Справа № 1006/5084/12 Головуючий у І інстанції Унятицький Д. Є.
Провадження № 22-ц/780/554/15 Доповідач у 2 інстанції Даценко Л. М.
Категорія 46 21.05.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

21 травня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Даценко Л.М.,

суддів Савченка С.І., Верланова С.М.,

при секретарі Химинець Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бородянського районного суду Київської області від 04 лютого 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи Бородянська районна державна адміністрація Київської області, Здвижівська сільська рада Бородянського району Київської області, Макарівська землевпорядна організація СПД ОСОБА_5 (ПП "Ресурс"), відділ Держземагенства у Бородянському районі Київської області про усунення перешкод у користуванні та володінні земельними ділянками та за зустрічним позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2, Бородянської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська експертна група», Здвижівської сільської ради Бородянського району Київської області, треті особи Макарівська землевпорядна організація СПД ОСОБА_5 (ПП "Ресурс"), відділ Держземагенства у Бородянському районі Київської області про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, визнання державного акта на право власності на земельну ділянку нечинним, скасування рішення сесії Здвижівської сільської ради Бородянського району Київської області в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання державного акту,

встановила:

У жовтні 2012 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідачів, який уточнив у березні 2013 року, і в якому посилався на те, що у грудні 2011 року він придбав за договорами купівлі-продажу житловий будинок АДРЕСА_1 та дві земельні ділянки площами по 0,25 га, які розташовані за вказаною адресою. Частину його земельної ділянки було самовільно захоплено з сусідньої території ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які почали перебудовувати приміщення кафе з колишнього магазину без наявності дозвільної документації за адресою АДРЕСА_2.

Тому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог ОСОБА_2 просив зобов'язати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відновити тверді межі між його земельною ділянкою по АДРЕСА_1 та суміжною земельною ділянкою по АДРЕСА_2, знести частину прибудованих приміщень до будівлі власними силами та засобами, які побудовані та знаходяться на межі та частині земельної ділянки позивача по АДРЕСА_1 та поновити власними силами та засобами металевий паркан між його земельною ділянкою по АДРЕСА_1 та суміжною ділянкою по АДРЕСА_2.

У січні 2013 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2, Бородянської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська експертна група», Здвижівської сільської ради, треті особи: Макарівська землевпорядна організація СПД ОСОБА_5 (ПП «Ресурс»), відділ Держземагентства у Бородянському районі Київської області, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, визнання державного акта на право власності на земельну ділянку нечинним, скасування рішення сесії Здвижівської сільської ради в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання державного акта, який уточнили у лютому 2013 року і в якому посилались на те, що вони як співвласники магазину по АДРЕСА_2 самовільно провели ремонтні роботи приміщення магазину із незначною реконструкцією даху та добудовою. На даний час за ними зареєстровано право власності на кафе-магазин за вказаною адресою. На початку грудня 2011 року вони звернулися із заявою до Здвижівської сільської ради про надання земельної ділянки в оренду. Разом з представником Здвижівської сільської ради визначили межі та площу земельної ділянки. Рішенням 12-ї сесії 6-го скликання Здвижівської сільської ради від 13 грудня 2011 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 надано дозвіл на розробку технічної документації щодо надання земельної ділянки площею 0,0537 га в оренду для обслуговування магазину по АДРЕСА_2. На стадії присвоєння кадастрового номера при виготовленні технічної документації було виявлено накладення межі сусідньої земельної ділянки на земельну ділянку ОСОБА_6, яка належить ОСОБА_2

З урахуванням уточненої зустрічної позовної заяви від 10 січня 2014 року просили визнати нечинним та скасувати державний акт серії НОМЕР_1 на право власності на земельну ділянку на ім'я ОСОБА_6, виданий на підставі рішення 11-ї сесії 5-го скликання Здвижівської сільської ради від 06 березня 2007 року, площею 0,25 га, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, по АДРЕСА_1 та зареєстрованого 30 жовтня 2009 року в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі. Визнати нечинним та скасувати рішення 11-ї сесії 5-го скликання Здвижівської сільської ради від 06 березня 2007 року в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання державного акта на право власності на земельну ділянку площею 0,25 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель по АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_6 та стягнути судові витрати.

Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 04 лютого 2014 року в позові ОСОБА_2 відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задоволено частково.

Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, виданий 30 жовтня 2009 року на ім`я ОСОБА_6, площею 0,25 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати у розмірі 3270,90 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 судові витрати у розмірі 3270,90 грн. В іншій частині зустрічного позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 13 червня 2014 року рішення Бородянського районного суду Київської області від 04 лютого 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_2 задоволено. Зобов'язано ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не чинити перешкоди у володінні та користуванні ОСОБА_2 належних йому земельних ділянок та поновлено за ОСОБА_2 межі володіння земельними ділянками за адресою АДРЕСА_1, згідно кадастрового плану. Усунуто перешкоди щодо користування ОСОБА_2 належних йому земельних ділянок та поновлено за ОСОБА_2 межі володіння земельними ділянками за адресою АДРЕСА_1, шляхом знесення прибудованих ОСОБА_3 та ОСОБА_4 приміщень до будівлі за адресою АДРЕСА_2, за рахунок ОСОБА_3 та ОСОБА_4

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_2 відмовлено. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 листопада 2014 року рішення апеляційного суду Київської області від 13 червня 2014 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення Бородянського районного суду Київської області від 04 лютого 2014 року та ухвалити нове, яким в задоволенні зустрічного позову відмовити повністю та задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального і процесуального права, яке полягає в тому, що суд не з'ясував та не перевірив на якій підставі відповідачі користуються земельною ділянкою, яка знаходиться під будівлею магазину по АДРЕСА_2. Суд в порушення норм процесуального права не прийняв до уваги доводи позивача про те, що відповідачі є неналежними позивачами за зустрічним позовом, оскільки здійснюють користування земельною ділянкою, на якій знаходиться належна їм будівля магазину, без жодних на те правових підстав. Тобто здійснюють виключно фактичне користування земельною ділянкою, яка на момент розгляду справи в суді належить територіальній громаді с. Здвижівка, від імені та в інтересах якої суб'єктом права комунальної власності виступає Здвижівська сільська рада. При цьому судом не було звернуто увагу на приписи принципово важливих для вирішення справи положень чинного законодавства, зокрема ст. 120 ЗК України, не враховано особливостей правового статусу учасників спору, не досліджено правової природи відносин, що виникли між сторонами, та не було дано цим відносинам належної правової оцінки.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд повинен вирішити, зокрема, такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; які правові норми підлягають застосуванню до цих правовідносин.

Ухвалене судом рішення зазначеним вимогам не відповідає, оскільки суд належним чином не встановив характер правовідносин сторін, зміст позовних вимог та правові норми, які підлягали застосуванню до цих правовідносин.

Так, вирішуючи даний спір, суд виходив з того, що оскільки ОСОБА_2 належить земельна ділянка, до якої входить частина земельної ділянки, яка знаходиться під будівлею кафе-магазину, що відповідно до ст. 120 ЗК України порушує права позивачів за зустрічним позовом, як власників нерухомого майна, то підстав для задоволення первісного позову не вбачається, а позовні вимоги зустрічного позову підлягають задоволенню.

Однак, з такими висновками суду першої інстанції повністю погодитись неможливо, оскільки вони не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку, укладеного 19.12.2011 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_2, останній є власником житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 Бородянського району Київської області. Згідно п. 1.2 даного договору будинок та надвірні будівлі розташовані на земельній ділянці площею 0,2500 га, кадастровий номер НОМЕР_2.

Встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки, укладеного 19 грудня 2011 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_2, останній є власником земельної ділянки площею 0,25 га, кадастровий номер НОМЕР_2, розташованої за цією ж адресою, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, і яка належала ОСОБА_6 на підставі державного акту на право власності серія НОМЕР_1 виданого 30.10.2009 року Управлінням Держкомзему в Бородянському районі Київської області на підставі рішення Здвижівської сільської ради від 06.03.2007 року 11 сесії 5 скликання.

Згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки, укладеного 19 грудня 2011 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_2, останній є власником земельної ділянки площею 0,25 га, кадастровий номер НОМЕР_3, розташованої за цією ж адресою, яка призначена для ведення особистого селянського господарства, і яка належала ОСОБА_6 на підставі державного акту на право власності серія НОМЕР_4 виданого 30.10.2009 року Управлінням Держкомзему в Бородянському районі Київської області на підставі рішення Здвижівської сільської ради від 18.01.2008 року 19 сесії 5 скликання.

Зазначені обставини підтверджуються копіями договорів купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки від 19 грудня 2011 року та двома державними актами на право власності на земельну ділянку виданими на ім'я ОСОБА_6 (т. 1 а. с. 9-15).

Згідно договору купівлі-продажу ? частки магазину № 1 від 09 липня 2011 року Клавдіївське сільське споживче товариство продало, а ОСОБА_4 та ОСОБА_3 купили в рівних частках по 1/8 кожен ? частку магазину № 1, розташованого по АДРЕСА_2 загальною площею 85,9 кв. м.

