У х в а л а

іменем україни

07 травня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Касьяна О.П., Гончара В.П., Дербенцевої Т.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа - Друга Сумська державна нотаріальна контора, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини за законом, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 24 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 11 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, у якому просив визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини в один місяць, як спадкоємця першої черги за законом після смерті його батька ОСОБА_9, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, посилаючись на ті обставини, що цей строк пропущений з поважних причин.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 24 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Сумської області від 11 лютого 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов, мотивуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції, з рішенням якого погодився апеляційний суд, надавши належну оцінку обставинам справи, повно та всебічно з'ясувавши та встановивши їх, правильно виходив з того, що до правовідносин з приводу здійснення позивачем свого права на спадкування в цьому спорі повинні застосовуватись норми Цивільного кодексу Російської Федерації, оскільки його батько на момент смерті був громадянином та проживав на території Російської Федерації, тоді як позивачем заявлено вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини за нормами Цивільного кодексу України, що не відповідає вимогам закону, отже, підстав для задоволення позову немає.

Оскаржувані судові рішення ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів, обґрунтовано викладених у мотивувальних частинах оскаржуваних судових рішень.

За таких обставин касаційну скаргу потрібно відхилити, рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 24 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 11 лютого 2015 року залишити без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 332, ст. 337 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 24 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 11 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: О.П. Касьян

В.П. Гончар

Т.П. Дербенцева