Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" січня 2015 р. Справа № 608/2522/14-ц

Номер провадження2/608/39/2015

Чортківський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого суду судді Парфенюка В. І.

з участю секретаря Южди Л. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Чорткові справу цивільного судочинства за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2014 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя.

В позовній заяві позивач вказав, що з 17 жовтня 1992 року по 29 липня 2014 року перебував з відповідачкою в шлюбі. Він знаходився на роботі в Канаді і для тривалішого перебування йому необхідно було розірвати шлюб, тому 14 травня 2004 року шлюб між ними було розірвано, проте проживали вони однією сім'єю, вели спільний побут, підтримували подружні відносини. 10 квітня 2010 року він з відповідачкою повторно зареєстрували шлюб, який розірвано рішенням Чортківського районного суду від 29 липня 2014 року.

Під час перебування в шлюбі 20 жовтня 1999 року вони придбали трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1, вартість якої становила 12 400 гривень Оскільки він перебував за кордоном, то стороною в договорі купівлі-продажу була його дружина ОСОБА_2 Кошти на придбання квартири надала його мати ОСОБА_3 і між ними була домовленість, що мати буде проживати разом у квартирі, де їй надали одну кімнату і повинні доглядати за нею в її похилий вік.

Він на даний час проживає в квартирі разом з дочкою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка навчається в школі, а син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, навчається та проживає в м. Тернополі. Відповідачка після розірвання шлюбу до помешкання не навідується, не цікавиться вихованням, навчанням, здоров'ям дітей. Враховуючи інтереси дітей, матері позивача, позивач просить визнати за ним право власності на 2/3 частини вищезазначеної квартири.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити, не заперечує щодо заочного розгляду вказаної справи.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, про причину неявки суду не повідомила, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Враховуючи клопотання позивача, суд розглядає справу в заочному порядку, відповідає положенням ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України.

Суд, дослідивши письмові докази в справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких мотивів.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 17 жовтня 1992 року по 14 травня 2004 року та з 10 квітня 2010 року по 29 липня 2014 року.

Від шлюбу в них є двоє дітей: повнолітній син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та неповнолітня дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно договору купівлі-продажу від 20 жовтня 1999 року ОСОБА_6 продав, а відповідачка ОСОБА_2 купила трьохкімнатну квартиру № 29, жилою площею 42,5 кв. м, загальною площею 58,6 кв. м, що знаходиться в АДРЕСА_1.

З реєстраційного напису на документі про право приватної власності вбачається, що в цілому квартира № 29 зареєстрована в Чортківському міжрайонному бюро технічної інвентаризації на праві приватної власності за гр. ОСОБА_2 та записано в реєстрову книгу № 11 за реєстровим № 1633 20 жовтня 1999 року.

У відповідності з довідкою № 291 від 25 вересня 2014 року, виданою Чортківським ОК МБТІ, в АДРЕСА_1 зареєстрована за ОСОБА_2, загальна площа квартири збільшилась на 0,9 кв. м за рахунок дорахування площі балкону.

З акту про встановлення факту не проживання вбачається, що ОСОБА_2 про місцю прописки не проживає, комунальними послугами не користується, особистих речей та іншого майна у квартирі не утримує, на даний час проживає в Польщі.

Таким чином, судом встановлено, що за час шлюбу сторони на праві спільної сумісної власності купили квартиру АДРЕСА_1.

Згідно ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 70 вищезазначеного Кодексу у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно частини третьої вказаної статті за рішенням судучастка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатніповнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 71 Кодексу майно, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі, а у випадку, коли дружина та чоловік не домовилися між собою про порядок поділу майна, спір між ними може бути вирішено судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Отже, з врахуванням того, що з позивачем проживають діти сторін, враховуючи інтереси дітей, суд вважає, що за позивачем слід визнати право власності на 2/3 частини квартири АДРЕСА_1, а за відповідачкою визнати право власності на 1/3 частину вказаної квартири.

У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідачки на користь позивача 243,60 гривень витрат по сплаті судового збору

З врахуванням наведеного, керуючись ст. 372 Цивільного кодексу України, ст.ст. 60, 70, 71 Сімейного кодексу України, ст.ст. 10, 57, 60, 88, 213, 215 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 2/3 частини квартири АДРЕСА_1, яка зареєстрована за ОСОБА_2.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/3 частини квартири АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок витрат по сплаті судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачки.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги апеляційному суду Тернопільської області через Чортківський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: В. І. Парфенюк