Апеляційний суд Житомирської області
Справа №289/927/14-ц Головуючий у 1-й інст. Свінцицький Л. В.
Категорія 44 Доповідач Товянська О. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого: судді Товянської О.В.

суддів: Микитюк О.Ю., Гансецької І.А.

при секретарі: Церпіцькій Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі цивільну справу за позовом Підприємства (Будинкоуправління №9) Макарівської квартирно-експлуатаційної частини району Міністерства Оборони України до ОСОБА_2, треті особи - Городоцька селищна рада Радомишльського району Житомирської області, Макарівська квартирно-експлуатаційна частина Радомишльського району, про виселення без надання іншого житлового приміщення та зустрічним позовом ОСОБА_2 до Підприємства (Будинкоуправління №9) Макарівської квартирно-експлуатаційної частини району Міністерства Оборони України, треті особи - Городоцька селищна рада Радомишльського району Житомирської області, Макарівська квартирно-експлуатаційна частина Радомишльського району про визнання права користування житловим приміщенням,-

за апеляційною скаргою Підприємства (Будинкоуправління №9) Макарівської квартирно-експлуатаційної частини району Міністерства Оборони України на рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 17 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2014р. Підриємство Будинкоуправління № 9 Макарівської КЕЧ району МОУ звернулося до суду з позовом. Просили виселити ОСОБА_2 без надання іншого житла на підставі ст.ст.387,391,785,810,821 ЦК України та ст.99 ЖК УРСР. Зазначали, що 06.09.2013р. між позивачем, як особою, за якою закріплено на праві повного господарського відання АДРЕСА_1 та ОСОБА_2 укладено договір найму терміном з 28.08.2013р. до 28.02.2014р. 2-кімнатної АДРЕСА_1, площею 44,74м2 для тимчасового короткострокового користування. Відповідачка після закінчення договору у квартирі мешкає безпідставно. Рішенням МОУ № 303/4/16/488 від 14.03.2013р. з метою формування фонду службового житла та відповідно до п.3.4 про організацію забезпечення військовослужбовців ЗСУ та членів їх сімей житлом, затвердженої наказом МЮ від 10.01.2012р. за № 24/20337 спірна квартира включена до службових приміщень. Відповідачу надсилались попередження №243 від 07.05.2013р. і №66 від 04.03.2014р. про припинення терміну дії договору із пропозицією звільнити займане житло добровільно. Незаконне користування спірним житлом перешкоджає виділенню його військовослужбовцям та їх сім'ям.

Ухвалою Радомишльського райсуду від 29.07.2014р. до участі в справі третіми особами було притягнуто Городоцьку селищну раду та КЕЧ

В жовтні 2014р. ОСОБА_2 звернулась до суду з зустрічним позовом. Просила визнати за нею право користування спірним жилим приміщенням. Зазначала, що у 1977р. її батько отримав ордер на вказану квартиру на вселення його та членів його сім'ї, в т.ч. і на неї, як дочку. Оскільки вона продовжує користуватися житлом після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором. Крім того, вона належно виконує свої обов'язки, визначені п.п.2.2.,3.1.1. Договору найму житлового приміщення.

Рішенням Радомишльського райсуду Житомирської області від 17 грудня 2014р. в задоволенні первісного позову відмовлено, зустрічний позов задоволено. Визнано за ОСОБА_2 право користування жилим приміщенням: двокімнатною квартирою АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі Підприємство просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позов. Зазначає, що спірна квартира віднесена до службового житла, проте фактично зайнята ОСОБА_2 Документи на право користування у відповідачки відсутні. Термін договору найму сплив.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що Підприємство (Будинкоуправління №9) Макарівської КЕЧ району МО України є складовою МО України. Будинкоуправління №9 є балансоутримувачем нерухомого майна (житлового фонду) на території військового містечка №6, смт. Городок, що підтверджується його Статутом. Відповідно до п.п.4.1,4.2,5.1 Статуту Будинкоуправління 9 є суб'єктом господарювання, створене з метою утримання будинків. Основним завданням є збереження та експлуатація житлового фонду. Майно Будинкоуправління №9 і доходи від використання цього майна є державною власністю і закріплюється за ним на правах господарського відання.

Договори найму житла із ОСОБА_2 позивачем неодноразово переукладались, термін дії останнього договору закінчився 28.02.2014р. Пунктом 2.2.9. Договору передбачено, що по закінченні строку найму житлового приміщення наймач зобов'язується звільнити його та здати наймодавцю в установленому порядку (а.с.83).

Рішенням Міністерства оборони України №303/4/16/488 від 14.03.2013р. спірна квартира включена до числа службових. Позивач 07.05.2013р. і 04.03.2014р. попереджав ОСОБА_2 про те, що термін дії договору продовжуватись не буде, оскільки спірна квартира включена до числа службових приміщень і пропонувалось передати житло в користування Будинкоуправління №9 (а.с.24,25).

Проте зазначені вимоги залишились без реагування.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що положення ст.ст.810,821 ЦК України, на які посилався позивач у своєму позові, на спірні правовідносини не поширюються, а тому позов є безпідставним.

Погодитись з таким висновком не можна, виходячи з наступного.

Звертаючись до суду з позовом, позивач просив виселити відповідача з квартири на підставі того, що договір найму жилого приміщення, укладений між ними закінчився 28.02.2014р., але добровільно виселитись відповідач відмовляється, чим порушуються права позивача.

Пунктом 3 постанови Пленуму ВССУ від 7 лютого 2014р. №5 „Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" роз'яснено, що ухвалюючи рішення, суд згідно з ч.1 ст.214 ЦПК має визначити, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. При цьому суд має навести у рішенні мотиви, з яких не застосував норми права, що на них посилалися особи, які беруть участь у справі.

Тому посилання позивача у позовній заяві на норми права, які не підлягають застосуванню у даній справі, не є підставою для відмови в задоволенні пред'явленого позову, оскільки при вирішенні справи суд враховує підставу (обгрунтування) та зміст позовних вимог (ст.119 ЦПК ).

За змістом норм ЦПК України підставами позову є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги , а не саме по собі посилання позивача на певну норму закону, суд може таку змінити, якщо її дія не поширюється на спірні правовідносини.

Окрім того суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову про виселення, не звернув уваги на те, що позивач в позовній заяві посилався не тільки на ст. 810,812 ЦК України, але і на норми Житлового кодексу України (ст.99).

Встановлено, що строк договору найму спірної квартири, укладений між сторонами, закінчився 28.02.2014р. Позивач до закінчення строку дії договору письмово попереджав відповідача, що строк дії договору найму жилого приміщення продовжуватись не буде. Після закінчення строку дії договору найму відповідач добровільно не звільнила займане приміщення.

Частиною першою статті 122 ЖК України передбачено, що єдиною підставою для вселення у надане службове жиле приміщення є спеціальний ордер, який видається виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів на підставі рішення про надання службового жилого приміщення.

Згідно зі ст. 109 ЖК України право виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.

Судом встановлено, що ордер на поселення у спірну квартиру відповідачу не видався.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення про виселення ОСОБА_2 із спірної квартири, а у зустрічному позові ОСОБА_2 слід відмовити за безпідставністю.

Керуючись ст.ст.209,218,303,304,307,309,314,316,319,324,325 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Підприємства (Будинкоуправління №9) Макарівської квартирно-експлуатаційної частини району Міністерства Оборони України задовольнити.

Рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 17 грудня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення. Виселити ОСОБА_2 із квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення. Стягнути з ОСОБА_2 на користь Підприємства (Будинкоуправління №9) Макарівської квартирно-експлуатаційної частини району Міністерства Оборони України 243,60грн. судового збору. У зустрічному позові ОСОБА_2 відмовити за безпідставністю.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: