Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2015 року м. Київ
Суддя судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

Гвоздик П.О.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 10 червня 2014 року та рішення апеляційного суду Харківської області від 19 листопада 2014 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

У травні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів.

Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 10 червня 2014 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частки від усіх доходів щомісяця, починаючи з 05 травня 2014 року та до зміни матеріального і сімейного становища позивачки. Стягнуто з ОСОБА_4 в дохід держави 229 грн 40 коп. судового збору.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 19 листопада 2014 року рішення місцевого суду змінено. Зменшено розмір стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліментів на її утримання до 1/5 частки від усіх доходів, а в решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить судові рішення скасувати та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Розглянувши касаційну скаргу, вважаю, що підстави для відкриття касаційного провадження відсутні, виходячи з наступного.

Задовольняючи позов, місцевий суд, з висновками якого в цій частині погодився й суд апеляційної інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_4, будучи повнолітнім внуком позивачки, зобов'язаний утримувати непрацездатну бабу, яка потребує матеріальної допомоги, враховуючи те, що її повнолітня дочка з поважних причин не може надавати їй належного утримання, так як має низку хронічних захворювань та є пенсіонером, оскільки відповідач може надавати матеріальну допомогу, через те, що має постійне місце роботи.

Змінюючи рішення місцевого суду та зменшуючи розмір стягнення аліментів, суд апеляційної інстанції, обґрунтовано виходив із засад справедливості, добросовісності та розумності, можливостей відповідача надавати визначений розмір матеріальної допомоги, а також з урахуванням наявності в ОСОБА_4 на утриманні інших осіб.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанцій норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Із змісту касаційної скарги та оскаржуваного рішення апеляційного суду та рішення місцевого суду в частині, що залишена без змін, не вбачається порушення судами норм матеріального та процесуального права, касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів.

Копію ухвали разом з доданими до касаційної скарги матеріалами направити ОСОБА_2.

Касаційну скаргу залишити в суді касаційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя П.О. Гвоздик