Провадження №2/761/8629/2015
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

17 грудня 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Юзькової О.Л.,

при секретарі Голопич Н.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в приміщенні суду цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 06.02.2007 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Комерційний банк «Експобанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Експобанк» було укладено договір відновлюваної кредитної лінії № 2127002 з ОСОБА_1Відповідачу надано кредит у сумі 85 000,00 доларів США зі строком повернення до 06.02.2012 р. у тимчасове користування на умовах повернення, строковості та платності. 01.10.2007 р. між банком а ОСОБА_1 було укладено угоду до договору про відновлення кредитної лінії та змінено п. 5.2. із зазначенням, що за несвоєчасне повернення кредитів та/або несвоєчасну сплату процентів позичальник сплачує пеню у розмірі 0, 5% від суми заборгованості за кожен день прострочення до повного повернення кредитів і процентів по ньому. У якості забезпечення виконання вимог за договором кредиту № 06.02.2007 р. між банком та ОСОБА_1 було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу Плохутою Б.П. зареєстрованим № 553, відповідно до якого позивачу було передано в іпотеку квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 38,7 кв. м., жилою площею 18,2 кв. м. Квартира належить Іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу квартири, серії ВВО № 530812, посвідчений приватним нотаріусом Патоцькою І.М. 03.11.2009 року між банком та відповідачем було укладено договір про внесення змін до іпотечного договору, який було посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бєлломі О.В. за реєстровим № 11310, а саме п. 1.1., відповідно до цього договору забезпечується іпотекою виконання позичальником зобов'язань за договором кредиту. За умовами договору кредиту позичальник, зокрема зобов'язаний повернути іпотекодержателю кредит у розмір 608 505,81 грн. не пізніше 14.02.2014 року, сплачувати нараховані проценти за користування кредитом у розмірі, що встановлений договором кредиту, неустойки у розмірі та у випадках, передбачених договором кредиту і цим договором, а також інші витрати на здійснення забезпеченої іпотекою вимоги. Оскільки відповідачем зобов'язання за кредитним договором порушені, позивач просить в рахунок погашення заборгованості в сумі 3 686 853,17 грн. за договором не відновлювальної кредитної лінії № 2127002від 06.02.2007, укладеного між ПАТ «КБ «Експобанк»» та ОСОБА_1, з яких: прострочена заборгованість за кредитом - 608 505,81 грн., прострочена заборгованість за нарахованими процентами - 288 443,91 грн., пеня за несвоєчасну сплату простроченої кредитної заборгованості - 1 799 727,29 грн. пеня за несвоєчасну сплату нарахованих процентів - 1 010 176,16 грн. та відповідно до іпотечног7о договору від 06.02.2007 року укладеного між ПАТ «КБ «Експобанк» та ОСОБА_1, звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру загальною площею 38,7 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 шляхом визнання за ПАТ «КБ «Експобанк» права власності на квартиру загальною площею 38,7 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за вартістю, згідно висновку про вартість майна станом на 05 серпня 2015 року у розмірі 1 038 378,00 грн., без ПДВ.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву в якій зазначив що проти заочного рішення не заперечує, позовні вимоги підтримує та просить справу розглядати у його відсутність.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Заяв та клопотань від нього в адресу суду не надходило.

Суд, керуючись ст. ст. 169, 224 ЦПК України суд ухвалив про заочний розгляд справи на підставі наявних в матеріалах справи доказів, отримавши на це згоду позивача.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до положень ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

У судовому засіданні встановлено, що 06.02.2007 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Комерційний банк «Експобанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Експобанк» було укладено договір відновлюваної кредитної лінії № 2127002 з ОСОБА_1

Відповідно до п. п. 1.1, 1.2, 1.4. кредитного договору, банк відкрив позичальнику відновлювальну кредитну лінію і надав позичальнику на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності кредиту, заборгованості за якими в сумі не перевищує 85 000,00 дол. США, а позичальник зобов'язався повернути банку отримані кошти і сплатити проценти за користування кредитами на умовах, що передбачені цим договором та угодами до нього.

01 жовтня 2007 року між банком а ОСОБА_1 було укладено угоду до договору про відновлення кредитної лінії та змінено п. 5.2. із зазначенням, що за несвоєчасне повернення кредитів та/або несвоєчасну сплату процентів позичальник сплачує пеню у розмірі 0, 5% від суми заборгованості за кожен день прострочення до повного повернення кредитів і процентів по ньому.

У якості забезпечення виконання вимог за договором кредиту № 06.02.2007 р. між банком та ОСОБА_1 було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу Плохутою Б.П. зареєстрованим № 553, відповідно до якого позивачу було передано в іпотеку квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 38,7 кв. м., жилою площею 18,2 кв. м. Квартира належить Іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу квартири, серії ВВО № 530812, посвідчений приватним нотаріусом Патоцькою І.М.

03 листопада 2009 року між банком та відповідачем було укладено договір про внесення змін до іпотечного договору, який було посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бєлломі О.В. за реєстровим № 11310, а саме п. 1.1., відповідно до цього договору забезпечується іпотекою виконання позичальником зобов'язань за договором кредиту. За умовами договору кредиту позичальник, зокрема зобов'язаний повернути іпотекодержателю кредит у розмір 608 505,81 грн. не пізніше 14.02.2014 року, сплачувати нараховані проценти за користування кредитом у розмірі, що встановлений договором кредиту, неустойки у розмірі та у випадках, передбачених договором кредиту і цим договором, а також інші витрати на здійснення забезпеченої іпотекою вимоги.

