У х в а л а

02 лютого 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,
суддів: Гончара В.П., Юровської Г.В.,Мазур Л.М., Штелик С.П.,
розглянувши у судовому засіданні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Станіславська теплоенергетична компанія» про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 серпня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Станіславська теплоенергетична компанія» про визнання незаконними дій та зобов'язання припинити нарахування,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року ОСОБА_6. звернувся до суду з позовом до ТОВ «Станіславська теплоенергетична компанія» про визнання незаконними дій та зобов'язання припинити нарахування за послуги з теплопостачання.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 13 березня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 29 квітня 2014 року, позов задоволено частково.

Визнано неправомірними дії відповідача по нарахуванню ОСОБА_6 оплати за послуги теплопостачання за період з 1 серпня

2012 року по 27 вересня 2013 року, зобов'язано відповідача припинити їх нарахування.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

20 серпня 2014 року ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ рішення суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду залишені без змін.

20 листопада 2014 року відповідач подав заяву про перегляд цієї ухвали з підстав неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Порушуючи питання про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, як приклади неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, заявник посилається на:

- ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 березня 2012 року у справі за позовом про припинення нарахування плати за опалення, за зустрічним позовом про стягнення заборгованості за теплопостачання, якою рішення апеляційного суду скасовано, а рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні основного позову та часткове задоволення зустрічного позову залишено без змін;

- ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 липня 2013 року у справі про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання, якою рішення апеляційного суду скасовано, а рішення суду першої інстанції про задоволення позову залишено в силі;

- ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 квітня 2014 року у справі за позовом про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання та гарячого водопостачання та за зустрічним позовом про зобов'язання здійснити певні дії, якою рішення апеляційного суду в частині вирішення позовних вимог про стягнення заборгованості скасовано, а рішення суду першої інстанції про часткове задоволення цих вимог залишено в силі.

На обґрунтування заяви відповідач посилається на ті обставини, що судом касаційної інстанції при вирішенні подібних спорів неоднаково застосовані п. 25 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, п. 2.6, 2.7 Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води, затверджений наказом міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень.

Перевіривши доводи заяви, зміст судових рішень, на які посилається заявник, та судового рішення, про перегляд якого подана заява, колегія суддів дійшла висновку, що у допуску справи до провадження Верховного Суду України потрібно відмовити з таких підстав.

Відповідно до ст. 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстав: неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом.

Під судовими рішеннями у подібних правовідносинах потрібно розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин. Зміст правовідносин із метою з'ясування їх подібності в різних судових рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи.

Зі змісту ухвали суду касаційної інстанції, про перегляд якої подана заява, вбачається, що суд погодився з висновками судів попередніх інстанцій про те, що позивач не отримував послуги з теплопостачання від відповідача та не повинен за них сплачувати, оскільки йому та іншим споживачам у встановленому законом порядку був наданий дозвіл на поетапне відключення квартир від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання будинку в частині стояка цього будинку та у його квартирі було встановлено систему автономного опалення, тому дії відповідача по нарахуванню плати за послуги з теплопостачання є неправомірними, що є підставою для часткового задоволення позову.

Зі змісту ухвал суду касаційної інстанції, на які посилається заявник, як на приклади неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, вбачається, що ці судові рішення ґрунтуються на інших фактичних обставинах справи, оскільки при вирішенні цих спорів судами встановлено, що споживачі здійснили самовільне відключення квартир від мережі централізованого опалення без дотримання передбаченого законом порядку, тому підстави для звільнення їх від оплати за ці послуги відсутні та вони повинні сплатити борг.

З наведеного видно, що судами при вирішенні подібних спорів встановлені різні фактичні обставини справ та їм надана відповідна оцінка, тому неоднакового застосування п. 25 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, п. 2.6, 2.7 Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води, затверджений наказом міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних відносинах, не відбулось.

Отже, колегія суддів дійшла висновку про те, що наведені заявником доводи не містять ознаки, які згідно з вимогами статті 355 ЦПК України є підставою для перегляду судового рішення суду касаційної інстанції, тому у допуску справи до провадження Верховного Суду України потрібно відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_6 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Станіславська теплоенергетична компанія» про визнання незаконними дій та зобов'язання припинити нарахування, за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Станіславська теплоенергетична компанія» про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 серпня 2014 року - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді: В.П. Гончар

Л.М. Мазур

Г.В. Юровська

С.П. Штелик