Як зазначено в п. 1.3 даного договору купівлі-продажу, представник продавця стверджує, що земельна ділянка, на якій розташований магазин, загальною площею 0,0322 га, кадастровий номер НОМЕР_5, перебуває в користуванні продавця на підставі договору оренди земельної ділянки від 26.05.2010 року та зареєстрованого Бородянським районним відділом Київської обласної філії ДП «Центр ДЗК» 27.05.2010 року за № 31. (т. 1 а. с. 75)

Встановлено, що 22 лютого 2012 року виконкомом Здвижівської сільської ради було розглянуто заяву ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про заміну правового документа на нежиле приміщення кафе-магазину після переобладнання та добудови і, беручи до уваги технічний паспорт, виготовлений КП КОР «Бородянське БТІ» станом на 16 грудня 2011 року, та враховуючи проект добудови та переобладнання, прийнято рішення № 14, яким вирішено провести заміну правового документа договору купівлі-продажу, посвідченого 09 липня 2011 року № 1850, та договору дарування від 18 вересня 2010 року № 3017 на свідоцтво про право власності у зв'язку з переобладнанням та добудовою об'єкта нерухомого майна та збільшенням загальної площі від 91,9 кв. м до 301,0 кв. м. (т. 1 а. с. 76)

Згідно зі свідоцтвами про право власності на нерухоме майно, виданими 20.03.2012 року на підставі рішення виконавчого комітету Здвижівської сільської ради від 22.02.2012 року, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 є співвласниками нежитлової будівлі, кафе-магазину, загальною площею 190,9 кв. м по АДРЕСА_2 (т. 1 а. с. 78, 80).

Відповідно до витягу про державну реєстрацію прав, виданого 27.03.2012 року Комунальним підприємством Київської обласної ради «Бородянське бюро технічної інвентаризації», ОСОБА_3 та ОСОБА_4 належить на праві власності по ? частці кожному нежитлова будівля, кафе-магазин, що розташований на земельній ділянці для ведення комерційної діяльності, кадастровий номер НОМЕР_5 за адресою АДРЕСА_2. (т. 1 а. с. 79, 81)

Встановлено, що 27.03.2012 року право власності відповідачів на вказаний кафе-магазин зареєстровано в електронному Реєстрі права власності на нерухоме майно. (т. 1 а. с. 78, 80)

Отже, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 володіють кафе-магазином на відповідній правовій основі.

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 16 грудня 2013 року в ході проведення дослідження експертом було встановлено, що має місце накладання земельної ділянки по АДРЕСА_1 на земельну ділянку по АДРЕСА_2, яка надавалася в оренду згідно договору оренди від 01.04.2010 року, по точках А, C, F, H, I, B шириною від 0,6 м до 2,3 м, при чому земельна ділянка по АДРЕСА_1 накладається на частину ділянки, яка знаходиться під будівлею магазину, розташованого по АДРЕСА_2 по точках C, F, G, D.

Норми забудови при проведенні робіт з реконструкції будівлі магазину в кафе-магазин по АДРЕСА_2 відносно земельної ділянки по АДРЕСА_1 в тому числі вимоги п. п. 3.13, 10.30*ДБН 360-92** «Планування і забудова міських і сільських поселень» не були порушені. (т. 2 а. с. 48-59).

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ч. 7 ст. 376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Із роз'яснень пункту 5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» від 30 березня 2012 року № 6 вбачається, що відповідно до вимог ст. 376 ЦК право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об'єкта нерухомості мають як органи державної влади, так і органи місцевого самоврядування.

У випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 ЦК), а також власнику (користувачу) земельної ділянки, якщо він заперечує проти визнання за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, права власності на самочинно збудоване нерухоме майно (ч. 4 ст. 391 ЦК).

Якщо технічна можливість перебудови об'єкта нерухомості відсутня або забудовник відмовляється від такої перебудови суд незалежно від поважності причин відмови за позовом зазначених органів або особи, права чи інтереси якої порушено таким будівництвом, ухвалює рішення про знесення житлового будинку або іншого нерухомого майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 120 ЗК України, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, ;на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Як роз'яснено у п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 01 січня 2002 року, згідно з положеннями чинної до цієї дати ст. 30 ЗК України до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження. Після 31 грудня 2001 року в таких випадках право власності на земельну ділянку або її частини могло переходити відповідно до ст. 120 ЗК України 2001 року на підставі цивільно-правових угод, а право користування ? на підставі договору оренди, укладених відповідно відчужувачем або набувачем. До особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду після 31 грудня 2003 року, згідно зі ст. 377 ЦК України, а з часу внесення змін до ст. 120 ЗК України від 27 квітня 2007 року і ? згідно зі ст. 120 ЗК України, переходило право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором; а якщо договором це не було визначено, до набувача переходило право власності на ту частину земельної ділянки, яка необхідна для його обслуговування.