Предметом іпотечного договору є квартира АДРЕСА_1, загальною площею 38,7 кв. м., жилою площею 18,2 кв. м. та на лежить ОСОБА_1 на праві приватної власності.

Умови кредитного договору порушені, строки виконання зобов'язання ОСОБА_1 не виконуються, кредит не повертається. Звернення позивача до відповідача із вимогою погашення заборгованості залишились поза увагою.

Як вбачається з наданого представником позивача належним чином завіреного розрахунку за ОСОБА_1 виникла заборгованість перед банком у розмірі по виконанню зобов'язань за кредитним договором, яка становить 3 686 853, 17 грн. Заборгованість складається із: прострочена заборгованості за кредитом у сумі 608 505,81 грн., прострочена заборгованість за нарахованими процентами в сумі - 288 443,91 грн., пеня за несвоєчасну сплату простроченої кредитної заборгованості - 1 779 727,29 грн., пеня за несвоєчасну сплату нарахованих процентів - 1 010 176,16 грн.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до положень ст. 525 ЦПК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 625 ЦПК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно п. 4.3. іпотечного договору передбачено, що за рішенням та на розсуд іпотеко держателя, задоволення вимог іпотеко держателя може здійснюватися шляхом позасудового врегулювання заборгованості за договором кредиту ( це застереження є договором про задоволення вимог іпотеко держателя) і у випадку набуття права звернення стягнення на предмет іпотеки іпотекореджатель може прийняти рішення про передачу йому права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання договору кредиту. Таке рішення приймається іпотекоднржатилем одноосібно. Підписання цього договору сторони цього договору засвідчують, що іпотекодавець надає іпотекодержателю згоду на передачу права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя за рішенням іпотекодержателя.

Згідно ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотеко держатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки.

Відповідно до ст. 33 Закону України Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно з ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 30 березня 2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо), належить виключно позивачеві.

З урахуванням ст.ст. 36, 37 Закону України «Про іпотеку», можна зробити висновок, що не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в такий спосіб і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке є способом звернення стягнення, якщо його передбачено договором.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

У правовій позиції постанови Верховного Суду України від 11.12.2013 року у справі 6-124цс13 зазначено, що виходячи з положень частини другої статті 16 ЦК України, частини третьої статті 33, статті 36, частини першої статті 37 Закону України "Про іпотеку" не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо такий спосіб передбачено іпотечним договором.

Висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права (ч. 1 ст.360-7 ЦПК України).

Згідно з п. 4.5. іпотечного договору, у випадку застосування позасудового врегулювання ціна продажу предмета іпотеки встановлюється на підставі оцінки відповідно до ринкових цін, що діють на момент продажу..

Відповідно до звіту про оцінку майна, складеного 05.08.2015 суб'єктом оціночної діяльності - ТОВ «Експертна компанія «Професіонал», вартість предмету іпотеки (квартири загальною площею 38,7 кв. м.) за адресою: АДРЕСА_1) станом на 05.08.2015 р. становить 1 038 378, 00 грн. без ПДВ.

Вартість предмету іпотеки не перевищує заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором, яка станом на 05.08.2015 р. складає 3 686 853,17 грн.

За наведених підстав та обставин, встановлених в судовому засіданні, враховуючи, що ОСОБА_1 не виконує належним чином взятих на себе зобов'язань, за кредитним договором, а також не виконуються зобов'язання відповідачем за договором іпотеки, суд вважає за можливе задовольнити позов ПАТ «КБ «Експобанк», шляхом визнання права власності на квартиру, що є предметом іпотечного договору в рахунок погашення заборгованості 3 686 853,17 грн. за договором не відновлювальної кредитної лінії № 2127002 від 0.02.2007 р.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується ст. 88 ЦПК України.

Враховуючи наведене, на підставі ст. ст. 16, 525, 526, 530, 553, 554, 1050 ЦК України, керуючись ст.ст.3, 10,30,57,60, 84, 88, 169, 212-215, 218. 224 -226 ЦПК України, ст. ст. 1, 33, 36, 37 Закону України «Про іпотеку», суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

В рахунок погашення заборгованості в сумі 3 686 853,17 грн. за договором не відновлювальної кредитної лінії № 2127002 від 0.02.2007, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Експобанк» та ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), з яких: прострочена заборгованість за кредитом - 608 505,81 грн., прострочена заборгованість за нарахованими процентами - - 288 443,91 грн., пеня за несвоєчасну сплату простроченої кредитної заборгованості - 1 010 176,16 грн. та відповідно до іпотечного договору від 06.02.2007 року укладеного між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Експобанк» та ОСОБА_1, звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру загальною площею 38,7 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 шляхом визнання за Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Експобанк» () права власності на квартиру загальною площею 38,7 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за вартістю, згідно висновку про вартість майна станом на 05 серпня 2015 року в розмірі 1 038 378,00 грн., без ПДВ.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) в дохід держави судові витрати: судовий збір у розмірі 3 654 грн. 00 коп.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач, який не був присутнім в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, може подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. В разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку.

Суддя: