Справа № 570/3595/15-ц
Номер провадження 2/570/1443/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2015 року

Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді Кушнір Н.В.

при секретарі судового засідання Бардабуш В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Рівненського районного суду Рівненської області ( м.Рівне вул.П.Могили 24 ) в порядку заочного розгляду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою,що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, -

в с т а н о в и в :

згідно вимог позовної заяви позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування будинком № 111 по вул.Шевченка в с.Тайкури Рівненського району Рівненської області.

В аргументацію своєї вимоги покликається на те, що реєстрація відповідача створює їй як власнику перешкоди, при тому, що він не проживає за зазначеною адресою.

Всіх учасників судового процесу відповідно до ст.ст.74-76 ЦПК України належним чином повідомлено про час і місце розгляду справи. У поданій до суду заяві позивач просить справу слухати у її відсутність, позов підтримує. Зважаючи на те, що явку сторін не було визнано обов'язковою, а також враховуючи достатність матеріалів справи для прийняття рішення та доказів про правовідносини сторін, відсутність необхідності заслуховувати їх особисті пояснення з приводу спору суд, беручи до уваги встановлені строки розгляду цивільних справ, дійшов висновку про можливість розглянути справу за відсутності сторін та у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

З»ясувавши обставини, дослідивши письмові докази, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ст.ст.10, 11, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а тому кожна з них повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як встановлено судом, підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 05 жовтня 2012 року позивач є власником житлового будинку з надвірними будівлями №111 по вул.Шевченка в с.Тайкури Рівненського району Рівненської області. Відповідач вселився і проживав у будинку як член сімї, однак з 2006 року не використовує житло для проживання. Згідно відповіді з адресного бюро, довідки з місця реєстрації відповідач залишається зареєстрованим за вказаною адресою. Факт непроживання у вказаному будинку відповідача з 2006 року підтверджується актом обстеження соціально-побутових умов сімї та довідкою, виданою виконавчим комітетом Тайкурської сільської ради Рівненського району Рівненської області.

Ст.9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користуватися жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до ст.41 Конституції України, ст.ст.317, 319, 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Принцип непорушності права приватної власності означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватись та розпоряджатись належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону незалежно від волі інших осіб. Ці норми гарантують власникові майна можливість вимагати усунення порушень його права незалежно від того, чи вони вже фактично відбулися, чи є підстави передбачати можливість такого порушення його права в майбутньому. Відповідно до положень цих норм власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.

Згідно ст.405 ЦК України член сім'ї власника втрачає право на користування житлом в будинку (квартирі), що належить громадянину на праві власності, у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю сторін.

Судом з'ясовано, що відповідачі більше року не проживає за вказаною адресою, однак в добровільному порядку шляхом подачі відповідної заяви до органів реєстрації з реєстраційного обліку не знімається, у зв'язку з чим позивач змушений звернутись до суду з позовом, оскільки така формальна реєстрація відповідача створює певні перешкоди та обмежує можливості позивача у повноцінному володінні, користуванні та розпорядженні зазначеним нерухомим майном. Грунтуються на матеріалах справи доводи позивача про те, що відповідач добровільно переїхав проживати в інше помешкання, забравши при цьому всі свої речі з вказаного будинку. Протягом всього часу всі витрати по догляду за будинком несе позивач. Судом не встановлено обставин, які перешкоджали б визнанню відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Враховуючи те, що відповідач добровільно виселився і припинив мешкати у вказаному житловому будинку, а позивач є його титульним власником, в якому відповідач залишається зареєстрованими й на час розгляду справи, чим порушується право власності позивача, тому позовна вимога про визнання його таким, що втратив право користування житлом ґрунтується на вимогах закону і підлягає до задоволення.

Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Разом з тим, дане питання не було предметом судового розгляду, тому в силу принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого у ст.11 ЦПК України, вказані витрати позивачу не відшкодовуються.

На підставі наведеного, ст.41 Конституції України, ст.ст.391, 405 ЦК України, керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 213-215, 224-226 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

задоволити цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою,що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням в будинку №111 по вул.Шевченка в с.Тайкури Рівненського району Рівненської області.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський районний суд Рівненської області протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Кушнір Н.В.