Справа № 203/2625/15-ц
Провадження № 2/0203/914/2015
КІРОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
29 грудня 2015 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Колесніченко О.В.,
при секретарі Мощевій І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, де третя особа пята Дніпропетровська державна нотаріальна контора, про встановлення факту прийняття спадщини, визнання недійсним свідоцтва про визнання права власності за законом,
1/10 частки жилого будинку, яка належала померлій 09.04.1995 р. ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого виконавчим комітетом Кіровської районної ради депутатів трудящих від 18.12.1973 р. на підставі рішень виконкому Кіровської районної ради трудящих №1458 від 06.12.1973 р. (1260 від 13.10.1973 р.) в обмін свідоцтва про право на спадкування від 24.07.1973 р. та записано в реєстрову книгу за №291 по реєстру 76 Дніпропетровського міжміського бюро технічної інвентаризації, дядько позивача ОСОБА_4 прийняв, оскільки був прописаний та мешкав в спадковому домі.
Державним нотаріусом пятої Дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 17.11.2010 р. було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, в якому посвідчено, що на підставі статті 1266 ЦК України спадкоємцем ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 09.09.2008 р., є його двоюрідна сестра ОСОБА_2, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2. Спадщина, на яку видано свідоцтво складається з: 12/100 частки домоволодіння, розташованого за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Флотська, б. 84 на земельній ділянці площею 781 кв.м, з яких 6/100 часток належить спадкодавцеві на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 12.08.2010 р. виконавчим комітетом Кіровської районної у м. Дніпропетровську ради на підставі рішення виконавчого комітету Кіровської районної ради народних депутатів 15.05.1986 р. за №487, зареєстрованого в КП «ДМБТІ» 24.08.2010 р. за реєстраційним номером 13738494 та 6/100 частки домоволодіння, що належали ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 12.08.2010 р. виконавчим комітетом Кіровської районної у м. Дніпропетровську ради на підставі рішення виконавчого комітету Кіровської районної ради народних депутатів 15.05.1986 р. за №487, зареєстрованого в КП «ДМБТІ» Дніпропетровської обласної ради 24.08.2010 р. за реєстраційний номером 13738494, яка померла 09.04.1995 р., спадкоємцем якої був її син - ОСОБА_4, який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав.
Як зазначається позивачем при зверненні до суду, 12/100 частин домоволодіння, зазначеного вище, були прийняті у спадщину двоюрідною сестрою померлого ОСОБА_2, яка 27.09.2009 р. подала до пятої Дніпропетровської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, в якій умисно вказала про відсутність інших спадкоємців, хоча була обізнана про те, що позивач є спадкоємцем після смерті своєї бабусі ОСОБА_5 та свого дяді ОСОБА_4, чим порушила ст. 1258 ЦК України.
Посилаючись у позові також на те, що позивач вважала, що спадщина після поховання нею свого дяді прийнята, оскільки вона розпоряджалася часткою спірного домоволодіння, та в неї біли ключі від квартири, здійснила ремонт та вважала, що прийняла спадщину, а за час життя дяді та тітки доглядала їх, та була необізнана про строки звернення до нотаріальної контори, а такою на ст.ст. 25, 346, 1216-1218, 1261 1272, 1264 ЦК України, у позові й заявлені наступні вимоги:
-про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.11.2010 р., виданого на імя ОСОБА_2 державним нотаріусом пятої Дніпропетровської державної нотаріальної контори на 12/100 частки домоволодіння №84 по вул. Флотській у м. Дніпропетровську після смерті ОСОБА_4;
Представник позивача та позивач в судовому засіданні позов підтримали, в подальшому представник позивача надала заяву про розгляд справи у її відсутності, просила суд повністю задовольнити поданий позов з наведених у ньому підстав.
Відповідач заперечень проти позову не надав, будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, причин не повідомив, свого представника до суду не направив, на підставі чого з урахуванням письмової згоди позивача відповідно до ст. 224 ЦПК України справа підлягає розглядові судом з ухваленням цього рішення заочно.
Третя особа просила в окремо наданій суду заяві розглядати справу у відсутності її представника.
На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться.
Суд, дослідивши зібрані письмові докази, дійшов висновку про задоволення позову частково, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин.
Як встановлено судом на підставі наданих суду у порядку ст.ст. 57-59 ЦПК України доказів, позивач є племінницею ОСОБА_4, який помер 09.09.2008 р., та онукою ОСОБА_5, яка померла 09.04.1995 р.
ОСОБА_4 прийняв спадщину після померлої матері ОСОБА_5 в силу ст. 548, п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР.
Відповідно до свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок (а.с. 14) від 18.12.1973 р. 1/10 житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами, який знаходиться у м. Дніпропетровську по вул. Флотській, №84, належить ОСОБА_4; дане свідоцтво було видано на підставі рішень виконкому Кіровської районної ради трудящих №1260 від 13.10.1973 р., №1458 від 06.12.1973 р., свідоцтва про право на спадщину від 24.07.1973 р., та зареєстровано в Дніпропетровському міжміському бюро технічної інвентаризації на праві особистої власності (записано в реєстрову книгу №291 по реєстру 76).
Разом з тим, відповідно до свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок (а.с. 15) від 18.12.1973 р. 1/10 житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами, який знаходиться у м. Дніпропетровську по вул. Флотській, №84, належить ОСОБА_5; дане свідоцтво було видано на підставі рішень виконкому Кіровської районної ради трудящих №1260 від 13.10.1973 р., №1458 від 06.12.1973 р., свідоцтва про право на спадщину від 24.07.1973 р., та зареєстровано в Дніпропетровському міжміському бюро технічної інвентаризації на праві особистої власності (записано в реєстрову книгу №291 по реєстру 76).
27/02/2009 р. ОСОБА_2 звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлого двоюрідного брата ОСОБА_4, який мешкав за адресою: АДРЕСА_1, та 17.10.2010 р. ОСОБА_2 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом.
Задовольняючи позов частково, суд керується тим, що за ст.ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); спадкування здійснюється за заповітом або за законом, та до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.
За ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 1265 ЦК України у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.
Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа.
Племінники не належать до спадкоємців за законом третьої черги, а спадкують за правом представлення (ч. 3 ст. 1266 ЦК), рівно як і діти рідного дядька та тітки спадкодавця, тобто двоюрідні брати та сестри спадкодавця (ч. 4 ст. 1266 ЦК).
Таким чином, позивач, яка доводиться померлому ОСОБА_4 племінницею, є родичем ближчого ступеня споріднення, ніж відповідач ОСОБА_2, яка є двоюрідною сестрою померлого ОСОБА_4
Стаття 1301 ЦК України визначає підстави і порядок визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, та згідно з цією статтею свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.
Таким чином, оскільки свідоцтво про право на спадщину це процесуальний нотаріальний акт, який засвідчує перехід права власності на майно спадкодавця до спадкоємців, та даний нотаріальний акт був виданий державним нотаріусом пятої Дніпропетровської державної нотаріальної контри 17.11.2010 р. особі, яка не мала права на спадкування, для суду наявні підстави для задоволення вимоги позову про визнання його недійсним.
За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Утім, позивач не виконав покладений на нього обовязок, не надав суду у порядку ст.ст. 57-59 ЦПК України доказів про прийняття спадщини після смерті померлого 09.09.2008 р. дядька ОСОБА_4, тоді як за ч. 1 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її, не клопотав про забезпечення доказів, зокрема, шляхом їх витребування за умови складнощів в їх отриманні, тому оскільки суд, розглядаючи справу у порядку позовного провадження, позбавлений з власної ініціативи збирати докази, підстави для задоволення даної позовної вимоги відсутні.
Розвязуючи спір по суті позовних вимог про визнання недійсними свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 12.08.2010 р., виданих на імя ОСОБА_5П, та ОСОБА_4, суд виходить з наступного.
Як встановлено судом та вже було зазначено вище, свідоцтва про право власності на нерухоме майно були видані ОСОБА_5 та ОСОБА_4 12.08.2010 р. на підставі рішень виконкому Кіровської районної у м. Дніпропетровську ради №487 від 15.05.1986 р., які були зареєстровані у КП «ДМБТІ» Дніпропетровської обласної ради 24.08.2010 р., тобто через декілька років після припинення цивільної дієздатності фізичних осіб в результаті їх смерті (ч. 4 ст. 25 ЦК), за якими право власності на дане нерухоме майно зареєстровано.
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Таким чином, оскільки вочевидь видача виконкомом Кіровської районної у м. Дніпропетровську ради 12.08.2010 р. свідоцтв на імя ОСОБА_5 та ОСОБА_4 вже після смерті вказаних осіб (ч. 4 ст. 25 ЦК), дані свідоцтва підлягають визнанню недійсними.
Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до ст.ст. 88 та 215 ЦПК України).
Керуючись ст.ст. 11, 15, 57-60, 88, 224, 226 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, де третя особа пята Дніпропетровська державна нотаріальна контора про встановлення факту прийняття спадщини, визнання недійсним свідоцтва про визнання права власності за законом задовольнити частково.
Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 17.11.2010 р., яке видано на імя ОСОБА_2 державним нотаріусом пятої Дніпропетровської державної нотаріальної контори на 12/100 частки домоволодіння №84 по вул. Флотській у м. Дніпропетровську після смерті померлого 09.09.2008 р. ОСОБА_4.
В задоволенні позовної вимоги про визнання права власності в порядку спадкування відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, повязані зі сплатою судового збору, в сумі 243,60 грн.
Відповідач має право подати до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська письмову заяву про перегляд цього заочного рішення протягом десяти днів, починаючи з наступного за днем отримання його копії.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене позивачем до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська апеляційної скарги протягом десяти днів, починаючи з наступного за днем його проголошення, а так само відповідачем з наступного за днем постановлення ухвали про залишення без задоволення заяви про перегляд заочного рішення.

Суддя О.В.Колесніченко