Провадження по справі № 2/752/1490/15
05.02.2015 року м.Київ
Голосіївський районний суд міста Києва
у складі: головуючого-судді Сальникової Н.М.,
секретаря Олійник А.І.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, -
26.12.2014 року позивач звернулась до Голосіївського районного суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.
В обґрунтування заявлених вимог вказує, що від зареєстрованого шлюбу вони мають дитину - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідач участі у вихованні дитини не бере, матеріально не підтримує, хоча має задовільний стан здоров'я, та має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини, інших дітей не має і стягнень за виконавчими документами не проводиться. Дохід, який отримує позивач недостатньо для забезпечення належного виховання та розвитку неповнолітньої дитини.
Вказані обставини й змусили позивача звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів в частці у розмірі 1/4 усіх видів доходів відповідача щомісячно, починаючи з 01.01.2014 року до досягнення дитиною повноліття.
В судове засідання позивач не прибула, завчасно подала до канцелярії суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, та надала згоду на ухвалення у справі заочного рішення /а.с.27/.
Відповідач не прибув у судове засідання, був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи /а.с.16-17/, жодних клопотань про відкладення судового розгляду до суду завчасно не надсилав.
Згідно ст. 224 ЦПК України, за згодою позивача, суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Враховуючи те, що сторони до судового засідання не з'явилися, керуючись ч.2 ст.197 ЦПК України суд розглянув справу без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Суд, повно та всебічно з'ясував обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, розглянув надані ними докази, які мають юридичне значення, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у сукупності, приходить до переконання, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
У відповідності до вимог ст.ст.10,11 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
На час розгляду справи домовленості між батьками з приводу участі відповідача в утриманні дитини - не досягнуто, а отже аліменти підлягають стягненню в судовому порядку в силу ст.181 Сімейного Кодексу України.
Судом встановлено, що сторони від зареєстрованого шлюбу мають дитину - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, про що в Книзі реєстрації народжень відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м.Києві зроблено актовий запис за № 2117 /а.с.8/ .
Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 26.11.2002 року, відповідач - ОСОБА_2 є батьком неповнолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
В силу статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Сімейним кодексом України гарантовано відповідно до ст.141, що мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо утримання та виховання дітей. Правовідносини між сторонами випливають із аліментних зобов'язань батьків щодо утримання дітей і врегульовані нормами глави 15 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 180 СК України та роз'яснень, що надані у п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ч.1-3 ст.181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той з них хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утримані зокрема і в грошовій формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову /ч.1 ст.191 СК України/. При визначенні розміру аліментів, судом враховується стан здоров'я та матеріальне становище дитини, майновий стан відповідача та його стан здоров'я, відсутність у нього інших дітей та непрацездатних членів сім'ї, родичів, яких він зобов'язаний утримувати.
За цих, безпосередньо встановлених у суді обставин, відповідно до конституційного принципу верховенства права, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що саме відповідач на даний час неналежно виконує обов'язки по утриманню неповнолітньої дитини, зваживши на його матеріальні та духовні потреби, враховуючи стан здоров'я дитини та відповідача по справі, матеріальний стан останнього, який свідчить про можливість в наданні матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини, за умов відсутності інших обставин, що мають істотне значення, суд вважає за необхідне та справедливе, з урахуванням встановлених фактичних обставин справи, відповідно до вимог ст.183 СК України, присудити стягнення з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в частці від заробітку /доходу/ батька дитини в розмірі 1/4 щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.
Ця норма закону є безспірною під час виконання судового рішення про стягнення аліментів та передбаченою чинним законодавством України, через що не підлягає доведенню чи встановленню.
Враховуючи те, що позивач за подання позову, відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», звільнений від сплати судового збору, суд вважає за необхідне стягнути дані витрати з відповідача по справі на користь держави.
Керуючись ст.51 Конституції України, ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст.141,180,184 СК України, п.3 ст.10, п.1 ст.11, п.1 ст.60, ст.ст.174,212-213, 215,218, 224-226 367 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 /ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНН НОМЕР_1, уродженця м.Київ, що мешкає: АДРЕСА_1/ на користь ОСОБА_1 /ІНФОРМАЦІЯ_4, ІНН уродженки м.Київ, що машкає: АДРЕСА_2/ на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі 1/3 частки його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 26.12.2014 року і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 /ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНН НОМЕР_1, уродженця м.Київ, що мешкає: АДРЕСА_1/ в дохід держави судовий збір у сумі 243 грн 60 к.
Рішення в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

В решті позовних вимог - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку шляхом подання до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н.М. Сальникова