Встановлено, що згідно договору оренди земельної ділянки, укладеного 01.04.2010 ркоу між Здвижівською сільською радою та Клавдіївським сільським споживчим товариством, орендодавець надав орендарю в строкове платне користування земельну ділянку площею 0,0322 га для комерційного використання (магазин), яка знаходиться на території Здвижівської сільської ради, в межах населеного пункту с. Здвижівка по вул. Леніна 71-а. Згідно акту встановлення на місцевості та погодження зовнішніх меж даної земельної ділянки від 01.10.2007 року суміжний землекористувач ОСОБА_6 погодила межі відведення в натурі даної земельної ділянки. (т. 1 а.с . 136-137, 153).

Відповідно до ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України.

Отже, відмовляючи в задоволенні первісного позову ОСОБА_2, суд першої інстанції у порушення вимог ст. ст. 213, 214, 215 ЦПК України, не навів у мотивувальній частині встановлених судом обставин і визначених відповідно до них правовідносин; мотивів, з яких суд вважав встановленою наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, брав до уваги або відхиляв докази, застосовував зазначені в рішенні нормативно-правові акти; чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких ОСОБА_2 звернувся до суду, а якщо були, то ким.

Як убачається з уточненої первісної позовної заяви, ОСОБА_2 просив зобов'язати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відновити тверді межі між його земельною ділянкою по АДРЕСА_1 та суміжною земельною ділянкою по АДРЕСА_2, знести частину прибудованих приміщень до будівлі власними силами та засобами, які побудовані та знаходяться на межі та частині земельної ділянки позивача по АДРЕСА_1 та поновити власними силами та засобами металевий паркан між його земельною ділянкою по АДРЕСА_1 та суміжною ділянкою по АДРЕСА_2. Позов заявив з підстав, передбачених ст. ст. 16, 375, 376, 391 ЦК України та ст. ст. 96, 106, 152 ЗК України. (т. 1, а. с. 128-129).

З урахуванням наведеного, оскільки первісний позов заявлено про знесення частини прибудованих приміщень до будівлі, як самочинного будівництва, а зазначена спірна будівля кафе-магазин не є самочинним будівництвом, так як належить відповідачам на праві власності згідно свідоцтв про право власності на нерухоме майно від 20.03.2012 року, яке 27.03.2012 року зареєстровано в електронному Реєстрі права власності на нерухоме майно, і таке право власності позивачем не оспорено, тому первісний позов не підлягає до задоволення.

Як убачається із зустрічного позову, позивачі просили визнати нечинним та скасувати державний акт серії НОМЕР_1 на право власності на земельну ділянку на ім'я ОСОБА_6 та визнати нечинним та скасувати рішення 11-ї сесії 5-го скликання Здвижівської сільської ради від 06 березня 2007 року в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання державного акта на право власності на земельну ділянку площею 0,25 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель по АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_6 (т. 2, а. с. 91-93).

Суд першої інстанції, задовольняючи частково зустрічний позов і визнаючи недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку виданий на ім'я ОСОБА_6, не звернув уваги на те, що остання не залучена до участі у справі і всупереч вимогам ст. ст. 10, 33 ЦПК України не роз'яснив особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, не попередив про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій та не вирішив питання про залучення її до участі в справі.

За таких обставин, оскільки ОСОБА_6, щодо якої суд оскаржуваним рішенням вирішив питання про її права та обов'язки, не залучена до участі у справі всупереч вимогам ст. 33 ЦПК України, а Главою 1 Розділу V Апеляційне провадження ЦПК України не передбачено залучення судом апеляційної інстанції до участі в справі осіб, які не брали участі в справі, то колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов поспішного висновку про часткове задоволення зустрічного позову.

Таким чином, доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні первісного та зустрічного позовів відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія судів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Бородянського районного суду Київської області від 04 лютого 2014 року скасувати і ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи Бородянська районна державна адміністрація Київської області, Здвижівська сільська рада Бородянського району Київської області, Макарівська землевпорядна організація СПД ОСОБА_5 (ПП "Ресурс"), відділ Держземагенства у Бородянському районі Київської області про усунення перешкод у користуванні та володінні земельними ділянками відмовити повністю.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2, Бородянської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська експертна група», Здвижівської сільської ради Бородянського району Київської області, треті особи Макарівська землевпорядна організація СПД ОСОБА_5 (ПП "Ресурс"), відділ Держземагенства у Бородянському районі Київської області про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, визнання державного акта на право власності на земельну ділянку нечинним, скасування рішення сесії Здвижівської сільської ради Бородянського району Київської області в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання державного акту відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді