Справа № 758/3482/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2015 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Супрун Г. Б. ,

при секретарі - Озерчук Г. І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ПАТ «Універсал Банк» 14.03.2013 року звернувся до суду з вимогою про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором №06/2618К-07 від 03.08.2007 року в розмірі 24415,12 доларів США (що еквівалентно за курсом НБУ станом на 26.12.2012 року 195150,03 грн.), яка складається із: простроченої заборгованості по кредиту в розмірі 13259,84 доларів США, відсотків в розмірі 7951,74 долар США та пені в розмірі 3203,53 долари США, посилаючись на невиконання відповідачами умов кредитного договору та не повернення коштів у повному обсязі.

Представник позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні з урахуванням уточнень суми пені в розмірі 2966,46 доларів США просив стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором у розмірі 24178,04 доларів США. Пояснив, що у зв'язку із порушенням зобов'язань за договором з боку ОСОБА_1 03.09.2012 року ОСОБА_2 як поручителю було направлено письмову вимогу про виконання своїх зобов'язань. Проте вимоги позивача виконані не були, що стало підставою звернення до суду.

Представник ОСОБА_2, ОСОБА_4, заперечувала проти позову в частині солідарного стягнення заборгованості із поручителя, у зв'язку із припиненням поруки на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України. Вказала, що відповідно до умов договору поруки від 03.07.2007 року строк припинення поруки не був встановлений, виконання основного зобов'язання за кредитним договором мало бути здійснене до 02.08.2012 року, проте ПАТ «Універсал Банк» до суду звернувся лише у березні 2013 року, у зв'язку з чим пропустив шестимісячний строк для пред'явлення вимоги до поручителя.

Відповідач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилися, причини неявки суду невідомі. Представник відповідача подав до суду заяву, в якій просив застосувати строки позовної давності.

Суд, дослідивши письмові докази, оцінивши їх у сукупності, прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що 27.04.2007 року між ВАТ «Банк Універсальний» правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №06/2618К-07, згідно якого банк надав відповідачу кредит в розмірі 18927,00 доларів США із зобов'язанням повернути наданий кредит у повному обсязі до 02.08.2012 року та сплатити відсотки за користуванням кредитом в розмірі 12,50% (а.с. 5-9).

Банк свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит, у розмірі встановленому договором.

З метою забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_1 за кредитним договором, 03.08.2007 року між ВАТ «Банк Універсальний» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки №06/2618дп-07, згідно якого поручитель зобов'язався перед кредитором відповідати по зобов'язаннях позичальника, що випливають з кредитного договору, в повному обсязі, за повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісії, штрафних санкцій (а.с. 11).

У зв'язку із неналежним виконанням відповідачем зобов'язань позивачем 13.01.2009 року було направлено ОСОБА_1 повідомлення про необхідність усунення порушень умов кредитного договору та сплати процентів за користування кредитом (а.с. 18).

Згідно наданих позивачем розрахунків заборгованості, відповідачем було здійснено сплату заборгованості по кредиту 26.12.2012 року, крім того 04.02.2011 року ОСОБА_1 здійснила проплату заборгованості по кредиту в розмірі 177,86 доларів США та відсоткам в розмірі 55,25 доларів США, у зв'язку з чим станом на 13.03.2015 року розмір заборгованість ОСОБА_1 по кредиту складає 13259,84 доларів США та по відсотках - 7951,74 долар США (а.с. 118-119).

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Однак, відповідач свої зобов'язання по договору не виконала, чим порушила умови договору та норми цивільного законодавства, а саме ст. 526, 1054 ЦК України. Відповідач своєчасно не надала грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками відповідно до умов договору, що відображено у розрахунку заборгованості (а.с. 118-119).

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до п. 9.1. кредитного договору при порушенні строків погашення кредиту або сплати процентів за користування коштами позичальник додатково сплачує пеню за кожен день прострочення платежу в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплачених вчасно сум за кожен день прострочення платежу за весь час прострочення (а.с. 8).

