АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2015 р. Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Усика Г.І.

суддів - Нежури В.А., Соколової В.В.

при секретарі: Троц В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Подільського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1, Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві про зняття арешту з майна,

в с т а н о в и л а:

У січні 2014 р. ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося з позовом до ОСОБА_1, ВДВС Подільського районного управління юстиції у м. Києві про зняття арешту з майна та зняття його з розшуку.

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що 28.08.2008 р. між ним та ОСОБА_1 укладено кредитно-заставний договір № К2НСАЕ00000037. На забезпечення виконання своїх зобов'язань, ОСОБА_1 передав у заставу Банку автомобіль Mercedes-Benz, модель 280 Е, рік випуску 1996, тип ТЗ: легковий автомобіль, № кузова/шасі: НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1, а також надав довіреність для вчинення дій пов'язаних з володінням, експлуатацією і розпорядженням (продажем) автомобіля з метою реалізації об'єкта застави.

Посилаючись на те, що Банк не може реалізувати своє право на звернення стягнення на заставне майно у зв'язку з тим, що на автомобіль накладено арешт і він знаходиться у розшуку, позивач просив задовольнити його вимоги.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2014 р. в задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ПАТ КБ «ПриватБанк» просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог Банку, посилаючись на неповне з'ясування судоми обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, та неправильне застосування норм матеріального права і процесуального права.

Справа №758/827/14-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/2210/2015
Головуючийусудіпершоїінстанції: Васильченко О.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Усик Г.І.
На обґрунтування своїх доводів зазначав, що суд першої інстанції не звернув увагу на положення ст.572 ЦК України та ст.1 Закону України «Про заставу», відповідно до яких кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язань, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майно переважно право перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави) та не урахував, що право застави у Банка виникло раніше, ніж державний виконавець наклав арешт на майно боржника за невиконання ним іншого зобов'язання.

Крім того вказував на те, що суд не звернув увагу на порушення державним виконавцем вимог ч.4 ст.52 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що була чинною на момент накладення арешту), відповідно до якої про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателя не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно, або якщо йому стало відомо, що арештоване майно перебуває в заставі, роз'яснити заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна.

Також вважав, що суд дійшов помилкового висновку про відсутність правових підстав для звернення з вимогою про звільнення майна з під арешту, посилаючись на те, що позивач не є власником предмета застави.

В судовому засіданні представник ПАТ КБ «ПриватБанк» просив задовольнити апеляційну скаргу з наведених у ній підстав.

ОСОБА_1 та представник ВДВС Подільського районного управління юстиції у м. Києві в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які приймали участь в судовому засіданні, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 28.08.2008 р. між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитно-заставний договір № К2НСАЕ0000037, відповідно до якого Банк зобов'язався надати ОСОБА_1 кредит на загальну суму 19 659,83 грн., а останній зобов'язувався повернути кредит до 26.08.2011 р., та сплатити проценти за його користування у розмірі 17,04 річних.

Для забезпечення виконання зобов'язань позичальник надав у заставу автомобіль Mercedes-Benz, модель 280 Е, 1996 року, тип ТЗ: легковий автомобіль, № кузова: НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1.

10.09.2010 р. ПАТ КБ «ПриватБанк» прийняв в заклад автомобіль позичальника, що підтверджується відповідним актом, в якому позичальник також доручав ПАТ КБ «ПриватБанк» його реалізувати, а виручені гроші направити на погашення заборгованості за кредитним договором.

20.09.2010 р. ОСОБА_1 на підставі довіреності, уповноважив Банк бути його представником у відповідних органах Державтоінспекції, або в будь-яких інших установах, підприємствах та організаціях, незалежно від їх підпорядкування, форм власності, з усіх, без винятку питань, пов'язаних з володінням, експлуатацією і розпорядженням (продажем) належного йому автомобіля.

Відповідно до довідки результатів звірення по «АІС» автомобіль Mercedes-Benz, модель 280 Е, 1996 року, тип ТЗ: легковий автомобіль, № кузова: НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1 значиться в арешті та забороні відчуження на підставі постанови Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві №984/3 від 01.09.2009 р. на виконання виконавчого листа №1-347, виданого 15.05.2009 р. Подільським районним судом м. Києва.

З відповіді ВДВС Подільського районного управління юстиції у м. Києві убачається, що відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень виконавчий документ №1-347, виданий Подільським районним судом м. Києва перебував на виконанні цього виконавчого органу.

17.12.2009 р. державним виконавцем винесена постанова про повернення виконавчого документа з підстав, передбачених п.5 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження». У зв'язку з закінченням трирічного строку зберігання виконавчих проваджень, відповідно до п.9.9. Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25.12.2008 р. № 2274/5, виконавче провадження знищено.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» про зняття арешту, суд першої інстанції виходив з того, що вимога Банку ґрунтується не на праві власності, а на праві заставодержателя, а тому відсутні відповідні правові підстави для її задоволення.

З таким висновком суду погодитись не можна, виходячи з наступного.

Відповідно ст.572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

За змістом ст.585 ЦК України, ст.16 Закону України «Про заставу» право застави виникає з моменту укладення договору застави, а в разі, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню - з моменту нотаріального посвідчення цього договору.

З матеріалів справи вбачається, що право застави у ПАБ КБ «ПриватБанк» виникло з 28.08.2008 р., тобто з моменту укладення кредитно-заставного договору № К2НСАЕ00000037. Виконавча дія щодо накладення арешту на автомобіль, що перебуває в заставі вчинена 01.09.2009 р., а тому Банк має переважне право на одержання задоволення за рахунок заставленого майна.

Відповідно до ч.1 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Відповідно до роз'яснень, викладених у абзаці 4 п.24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» № 6 від 07.02.2014 р. зазначено, що вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, вирішується шляхом пред'явлення ними відповідно до правил судової юрисдикції позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на це майно і зняття з нього арешту. У такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним на законних підставах.

Ураховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для захисту цивільних прав позивача у зв'язку з тим, що він не є власником заставленого майна, а тому рішення суду в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог ПАБ КБ «ПриватБанк» про зняття арешту з майна.

Що стосується доводів апеляційної скарги про безпідставну відмову суду в задоволенні вимог ПАБ КБ «ПриватБанк» про зняття з розшуку автомобіля Mercedes-Benz, модель 280 Е, 1996 року, тип ТЗ: легковий автомобіль, № кузова: НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1 то такі твердження є безпідставними, оскілки в матеріалах справи відсутні відомості, які б підтверджували, що зазначений автомобіль перебуває в розшуку, а тому рішення суду в цій частині є законним та обґрунтованим.

Зважаючи на викладене та керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»задовольнити частково.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2014 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про зняття арешту скасувати, та ухвалити в цій частині нове рішення.

Зняти арешт з автомобіля Mercedes-Benz, модель 280 Е, рік випуску 1996, тип ТЗ: легковий автомобіль, № кузова/шасі: НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1, накладений за постановою Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві №984/3 від 01.09.2009 р. на виконання виконавчого листа №1-347, виданого 15.05.2009 р. Подільським районним судом м. Києва.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий: Судді: