38 грн. № 05/02-14 від 05.02.2014 року, укладеного між ФОП - ОСОБА_10 та ПАТ «ВіЕйБі Банк», вартість робіт становить 129 966, 84 грн. (а.с. 9, 10-11, 12).

Разом з тим, до матеріалів позову не долучені відповідні платіжні документи, а також акти прийому-передачи виконаних робіт які б свідчили, про те, що зазначені роботи були виконані у повному обсязі, прийняті позивачем, а також, що на виконання зазначених робіт позивачем були витрачені грошові кошти у розмірі, зазначеному у позові.

Крім того, судом враховується, що відповідно до п. 7.2.5 договору оренди від 28.01.2014 року, орендар мав право здійснювати поточний ремонт приміщення без письмового узгодження з орендодавцем / відповідачами/ за власні кошти.

Договором оренди, а саме п. 9.1 також визначено, що під поліпшенням приміщення, сторони розуміють проведення будь-яких робіт, пов'язаних з модернізацією, добудовою, дообладнанням, реконструкцією тощо, з використанням будь-яких матеріалів, що призводять до збільшення майбутніх економічних вигод, які очікується одержати в майбутньому при використанні приміщення.

Пунктом 9.2 договору оренди погоджено, що орендарю дозволяється за рахунок власних коштів проведення поліпшення приміщення в частині встановлення охоронної, пожежної сигналізації та структурованої кабельної мережі зв'язку та інтернету без пошкодження функціонуючих мереж приміщення.

Пунктом 9.3 договору оренди передбачено, що будь-які інші поліпшення приміщення, крім зазначених в п.п. 9.1, 9.2 цього договору, можливі тільки за письмовою згодою орендодавця.

Відповідно до ст. 776 ЦК України, поточний ремонт речі, переданої у найм, провадиться наймачем за його рахунок, якщо інше не встановлено договором або законом. Капітальний ремонт речі, переданої у найм, провадиться наймодавцем за його рахунок, якщо інше не встановлено договором або законом. Капітальний ремонт провадиться у строк, встановлений договором. Якщо строк не встановлений договором або ремонт викликаний невідкладною потребою, капітальний ремонт має бути проведений у розумний строк. Якщо наймодавець не провів капітального ремонту речі, що перешкоджає її використанню відповідно до призначення та умов договору, наймач має право:

1) відремонтувати річ, зарахувавши вартість ремонту в рахунок плати за користування річчю, або вимагати відшкодування вартості ремонту;

2) вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

Згідно ст. 778 ЦК України, наймач може поліпшити річ, яка є предметом договору найму, лише за згодою наймодавця. Якщо поліпшення можуть бути відокремлені від речі без її пошкодження, наймач має право на їх вилучення. Якщо поліпшення речі зроблено за згодою наймодавця, наймач має право на відшкодування вартості необхідних витрат або на зарахування їх вартості в рахунок плати за користування річчю. Якщо в результаті поліпшення, зробленого за згодою наймодавця, створена нова річ, наймач стає її співвласником. Частка наймача у праві власності відповідає вартості його витрат на поліпшення речі, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо наймач без згоди наймодавця зробив поліпшення, які не можна відокремити без шкоди для речі, він не має права на відшкодування їх вартості.

Оскільки за умовами договору оренди, будь-які поліпшення можливо здійснювати тільки за письмовою згодою орендодавця, позивачем суду не надано відповідних доказів про наявність згоди відповідачів на здійснення робіт відповідно до вищезазначених договорів.

24.12.2014 року з ініціативи банку, узгодженою з відповідачами було внесено зміни до договору оренди шляхом укладення договору від 24.12.2014 року, за яким строк оренди встановлювався з 28.01.2014 року по 24.12.2014 року.

Відповідно до акту приймання-передачі приміщення від 24.12.2014 року у відповідності з договором оренди приміщення банк повернув відповідачам належне їм нежитлове приміщення офісу, при цьому у зазначеному акті відсутні відомості про те, що позивач повернув відповідачам зазначене житлове приміщення із зазначеними у позові поліпшеннями.

Відповідно до рішення від 20.03.2015 року № 63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк», призначено уповноважену особу Фонду на ліквідацію банку та розпочато процедуру ліквідації банку (а.с. 13).

Аналіз наведених обставин та вимог закону, дозволяє суду зробити висновок про те, що позивачем не надано суду належних доказів, а також не наведено передбачених законом підстав для задоволення позову про солідарне стягнення з відповідачів грошових коштів у розмірі 177 236, 67 грн.

А тому суд приходить до висновку про те, що в задоволенні позову слід відмовити з мотивів його безпідставності та необґрунтованості.

Відповідно до ст. 88 ч. 1 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

З огляду на відхилення позовних вимог судові витрати стягненню з відповідача не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись 1 ст. 651 та ч. ч. 1, 3 ст. 653, ч. 1 ст. 654 776, 778 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 58-59, 60, 61, ч. 1 ст. 88,212, 213, 215, 218, ЦПК України, ЗУ «Про судовий збір», суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 «Про стягнення грошових коштів» - відмовити .

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду м.Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О. В. Домарєв