Справа № 474/1312/14 ц.
Провадження № 4-с/474/1/2015 року.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.01.15 року

Суддя Врадіївського районного суду Миколаївської області Тихоненко М.І.,розглянувши скаргу Спеціалізованої кредитно фінансової організації «Миколаївський обласний фонд підтримки індивідального житлового будівництва на селі» (далі фонд підтримки будівництва) на дії державного виконавця відділу ДВС Врадіївського РУЮ про закінчкення виконавчого провадження.

в с т а н о в и в:

26.12.2014 року Фонд підтримки будівництва звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавцявідділу ДВС Врадіївського РУЮ, в якій зазначив, що в провадженні ВДВС Врадіївського РУЮ знаходиться виконавчий лист № 474/761/14 ц виданий 01.10.2014 року Врадіївським районним судом про стягення з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 в солідарному порядку на користь СКФГО «Миколаївський обласний фонд підтримки індивідального житлового будівництва на селі» заборгованість за кредитним договором № 133 від 24.11.2008 року в розмірі 53 753,28 грн. 27.11.2014 року державним виконавцем ВДВС Врадіївського РУЮ було винесено дві постанови про закінчення виконавчого провадження відносно ОСОБА_4, ОСОБА_3 Про те за рішенням суду по виконавчому листу стягнуто лише 26 876 грн. Посилаючись на зазначене заявник просив:

- розглянути скаргу на постанови про закінчення виконавчого провадження ВП №45077879 від 27.11.2014 року та постанови про закінчення виконавчого провадження ВП45077534 від 27.11.2014 року;

- задовольнити скаргу та визнати рішення державного виконавця неправомірними;

- зобовязати державного виконавця поновити виконавче провадження відносно ОСОБА_4, ОСОБА_3;

- покласти судові витрати, пов»язанні з розглядом скарги на відділ ДВС Врадіївського РУЮ.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Крім того, вимогами ст. 385 ЦПК України передбачено, що скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Як вбачається з матеріалів поданої скарги постановами заступника начальника відділу ДВС Врадіївського РУЮ ОСОБА_5, 15.10.2014 року були відкриті два виконавчих проваджень та боржникам ОСОБА_4, ОСОБА_3 було надано строк на самостійне виконання виконавчих документів.

Відповідно до ч. 5 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

При цьому, в самій постанові про відкриття виконавчого провадження в резолютивній частині, в п. 6 зазначено, що сторони виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, внесеного до єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, за адресою в мережі інтернет та в цьому ж пункті постанови зазначено ідентифікатор, який адресований для використання виключно сторонам провадження, стягувачу та боржнику.

Приписами ч.1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що копії постанов державного виконавця та інші документи

виконавчого провадження (далі - документи виконавчого

провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до

відома сторін та інших учасників виконавчого провадження,

надсилаються адресатам із супровідними листами простою

кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого

провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про

повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47

цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з

повідомленням про вручення.

Згідно ч.3 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову з обов»язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом. В своїй скарзі скаржник не зазначає, коли він отримав та ознайомився з постановами державного виконавця відділу ДВС Врадіївського РУЮ про закінчення виконавчого провадження від 27 листопада 2014 року відносно ОСОБА_4, ОСОБА_3 При цьому суд звертає увагу на наступне.

Пунктом 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» (далі - Пленум) визначено, що суди повинні враховувати, що коли в законі встановлено спеціальний порядок обчислення строків звернення заявника зі скаргою до суду (наприклад, стаття 26 - оскарження постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження, стаття 58 - оскарження оцінки майна, визначеної за результатами рецензування звіту про оцінку майна (Закону про виконавче провадження), їх перебіг має визначатися за цими нормами, а не за нормами статті 385 ЦПК. Такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з'ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Наприклад, при оскарженні бездіяльності зазначених осіб у вигляді невжиття заходів з примусового виконання судового рішення до уваги може бути взято ті обставини, що стягувач, який подав до відповідного органу заяву про відкриття виконавчого провадження і не отримав у визначений законом строк (з урахуванням поштового обігу) задоволення своїх вимог, вважається обізнаним про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні незалежно від того, чи отримав він від державного виконавця певні процесуальні документи та чи ознайомлений він із матеріалами виконавчого провадження.

Таким чином, суд дійшов висновку, що заявник був обізнаний про порушення його прав у виконавчому провадженні саме з 28.11.2014 року (оскільки мав реальну можливість знайомитися з матеріалами виконавчого провадження внесених до єдиного державного реєстру виконавчих проваджень з відомим йому ідентифікатор, як сторони виконавчого провадження), а звернувся до суду з відповідною скаргою лише 22.12.2014 року (отримано судом поштою 26.12.2014 року), в зв'язку з чим заявник вважається таким, що пропустив строк для звернення до суду з відповідною скаргою на бездіяльність державного виконавця. Крім того, питання про поновлення строків для звернення до суду з даною скаргою заявник не ставить.

Відповідно до вищезазначеного пункту Пленуму, якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про необхідність залишення даної скарги на бездіяльність державного виконавця без розгляду.

Одночасно суд роз'яснює, що після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, заявник має право звернутися до суду повторно (ч. 2 ст. 207 ЦПК України).

Також суд звертає увагу на те, що заявник в своєї скарзі не зазначає імя фізичної особи державного виконавця дії якого оскаржуються, що суперечить вимогам ч. 3 ст. 386 ЦПК України. Оскільки приписами даної норми передбачено, що якщо суд встановить, що особа, рішення, дії чи бездіяльність, якої оскаржується, не працює на попередній посаді, він залучає до участі в справі посадову особу, до компетенції, якої належить вирішення питання про усунення порушення прав чи свобод заявника.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 383, 385 ЦПК України, ст. 57 ЗУ «Про виконавче провадження», Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» суд, -

у х в а л и в:

Скаргу Спеціалізованої кредитно фінансової організації «Миколаївський обласний фонд підтримки індивідального житлового будівництва на селі» на дії державного виконавця відділу ДВС Врадіївського РУЮ про закінчення виконавчого провадження - залишити без розгляду.

Заявник після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Ухвала може бути оскаржена в Апеляційний суд Миколаївської області через Врадіївського районного суду Миколаївської області протягом п'яти днів з дня її проголошення, а особою, без участі якої постановлена ухвала, - протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, якщо апеляційна скарга не буде подана, або якщо її залишено без змін апеляційною інстанцією.

Суддя: