Справа № 212/4336/12
Провадження 4-с/127/10/15
У Х В А Л А

16 січня 2015 року

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Вохмінової О.С.

при секретарі Коберник О.Л.

з участю представника заявника ОСОБА_1 ОСОБА_2

представника особи, дії якої скаржуються ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці скаргу ОСОБА_4 на дії Головного управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 мотивував скаргу тим, що 06.09.2012 року Ленінським райсудом м. Вінниці у справі № 212/4336/2012 року було ухвалене рішення про стягнення з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України, шляхом списання з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_4 заподіяної моральної шкоди в розмірі 10 000 грн. та витрат на правову допомогу в розмірі 8 000 грн. ОСОБА_3 рішення набрало законної сили і 29.08.2013 року Вінницьким міським судом Вінницької області виданий виконавчий лист. 21.10.2013 року виконавчий лист був пред`явлений до виконання до ГУ ДКСУ у Вінницькій області, проте управління повернуло виконавчий документ без виконання в зв`язку з тим, що він оформлений з порушенням ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» і не містить коду ЄДРПОУ боржника. 28.04.2014 року Вінницьким міським судом Вінницької області постановлена ухвала про виправлення помилки у виконавчому листі від 29.08.2013 року і виданий виконавчий лист 29.05.2014 року із зазначенням коду боржника 37567646. 17.07.2014 року виконавчий лист від 29.05.2014 року повторно пред`явлений до виконання, проте 24.07.2014 року ГУ ДКСУ у Вінницькій області повернуло виконавчий документ стягувачу, оскільки заявником був пропущений строк пред`явлення даного виконавчого листа до виконання. Вважає дії ГУ ДКСУ у Вінницькій області неправомірними, оскільки вони суперечать ст. 1, 23 Закону України «Про виконавче провадження» і положенням Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою КМУ від 03.08.2011 року № 845. Заявник вважає, що пред`явленням до виконання виконавчого листа 21.10.2013 року був перерваний строк, тому його перебіг поновлюється. Просив визнати неправомірними дії управління щодо повернення листом від 24.07.2014 року виконавчого листа № 212/4336/12 та зобов`язати ГУ ДКСУ у Вінницькій області прийняти до виконання виконавчий лист від 29.05.2014 року у справі № 212/4336/12.

Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 30.10.2014 року визначено, що даний спір не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, тому, з метою недопущення порушення прав заявника 08.12.2014 року ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області було відкрито провадження у справі за скаргою ОСОБА_4

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_2 підтримав вимоги та пояснив, що оригінал виконавчого листа від 29.08.2013 року, де не було зазначено коду боржника, був повернутий Вінницькому міському суду із заявою про виправлення помилки, а на підставі ухвали суду від 28.04.2014 року ОСОБА_4 виданий належно оформлений виконавчий лист 29.05.2014 року. В ньому не змінена суть рішення, яке підлягає виконанню, лише зазначено код боржника, але ГУ ДКСУ у Вінницькій області безпідставно стверджує, що це новий виконавчий лист і строк на пред`явлення його до виконання стягувачем пропущений. Дана помилка виникла не з вини стягувача, тому представник просив вимоги задоволити.

Представник ГУ ДКСУ у Вінницькій області ОСОБА_3 заперечив щодо вимог ОСОБА_4, оскільки вважає, що справа повинна бути розглянута в порядку адміністративного судочинства, крім того, стягувачем у липні 2014 року був пред`явлений до виконання інший виконавчий документ, а не той, що пред`являвся раніше, тому строк не переривався, а сплив. Якби стягувач пред`явив попередный виконавчий лист від 29.08.2013 року із ухвалою про виправлення помилки, він був би прийнятий до виконання.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріли справи і оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що скарга ОСОБА_4 підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що 29.08.2013 року Вінницьким міським судом Вінницької області на виконання рішення Ленінського райсуду м. Вінниці від 06.09.2012 року був виданий виконавчий лист № 212/4336/12 про стягнення з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України, шляхом списання з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_4 заподіяної моральної шкоди в розмірі 10 000 грн. та витрат на правову допомогу в розмірі 8 000 грн.

21.10.2013 року стягувач звернувся до ГУ ДКСУ у Вінницькій області з заявою про прийняття до виконання даного виконавчого листа, проте листом від 28.10.2013 року виконавчий документ повернутий ОСОБА_4, оскільки в порушення вимог ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» не містить ідентифікаційного коду суб`єкта господарської діяльності боржника (а.с. 9).

Згідно матеріалів цивільної справи № 212/4336/2012 25.11.2013 року, 17.04.2014 року ОСОБА_4 звертався до суду з заявою про виправлення помилки у виконавчому листі, проте відповідна ухвала була постановлена лише 28.04.2014 року, оскільки справа перебувала в провадженні Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за касаційною скаргою ГУ ДКСУ у Вінницькій області.

На підставі даної ухвали 29.05.2014 року та рішення Ленінського райсуду м. Вінниці від 06.09.2012 року виданий виконавчий лист із зазначенням коду боржника-суб`єкта господарювання і 17.07.2014 року виконавчий лист був повторно пред`явлений до виконання, проте листом від 24.07.2014 року виконавчий лист від 29.05.2014 року повернутий стягувачу в зв`язку з пропущенням строку пред`явлення його до виконання (а.с. 12).

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконується органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред`явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред`явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Виданий судом 29.05.2014 року виконавчий лист на підставі ухвали від 28.04.2014 року про виправлення описки, відповідає вимогам, визначеним ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», тому повинен бути прийнятий до виконання, враховуючи також те, що він був виданий взамін виконавчого листа від 29.08.2013 року, який вже пред`являвся до виконання 21.10.2013 року, але був повернутий в оригіналі Вінницькому міському суду Вінницької області разом із заявою про виправлення помилки і в даний час зберігається в матеріалах цивільної справи № 212/4336/12.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ на виконання судових рішень може бути пред`явлений до виконання протягом одного року.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження» строк пред`явлення виконавчого документа до виконання переривається пред`явленням виконавчого документа до виконання. Після переривання строку перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

Таким чином, суд вважає, що строк пред`явлення виконавчого листа до виконання № 212/4336/12 за рішенням Ленінського райсуду від 06.09.2012 року заявником не пропущений.

Разом з тим, оскільки у виконавчому листі, що виданий взамін виконавчого листа від 29.08.2013 року вказана нова дата видачі 29.05.2014 року, суд враховує, що дії ГУ ДКСУ України у Вінницькій області щодо повернення виконавчого документа стягувачу з підстав пропущення строку звернення до виконання не можуть бути визнані неправомірними.

За таких обставин, суд вважає необхідним зобов`язати ГУ ДКСУ у Вінницькій області повторно розглянути заяву стягувача від 17.07.2014 року щодо прийняття до виконання виконавчого листа № 212/4336/12 із урахуванням мотивів, викладених в ухвалі.

Також суд не може зобов`язати ГУ ДКСУ у Вінницькій області прийняти виконавчий лист до виконання, оскільки таке рішення суперечитиме ст. 387 ЦПК України, Закону України «Про виконавче провадження» та п. 18 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 року.

Відповідно до ст.ст. 1, 5 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів. Державний виконавець зобов`язаний вжити заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Враховуючи те, що в даній справі був виданий виконавчий лист, а рішення суду є обов`язковим до виконання на всій території України, суд вважає, що права заявника ОСОБА_4 на своєчасне виконання рішення не можуть бути порушені лише з формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 386 - 387 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд -

у х в а л и в :

Скаргу задоволити частково.

Зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_4 від 17.07.2014 року щодо прийняття до виконання виконавчого листа Вінницького міського суду Вінницької області № 212/4336/12, виданого на підставі рішення Ленінського райсуду м.Вінниці від 06.09.2012 року про стягнення з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України, шляхом списання з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_4 коштів у відшкодування моральної шкоди в розмірі 10 000 грн. та витрат на правову допомогу в розмірі 8 000 грн.

В решті вимог відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Вінницької області протягом п`яти днів.

Суддя: