РІШЕННЯ

Іменем України

11 лютого 2015р. м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Сугачової О.О.;

за участю секретаря Борисенко Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_4 про визначення порядку користування житловим приміщенням, -

в с т а н о в и в:

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача, яким в просять визначити порядок користування квартирою АДРЕСА_1; виділити в користування ОСОБА_1 ізольовану кімнату № 7, площею 12,8 кв.м; виділити в користування ОСОБА_2 ізольовану кімнату № 9, площею 16,0 кв.м.; виділити в користування ОСОБА_3 ізольовану кімнату № 8, площею 14,7 кв.м.; у спільному користуванні залишити коридор, площею 9,0кв.м., кухню № 4, площею 6,7кв.м., ванну кімнату № 3, площею 2,0кв.м., вбудовані шафи, №5,6, площею 0,7кв.м.

Обґрунтовуючи доводи позову позивачі зазначають, що квартира АДРЕСА_1 на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_6 ОСОБА_5 11.04.2010р. померла та після її смерті за заповітом спадщину прийняв ОСОБА_4, однак не оформив. Вказана квартира складається із 3-х ізольованих кімнат, житловою площею 43,5 кв.м., загальною площею 64,8кв.м. На даний час в спірній квартирі проживає відповідач із дружиною та дітьми. З відповідачем та його дружино. Виникають конфлікти щодо користування квартирою мирно вирішити питання не надається можливим.

Позивач ОСОБА_1, який також діє і в інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав вищевикладені обставини, додавши, що позивачі та третя особа в спірній квартирі не проживають, але мають таке бажання.

Відповідач в судове засідання не з'явився, будучи повідомним про день та час розгляду справи належним чином.

Суд, вивчивши доводи позову вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ст.. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Так, судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 зареєстрована на праві спільної сумісної власності за ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_6.

Такий факт підтверджено копією свідоцтва про право власності на житло від 27.11.1998р. (а.с.9).

Відповідно до ч.1 ст. ст.. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Судом встановлено, що частки кожного із співвласників у праві власності у спірної квартири не визначені.

Стаття 370 ЦК України зазначає, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частик із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється в порядку, встановленому ст. 364 цього Кодексу.

Отже, вбачається, що частки між співвласниками не виділено, яких-небудь даних про домовленість між ними або інше не встановлено.

Позивачі посилаються на той факт, що у квартирі не проживають, нею не користуються, в квартирі мешкає відповідач разом із дружиною і дітьми.

Між тим, з боку позивачів жодним доказом не доведено вищезазначене.

Далі, позивачі стверджують, що відповідач разом із сім'єю проживає у квартирі, користується нею, чим позбавив реалізації права власності в частині користування квартирою позивачів.

Відповідно до вимог ст.. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Разом з цим, з боку позивачів жодним належним доказом не доведено факту порушення відповідачем їх права щодо володіння, користування квартирою.

Окрім цього, позивачі просять виділити ним відповідні кімнати, при цьому, не надано плану квартири згідно технічного паспорту.

Із даних паспорту та свідоцтва про шлюб не є можливим встановити, що саме ОСОБА_2 є співвласником спірної квартири.

Отже, відсутність належним доказів в обґрунтування вимог позову не дає суду правових підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст.10,11,27,60,209,212-215,218 ЦПК України, ст. ст. 11, 15, 358, 368-370 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в:

В задоволенні вимог позову відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова, шляхом подачі протягом десяти днів з дня оголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя