Справа № 694/49/15-ц
провадження 2/694/107/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

06.02.2015 року м. Звенигородка

Звенигородський районний суд Черкаської області в складі:

головуючої - судді Нестерук Т.М.,

при секретарі Некречій Н.Я.,

з участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Моринської сільської ради Звенигородського району Черкаської області про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить встановити факт, що він є рідним сином померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 та визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку розміром 3,83 га, що належала померлій ОСОБА_3 на підставі Державного акту серії ЧР 4-14-864 від 21.01.2001 року та знаходиться в адміністративних межах Моринської сільської ради Звенигородського району Черкаської області. Свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла його мати ОСОБА_3, яка постійно проживала в с. Моринці Звенигородського району Черкаської області. Після її смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 3,83 га вартістю 56586,48 грн., що розташована в адміністративних межах Моринської сільської ради. Він вчасно прийняв спадщину, подавши до Звенигородської державної нотаріальної контори заяву та 04.05.2012 за № 202/2012 була заведена спадкова справа. Він є єдиним спадкоємцем померлої. Заповіту померла не залишила. Коли він звернувся до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину, то йому було відмовлено, в зв'язку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ на дану земельну ділянку. Державний акт на право власності на землю згорів під час пожежі в старій хаті матері, та йому в Держземагенстві видали лише копію документа. Також, щоб отримати свідоцтво про право на спадщину йому необхідно підтвердити факт родинних відносин із спадкодавцем, оскільки в його свідоцтві про народження матір'ю вказана «ОСОБА_3», а в інших документах померлої її ім'я вказане «ОСОБА_3», а по-батькові «ОСОБА_3». Покійну матір в селі всі називали ОСОБА_3, а не ОСОБА_3, а по-батькові ОСОБА_3, бо ім'я ОСОБА_3 важко вимовляти. Коли видавали Державний акт на землю, то вказали її ім'я та по-батькові так, як її називали в селі. В зв'язку з цим він змушений звертатись до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно та встановлення факту родинних відносин.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав та просив його задовольнити.

Представник відповідача Моринської сільської ради Звенигородського району Черкаської області в судове засідання не з'явився. Сільська рада звернулась до суду із заявою про розгляд справи за відсутності їх представника. Позов визнають повністю та не заперечують проти його задоволення.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши надані докази та враховуючи повне визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 10 листопада 2011 року, виданого виконавчим комітетом Моринської сільської ради Звенигородського району Черкаської області (а.с. 4).

Згідно до свідоцтва про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_2, виданого повторно 09 грудня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану, його матір'ю є ОСОБА_3 ( а.с.5).

З довідки виданої Моринською сільською радою Звенигородського району Черкаської області від 25.12.2014 року за № 1821/02-32 вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_3 одна й та ж особа ( а.с. 120).

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_5 та …, які є постійними жителями с. Моринці Звенигородського району, підтвердили той факт, що ОСОБА_3 та ОСОБА_3 це одна і та ж особа, інших таких в селі не було, та вона є матір'ю позивача ОСОБА_1 Інших родичів у ОСОБА_3 не було. Син доглядав її до смерті та здійснив поховання.

Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Оцінивши надані докази, суд приходить до висновку про доведеність юридичного факту, що ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 є рідною матір'ю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Після смерті ОСОБА_3 залишилось спадкове майно, а саме земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,83 га, яка розташована в адміністративних межах Моринської сільської ради Звенигородського району Черкаської області, складається з двох окремих ділянок розміром 2,62 га та 1,21 га та належала померлій згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ЧР 4-14-864 від 21.01.2001 року (а.с. 7).

Належність померлій земельної ділянки також підтверджується витягами з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки № 31-28-0.4-59/2-14 від 22.12.2014 року, згідно яких вартість земельної ділянки розміром 2,62 га становить 38709,29 грн., а вартість земельної ділянки розміром 1,21 га становить 17877,19, що разом складає 56586,48 грн.(а.с. 8-10).

З типового договору оренди землі від 15 вересня 2005 року ОСОБА_3 надала в оренду ТОВ «НВФ» Урожай» земельну ділянку розміром 3,83 га строком на 15 років. Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 389,35 грн., що становить 1,57% від вартості орендованої земельної ділянки (а.с.13).

Позивач є єдиним спадкоємцем першої черги. Інші спадкоємці з заявами про прийняття спадщини або про відмову від прийняття спадщини до нотаріальної контори не зверталися. Свідоцтва про право на спадщину не видавались, що підтверджується повідомленням нотаріальної контори.

Отримати свідоцтво про право на спадщину ОСОБА_1 не може в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на земельну ділянку площею 3,83 га, яка розташована в адміністративних межах Моринської сільської ради Звенигородського району Черкаської області та належала його померлій матері, що підтверджується постановою про відмову у вчинені нотаріальних дій від 04.12.2013 року (а.с. 11).

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права.

Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи те, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем ОСОБА_3, однак не може отримати спадкове майно в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа, суд вважає за можливе захистити його право шляхом визнання права власності в порядку спадкування за законом на спадкове майно ОСОБА_3, а саме: на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,83 га, яка розташована в адміністративних межах Моринської сільської ради Звенигородського району Черкаської області.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 15, 16, 328, 392, 1261 ЦК України, та ст.ст. 10, 11, 60, 61, 208, 209, 212-215, 218, 256 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Моринці Звенигородського району Черкаської області, є матір'ю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку розміром 3,83 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в адміністративних межах Моринської сільської ради Звенигородського району Черкаської області, яка належала померлій ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ЧР 4-14-864 від 21 січня 2001 року.

Повний текст рішення складено 09 лютого 2015 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Черкаської області через Звенигородський районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Т.М. Нестерук