Так, відповідно до п. 9.1. кредитного договору відповідачу за період з 10.09.2011 року до 09.09.2012 року була нарахована пеня у розмірі 2966,46 доларів США (а.с. 119). У зв'язку з чим, з відповідача підлягає стягненню пеня, нарахована позивачем у межах однорічного строку в розмірі 2966,46 доларів США.

Судом встановлено, що 03.09.2012 року у зв'язку із неналежним виконанням ОСОБА_1 зобов'язань за кредитним договором позивачем було направлено поручителю ОСОБА_2 повідомлення про необхідність якнайшвидшого виконання зобов'язань (а.с. 19), дану вимогу відповідач отримав 05.09.2012 року (а.с. 20).

Позивач на обґрунтування позовних вимог посилався на п.п. 6, 7 договору поруки від 03.08.2007 року, відповідно до яких у випадку невиконання боржником зобов'язань за кредитним договором кредитор повідомляє про це поручителя шляхом направлення письмової вимоги із зазначенням суми грошових коштів та рахунків, на які поручитель зобов'язаний перерахувати вказані кошти. Поручитель зобов'язаний сплатити кредитору суму боргу не пізніше 10 діб після отримання вимоги кредитора.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 17.09.2014 № 6-53цс14, яка є обов'язковою для застосування за правилами статті 360-7 ЦПК України, регулюючи правовідносини з припинення поруки у зв'язку із закінченням строку її чинності частина четверта статті 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки (перше речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, якщо кредитор не пред'явить вимоги до поручителя (друге речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору (якщо строк основного зобов'язання не встановлено або встановлено моментом пред'явлення вимоги), якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя (третє речення частини четвертої статті 559 ЦК України).

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'ктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов'язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення «пред'явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної заяви. А не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред'явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

Отже, відповідно до п. 1.1. кредитного договору позичальник зобов'язався виконати основне зобов'язання за договором у строк до 02.08.2012 року. Проте, банк звернувся до суду з позовом лише в березні 2013 року, у зв'язку з чим суб'єктивний обов'язок поручителя припинився. А тому вимоги позивача щодо солідарного стягнення із ОСОБА_2 задоволенню не підлягають, а можливе стягнення лише з ОСОБА_1

З огляду на те, що остання проплата до закінчення строку виконання основного зобов'язання була здійснена ОСОБА_1 04.02.2011 року, тому перебіг позовної давності переривався, а тому вимога про застосування строків позовної давності задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, аналізуючи зібрані докази, суд приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_1 належним чином не виконала умов кредитного договору, внаслідок чого виникла заборгованість по сплаті кредиту в розмірі 13259,84 доларів США, відсотків в розмірі 7951,74 долар США та пені в сумі 2966,46 доларів США, на стягнення якої позивач має право. А тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в цій частині. Інших даних, що спростовували б невиконання відповідачем умов кредитного договору, суду не надано.

Суд при задоволенні позову, стягуючи заборгованість, враховує офіційний курс валют, які встановлені Національний банком України станом на 28.05.2015 р. курс гривні до долара США, складає: 100 доларів США дорівнює 2104,1285 гривень.

Згідно ст. 88 ЦПК України підлягають відшкодуванню понесені та документально підтверджені вимоги позивача про стягнення судових витрат в розмірі 3654,00 грн. судового збору.

Керуючись ст. ст. 526, 549, 559, 611, 629, 1054 ЦК України, ст. ст. 10,11,60, 88, 212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1) на користь ПАТ «Універсал Банк» (ЄДРПОУ - 21133352) заборгованість за кредитним договором у розмірі 13 259,84 доларів США, заборгованість за відсотками у розмірі 7 951,74 доларів США, по пені у розмірі 2 966,46 доларів США, а всього стягнути 24 178,04 доларів США (що еквівалентно 508 737,39 грн.)

Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1) на користь ПАТ «Універсал Банк» (ЄДРПОУ - 21133352)

судовий збір у розмірі 3654,00 грн.

У задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 як до поручителя - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва через Подільський районний суд м. Києва.

Суддя Г. Б. Супрун