РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2015 року Хмельницький міськрайонний суд в складі:

головуючої - судді Демінської А.А.,

з участю секретаря судового засідання Підвальної Є.З.,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницький цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки та визнання права спільної сумісної власності на будинок, -

в с т а н о в и в :

В листопаді 2014 року позивач звернулася до суду з вище вказаним позовом , в якому просила встановити факт проживання однією сім'єю без шлюбу між нею та відповідачем, а також визнати об'єктом спільної сумісної власності сторін будинок, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1. Пояснила, що вона почала проживати спільно з відповідачем однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 31.05.2006 року у м. Хмельницький на зйомних квартирах, а орієнтовно в липні-серпні 2006 року переїхали до її батьків в с. Святець, де проживали до березня 2007 року, після чого переїхали назад у м. Хмельницький, де знову проживали на зйомних квартирах. У лютому 2011 року між відповідачем та ОСОБА_5 був укладений договір купівлі-продажу на будинок за адресою АДРЕСА_1. Даний будинок сторони придбали за спільні кошти, у ньому вони почали проживати разом, але у зв'язку з особистими проблемами колишнього власника будинку переоформити його змогли лише в квітні 2012 року. Договір купівлі-продажу вище вказаного будинку було посвідчено у приватного нотаріуса ОСОБА_6, відповідач оформив зазначений будинок на власне ім'я і дотепер є єдиним власником, однак у даному будинку позивач зареєстрована. До укладення договору купівлі-продажу позивач особисто передала ОСОБА_5 - продавцю будинку - 7000 грн. завдатку. При укладення договору купівлі-продажу сторони передали решту коштів, але були винні ще 600 грн. ОСОБА_5 Згодом позивач розрахувалася з ним.

В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримала і просить їх задовольнити, додатково пояснивши, що вони з відповідачем працювали разом, спільно збирали гроші на будинок, спільно його придбали. Спірний будинок було зареєстровано на ім'я відповідача тому, що позивач довіряла йому, мала з ним спільний бюджет, вважала себе з ним подружжям. На даний час позивач очікує народження їх спільної з відповідачем дитини, однак відповідач хоче одружитись з іншою жінкою. Вважає, що спірний будинок є їх спільною з відповідачем власністю, і бажає його розділити.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала і просить їх задовольнити, посилаючись на те, що сторони проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу, про що свідчать їх спільна робота, спільне проживання, перебування позивача на восьмому місяці вагітності, реєстрація позивача у спірному будинку та її проживання в ньому. Вважає, що на правовий режим спірного майна поширюються норми СК України щодо спільної сумісної власності подружжя.

Відповідач викликався в судове засідання для надання особистих пояснень, однак до суду не з'явився, подавши письмові власноручні пояснення, в яких вказав, що з позивачем ніколи не проживав однією сім'єю як чоловік та жінка, не перебував з нею в фактичних шлюбних відносинах. 23.03.2012 року між ним та ОСОБА_5 було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1, гроші на що надав відповідачу його батько від продажу будинку в смт Сатанів Городоцького району. При нотаріальному посвідченні договору купівлі-продажу спірного будинку відповідач повідомив нотаріуса, що ні з ким не перебуває ані в зареєстрованому шлюбі, ані в фактичних шлюбних відносинах. Будь-яких коштів позивач ані йому, ані продавцю будинку не давала, а на даний час бажає незаконно заволодіти його особистою власністю. Одночасно із зазначеними письмовими поясненнями подав заяву про розгляд справи за його відсутності в судовому засіданні, з участю його представника.

В судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечив, вказавши, що орієнтовно з 2006 року по 2007 рік відповідач зустрічався з позивачем, однак спільного господарства з нею не вів, потім відносини між ними припинилися. Спірний будинок відповідач придбав особисто за кошти, які дав йому батько, котрим безпосередньо перед купівлею-продажем спірного будинку було продано його будинок в смт Сатанів. Позивач не брала участі в купівлі-продажу власними коштами, на час купівлі-продажу ніде не працювала. Відносини подружжя між сторонами не склались, належних доказів цього позивач не надала. Того факту, що позивач вагітна їх спільною дитиною, відповідач не визнає. Про факт реєстрації позивача в придбаному будинку відповідачеві до моменту отримання позовної заяви відомо не було. В будинку проживають, крім відповідача, позивач та її матір - з грудня 2014 року, а також іноді - батько відповідача. Надану позивачем копію розписки як доказ ставить під сумнів в зв'язку з відсутністю її оригіналу, а також звертає увагу суду на те, що відсутні докази доходів позивача до придбання спірного будинку, трудових зусиль вона не докладала.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що він є віддаленим родичем позивача і знає, що в квітні 2006 року сторони спільно приїхали в с. Святець, де жили до кінця наступної зими, а потім виїхали в м. Хмельницький. Позивач казала, що відповідач є її чоловіком, впродовж 2006 - 2007 років сторони раз на два - три місяці гостювали у свідка вдома і приймали його з дружиною в себе.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що вона є сусідкою сторін у с. Колибань і їй відомо, що орієнтовно з лютого 2011 року бачила сторони по АДРЕСА_1. Зі слів продавця будинку, а також ОСОБА_1 і ОСОБА_4 їй відомо, що будинок проданий сторонам, вони займаються переоформленням документів, а зі слів позивача - що в купівлю будинку були внесені її кошти. Щоразу свідок бачила ОСОБА_1 і ОСОБА_4 разом, вони підвозили її машиною, відносини між ними були дуже близькі. Часто бачила працю позивача біля будинку. Зараз в будинку живуть відповідач, його теперішня жінка і дитина.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що з 2007 по 2011 р.р. вони зі сторонами працювали разом і спілкувалися як друзі. Йому відомо, що сторони жили спільно, знайшли будинок і переїхали в нього. Це відомо йому, оскільки вони спільно їздили на роботу машиною, відпочивали разом, свідок один раз був у них вдома в с. Колибань. На даний час розходяться, так як відповідач привів до себе іншу жінку.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснив, що є колишнім власником спірного будинку, в якому сторони, зробивши ремонт, з його дозволу півтора - два роки жили до офіційного оформлення купівлі-продажу. Більшу частину питань щодо продажу свідок вирішував з позивачем, з відповідачем бачився лише двічі. Гроші за будинок були передані в три етапи: аванс в сумі 7000 грн. він отримав від позивача в с. Копистин за місцем її роботи під розписку до оформлення купівлі-продажу, основний розрахунок в сумі 3400 доларів США був здійснений в нотаріуса, при чому гроші виймала з власної сумки і передавала йому позивач, решта 3500 грн. були передані йому позивачем орієнтовно через 5 місяців після оформлення будинку в м. Хмельницький. Написану ним розписку йому було повернуто при укладенні в нотаріуса договору купівлі-продажу, де вона знаходиться на даний час, не знає.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_10 суду пояснив, що він є батьком відповідача і йому відомо, що його син зустрічався з позивачем орієнтовно в 2006 році. Того ж року свідок продав їх спільний з дружиною будинок в смт Сатанів, одразу перевів отримані кошти в іноземну валюту, що склало 4000 доларів США, а на прохання сина в 2011 році дав йому з цих коштів 30000 грн. на купівлю будинку. Син купив будинок, зробив в ньому ремонт з допомогою своїх друзів і з 2011 - 2012 року почав там сам проживати, однак в жовтні - листопаді 2014 року позивач зі своєю матір'ю приїхали і почали жити у спірному будинку проти волі відповідача, не бажаючи його залишити. З 2006 року відповідач жив сам (до часу придбання будинку - на зйомних квартирах в м. Хмельницький), а з початку 2014 року почав жити з іншою жінкою, з якою вони мають спільну дитину.

Заслухавши пояснення позивача, представників сторін, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в позові слід відмовити з наступних мотивів.

Встановлено, що в період з 2006 по 2007 рік сторони проживали в с. Святець Теофіпольського району Хмельницької області, а також з 3.02.2011 року по день розгляду справи судом - по АДРЕСА_1. Вказані обставини підтверджуються показаннями свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_5, а також частково - ОСОБА_10 (в частині наявності у відповідача відносин з позивачем в 2006 році, проживання відповідача в спірному будинку з дня його придбання, проживання позивача в спірному будинку на даний час), довідкою Копистинської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області від 29.10.2014 року за вих. № 1736, копією паспорта позивача з відміткою про реєстрацію її постійного місця проживання в будинку 18.09.2014 року. Показання свідка ОСОБА_9 про проживання сторін спільно в період з 2008 по 2010 роки включно суд не бере до уваги, оскільки вгостях у них він був лише після придбання спірного будинку, тобто очевидцем саме спільного проживання не був.

У зареєстрованому шлюбі ані позивач, ані відповідач як між собою, так і з іншими особами не перебували, що визнається сторонами.

23.03.2012 року ОСОБА_5 продав, а ОСОБА_4 купив житловий будинок АДРЕСА_1 за 27200 грн. Як вбачається з п. 4 вказаного договору, копія котрого наявна в матеріалах справи, вказану суму коштів продавець отримав до підписання цього договору від покупця.

В будинку АДРЕСА_1 станом на 26.11.2014 року, як вбачається з довідки виконкому Копистинської сільської ради від вказаної дати за вих. № 1853, та з того часу до дати розгляду даної справи судом проживає також ОСОБА_11, поселена в будинку відповідачем як його співмешканка, що ніким із сторін не оспорюється і підтверджується показаннями свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10

У відповідності до ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Згідно ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

В п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», при застосуванні ст. 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Відповідно до частин 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Належних та достатніх доказів того, що між сторонами склалися усталені відносини, притаманні подружжю, позивачем суду не надано і таких в ході судового розгляду справи не встановлено, тоді як відповідач категорично заперечує факт їх спільного проживання як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу.

Зокрема, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні усталеність відносин між сторонами (факт безперервного спільного проживання з 31.05.2006 року по дату укладення договору купівлі-продажу спірного будинку), визнання обома ними себе подружжям на час укладення договору, наявність у них спільних планів на майбутнє, спільних прав та обов'язків, спільних дітей, враховуючи, що своє батьківство щодо дитини позивача, котрою вона на даний час вагітна, позивач заперечує, а в п. 16 договору купівлі-продажу міститься вказівка про доведення покупцем до відома продавця, що покупець (ОСОБА_4) не перебуває в шлюбі та в фактичних шлюбних відносинах на день підписання договору.

При цьому виключно показання свідків без документального підтвердження стверджуваних позивачем обставин спільного проживання не можуть бути підставою поширення на сторони прав та обов'язків подружжя щодо придбаного на ім'я відповідача майна.

Зокрема, ті обставини, що позивач особисто передавала гроші за придбаний будинок, що вартість будинку було сплачено в три етапи, а також подана на підтвердження цього ксерокопія розписки про сплату авансу за будинок, спростовуються п. 4 договору купівлі-продажу житлового будинку, згідно котрого всі кошти за придбаний будинок - 27200 грн. - продавець отримав до підписання договору від покупця ОСОБА_4 Крім того, суд враховує відсутність оригіналу поданої розписки, тоді як письмові докази мають бути досліджені в оригіналах, а також положення абз. 2 ч. 1 ст. 218 ЦК України, згідно котрих оспорювання кремих частин правочину може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами, проте рішення суду не може грунтуватися на свідченнях свідків.

З приводу наявності у сторін спільного бюджету, спільного господарства, спільних планів допитані судом свідки чітких пояснень не надали, при цьому свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 пояснили, що не цікавились цими питаннями.

Також позивачем не надані суду належні докази джерел придбання спірного майна, про які вона стверджує.

Таким чином, позовні вимоги свого підтвердження в судовому засіданні не знайшли, в зв'язку з чим в позові слід відмовити в повному обсязі.

Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити про критичну оцінку показань свідка ОСОБА_10 в тій частині, в якій він стверджував, що продав свій будинок в смт Сатанів за 4000 доларів США, а на прохання сина в 2011 році дав йому з цих коштів 30000 грн. на купівлю будинку; що син з 2006 року жив сам у м. Хмельницький, а згодом купив будинок і з 2011 - 2012 року почав там проживати, сам; що в жовтні - листопаді 2014 року позивач зі своєю матір'ю приїхали і почали жити у спірному будинку проти волі відповідача, не бажаючи його залишити, - з наступних мотивів:

· свідок ОСОБА_10, будучи батьком відповідача, пояснив, що з першої зустрічі з ОСОБА_1 в 2006 році вона йому не сподобалась і він був невдоволений зустрічами свого сина з нею, натомість з сином у нього близькі довірчі відносини;

· вище наведені показанням свідка ОСОБА_10 не узгоджується з показаннями решти свідків;

· свідок давав суперечливі та непослідовні пояснення, а саме він одночасно стверджував:

· що бачив позивача лише один раз в 2006 році і що впродовж 2014 року постійно, раз на два-три дні буває в будинку сина, де з жовтня-листопада 2014 року живе також позивач;

· що син сам купив спірний будинок і що син проживав в м. Хмельницький з 2006 року увесь час, «поки вони не купили цей будинок»;

· що на купівлю будинку він дав сину гроші з отриманих ним коштів від продажу в 2006 році його з дружиною будинку в смт Сатанів, переведених одразу в іноземну валюту, що склало 4000 доларів США, і переведених в 2011 р. в національну валюту, що склало 30000 грн., - однак за офіційним курсом НБУ ані станом на 2006 р., ані станом на 2011 р. вказані свідком суми коштів не були еквівалентні одна одній, а купівлю відповідачем спірного будинку здійснено за суму значно більшу (27200 грн.), ніж отримана свідком згідно п. 4 договору купівлі-продажу будинку від 23.02.2006 року (5000 грн.).

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 3, 60, 61, 74, 218 СК України, ст. 204 ЦК України, ст. ст. 5, 8, 10, 11, 60, 212 - 215 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки та визнання права спільної сумісної власності на будинок - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Сторони мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення Апеляційному суду Хмельницької області через Хмельницький міськрайонний суд.

Суддя:

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(вступна і резолютивна частини)

23 січня 2015 року Хмельницький міськрайонний суд в складі:

головуючої - судді Демінської А.А.,

з участю секретаря судового засідання Підвальної Є.З.,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницький цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки та визнання права спільної сумісної власності на будинок, -

в и р і ш и в :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки та визнання права спільної сумісної власності на будинок - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Сторони мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення Апеляційному суду Хмельницької області через Хмельницький міськрайонний суд.

Суддя: