Апеляційний суд Житомирської області
Справа №276/641/14-ц Головуючий у 1-й інст. Сульженко Л. П.
Категорія 59 Доповідач Микитюк О. Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого Микитюк О.Ю.

суддів Товянської О.В. Гансецької І.А.

при секретарі Кравчук Л.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі справу за поданням державного виконавця ВДВС Володарсько-Волинського районного управління юстиції Житомирської області про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 17 березня 2015 року,

встановила:

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 11.11.2014 року з приватного підприємства фірма «Олфарм» на користь ОСОБА_2 стягнута заробітна плата у розмірі 1150грн.02коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 23203грн.94коп. і залишено без змін рішення Володарсько-Волинського районного суду від 25 вересня 2014 року в частині стягнення моральної шкоди в розмірі 500 грн. та судового збору.

13 лютого 2015 року державний виконавець ВДВС Володарсько-Волинського районного управління юстиції Житомирської області звернувся до суду із поданням про тимчасове обмеження керівника приватного підприємства фірма «Олфарм» у праві виїзду за межі України. В обґрунтування подання зазначив, що на виконанні знаходяться накази Господарського суду Житомирської області від 22.04.2011 року та від 24.02.2012 року, а також виконавчі листи Володарсько-Волинського районного суду від 25.11.2014 року про стягнення коштів з приватного підприємства фірма «Олфарм».Державним виконавцем вживались заходи до виконання рішення, але керівник підприємства ухиляється від виконання судових рішень.

Ухвалою Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 17 березня 2015 року подання задоволено. Обмежено керівника ПП фірма «Олфарм» ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України тимчасово - до виконання зобов'язань за судовими рішеннями - наказами господарських судів та рішенням у цивільній справі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу. Апелянт посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон при виконанні судових рішень вирішується судом за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

З матеріалів справи вбачається, що 04.12.2014 року державним виконавцем ВДВС Володарсько-Волинського районного управління юстиції Житомирської області відкрито виконавче провадження №4564463 на підставі виконавчого листа Володарсько-Волинського районного суду від 25.11.2014 року.

Боржнику ПП фірма «Олфарм» наданий строк для добровільного виконання судового рішення до 11.12.2014 року (а.с.10). Копію постанови ОСОБА_1 отримав 04.12.2014 року (а.с.9). Станом на 10.02.2015 року судові рішення не виконано.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом від 21 січня 1994 року "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України".

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. Саме невиконання боржником самостійно зобов'язань протягом строку, про що вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

Відповідно до положення ч.2 ст.10 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання. На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

У зв'язку із цим про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ч.6 ст.12 Закону „Про виконавче провадження", зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень.

В поданні державного виконавця не викладені доводи на підтвердження ухилення ОСОБА_1 як директора ПП фірма «Олфарм»", від виконання судового рішення у цивільній справі, а в суді першої інстанції не надано жодних на підтвердження невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ч.6 ст.12 Закону „Про виконавче провадження", утримання його від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення.

Обставини щодо ухилення ОСОБА_1 від виконання наказів господарського суду не можуть бути предметом розгляду у межах цивільної справи за позовом ОСОБА_2 про захист трудових прав.

Висновок суду першої інстанції про обґрунтованість подання суперечить обставинам справи та нормам матеріального закону. Ухвалу належить скасувати і постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні подання.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 308, 314, 315, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати ухвалу Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 17 березня 2015 року.

Відмовити державному виконавцю ВДВС Володарсько-Волинського районного управління юстиції Житомирської області в задоволенні подання про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча: Судді: