Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ 22-ц/778/763/15 Головуючий у 1 інстанції: Воробйов А.В.
Суддя-доповідач: Пільщик Л.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" січня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Пільщик Л.В.

суддів: Сапун О.А.

Краснокутської О.М.

при секретарі: Евальд Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк"

на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17 листопада 2014 року по справі

за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2013 року ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулось до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог зазначило, що відповідно до укладеного договору № б/н від 21.02.2006 року ОСОБА_3 отримала кредит у розмірі 3500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підписом підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між нею та Банком договір. При укладанні договору сторони керувались ч.1 ст. 634 ЦК України.

Відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін.

У порушення норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконувала, у зв'язку з чим станом на 19 травня 2013 року має заборгованість 22244,98 грн., яка складається з наступного:

- 2968,86 грн. - заборгованість за кредитом;

- 17740,64 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

А також штрафи відповідно до умов кредитного договору:

- 500,00 грн. - штраф (фіксована частина);

- 1035,48 грн. - штраф (процентна складова).

На підставі ст.ст. 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України просило суду стягнути з відповідача на його користь заборгованість у розмірі 22244,98 грн. за кредитним договором № б/н від 21 лютого 2006 року та судові витрати.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15 жовтня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 22 січня 2014 року, позов задоволено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 травня 2014 касаційну скаргу ОСОБА_3 задоволено, рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15 жовтня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 22 січня 2014 року скасовано. Справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17 листопада 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Апеляційне провадження відкрито за апеляційною скаргою ПАТ КБ "ПриватБанк".

В апеляційній скарзі ПАТ КБ "ПриватБанк" зазначає, що відповідно до умов договір було автоматично пролонговано, строк позовної давності не пропущено та, посилаючись на порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про задоволення позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення представника ПАТ КБ "ПриватБанк", перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Ухвалюючи рішення про відмову в позові, суд першої інстанції виходив із того, що позивач пропустив позовну давність, встановлену ст. 257 ЦК України.

Висновок суду ґрунтується на законі та відповідає фактичним обставинам справи.

Відповідно до ст. ст. 1049, 1050 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За змістом ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Відповідно до ч.ч.1,4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснювати свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Згідно зі ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України.

Згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК України строк виконання кожного щомісячного зобов'язання спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

На підтвердження умов укладення кредитного договору банк надав заяву позичальника, Умови і правила надання банківських послуг, Правила користування платіжною карткою (а.с.6,7-10).

На запит Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20 жовтня 2014 року ПАТ КБ "ПриватБанк" повідомив, що не має можливості надати пам'ятку клієнта, яка була видана ОСОБА_3 при укладанні кредитного договору від 21 лютого 2006 року, оскільки вказаний документ заповнюється тільки для клієнта та в одному екземплярі та видається клієнту.

У відповідності до п.3.1 Умов та правил надання банківських послуг датою укладення договору є дата відкриття рахунку, зазначена в розділі "Відмітки банку" заяви.

Згідно з п. 3.1.1 Правил користування платіжною карткою строк дії картки вказується на лицевій стороні картки (місяць і рік). Картка дійсна до останнього календарного дня зазначеного місяця.

Пунктом 3.1.3 Правил користування платіжною карткою встановлено, що після закінчення строку дії відповідна картка продовжується банком на новий строк (шляхом надання клієнту картки з новим строком дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії картки) не надійшла письмова заява держателя картки щодо закриття карткового рахунку, а також за умови наявності грошових коштів на картковому рахунку для оплати послуг з виконання операцій по картковому рахунку, та при дотриманні інших умов продовження, передбачених договором.

Відповідно до пунктів 3.1.1, 5.4 Правил користування платіжною карткою граничний строк дії картки (місяць і рік) указано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці (поле "MONTH").

Судом встановлено, що за умовами укладеного договору б/н від 21 лютого 2006 року банк відкрив для ОСОБА_3 картковий рахунок і видав кредитну картку НОМЕР_1 з кредитним лімітом у розмірі 3500,00 грн. зі сплатою за користування кредитом 4 % на місяць на суму залишку заборгованості з щомісячними платежами 7%. Строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки (а.с. 6).

Відповідно до заяви договір між сторонами було укладено 21.02.2006 року.

Як зазначалось відповідачем, строк дії картки було встановлено "лютий" 2008 року. Банк під час розгляду справи вказане не заперечував, в апеляційній скарзі посилався лише на пролонгацію кредитного договору.

Відповідачка останній платіж по погашенню кредиту внесла 01 червня 2006 р. і після цієї дати припинила вносити будь-які платежі на погашення кредиту відповідно до умов кредитного договору (а.с. 4, 30).

Відповідачці картка з новим строком дії відповідно до п. 3.1.3 Правил користування платіжною карткою не видавалася.

З позовом до суду банк звернувся в липні 2013 р.(а.с.2).

ПАТ КБ "ПриватБанк" не обґрунтував свою позицію щодо дотримання ним строку позовної давності та не зазначив обставин, які заважали йому звернутися до суду з відповідним позовом після закінчення строку дії картки або з моменту припинення виконання боржником зобов'язання по погашенню кредиту.

Відповідачка подала до суду заяву про застосування позовної давності (а.с.24-28, 155)

Доводи представника банку про те, що строк дії договору не закінчився, є неприйнятними. Обов'язковий мінімальний платіж не змінює дату погашення кредиту в повному обсязі в межах строку дії картки. Пунктом 2 Умов та правил надання банківських послуг визначено терміни та поняття, відповідно до яких мінімальний обов'язковий платіж - це розмір боргових зобов'язань держателя, які щомісяця належать сплаті держателем протягом строку дії карти. Відповідно до Правил користування платіжною карткою, які є складовою частиною кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку.

Як встановлено, строк дії картки НОМЕР_1 закінчився в лютому 2008 року.

Таким чином, за таким договором, що визначає мінімальні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу (ст. 257 ЦК України), а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України). Така правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду України від 19 березня 2014 року № 6-14цс14, від 01 жовтня 2014 р. №6-134цс14, які в силу ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для судів.

Оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального права, а доводи скарги про неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права безпідставні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 307,308 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: