Справа № 591/9404/14-ц
Провадження № 2/591/343/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2015 року

Зарічний районний суд м.Суми в складі:

головуючого судді - Шелєхової Г.В.

з участю секретаря - Москаленко Т.В.

позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Жулавського С.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю "Сумитеплоенерго" про захист прав споживача на укладення договорів про надання житлово-комунальних послуг та стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

23 грудня 2014 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому ставить питання про зобов"язання товариства з обмеженою відповідальністю "Сумитеплоенерго" ( у особі директора департаменту "Енергозбут" Щербину О.Ю., який уповноважений укладати договори на комунальні послуги) укласти з нею договір на комунальну послугу з централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_1 відповідно до Правил надання зазначених послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р. № 630 по формі та за змістом Типового договору, затвердженого цією постановою, з істотними умовами, визначеними у ст. 26 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", а також з урахуванням змін у чинному законодавстві, зокрема, до постанови КМУ №869 від 01.10.2014р., внесених постановою КМУ від 01.10.2014р. № 532 щодо: зобов"язань виконавця послуг з централізованого постачання гарячої води проводити планові періодичні повірки, обслуговування і ремонт квартирних засобів обліку гарячої води, у тому числі їх демонтаж, транспортування та монтаж після повірки, роз пломбування та опломбування, а також формування обмінного фонду квартирних засобів обліку гарячої води; зобов'язань виконавця послуги з централізованого постачання гарячої води взяття на свій абонентський облік індивідуальних лічильників гарячої води у багатоквартирних будинках; зобов'язань щодо підтримання внутрішньо будинкових мережах у належному стані в наслідок їх використання для надання відповідної комунальної послуги. Крім того, ставить питання про стягнення з ТОВ "Сумитеплоенерго" на користь позивача моральну шкоду в розмірі 3 000 грн., нанесену систематичним порушенням прав споживачів. В процесі слухання справи позивач, уточнила позовні вимоги, а саме:

у пункті 1.1. позовних вимог (що були надані суду 23.12.2014р.), у зобов"язаннях відповідача укласти із позивачем договір про надання посли з централізованого опалення та гарячого водопостачання вилучити обов"язковість зазначення у цьому договорі зобов"язань виконавця вищезазначеної послуги підтримувати внутрішньо будинкові мережі у належному стані в наслідок їх використання для надання відповідної комунальної послуги, оскільки змінами до постанови Кабінету Міністрів України від 01.06.11р. № 869 (постановою КМУ від 01.10.14р. № 532) зобов"язання щодо обслуговування внутрішньо будинкових мереж покладаються на виконавця послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення, а також на виконавців іншої комунальної послуги - послуги з утримання будинків і споруд та при будинкових територій ( підприємства у якого вони перебувають на балансі). Інші вимог позовної заяви від 23.12.14р. залишити без змін.

В судовому засіданні позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Представник відповідач позов заперечив, вважає вимоги позивача безпідставними, оскільки позивач сам відмовився укладати з відповідачем договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води. Власні твердження обґрунтував наступним: в березні 2009 року та в січні 2013 року ТОВ "Сумитеплоенерго" надавав ОСОБА_1 для підписання договір про надання послуг з централізованого опалення та підігріву води про надання послуг з централізованого опалення та підігріву води. Договір відповідав типовій формі договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженого постановою КМ України від 21.07.2005 року № 630; вимоги позивача про зобов'язання відповідача укласти договір з включенням до нього умов щодо зобов'язань виконавця послуг з централізованого постачання гарячої води проводити планові періодичні перевірки, обслуговування і ремонт квартирних засобів обліку гарячої води, у тому числі їх демонтаж, транспортування та монтаж після повірки, розпломбування та опломбування, то ці вимоги позивача суперечать п.1 ч. З ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги". Законодавець визначив форму і зміст типового договору. Типова форма договору є обов'язковою формою договору для суб'єктів господарювання, що надають послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання. Отже відповідач не має права включати до договору інших умов ніж передбачені типовою формою договору. Тому вимоги позивача незаконні; відповідно до ч.2 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", обслуговування лічильників гарячої води здійснюється на підставі окремого договору, іншого ніж договору про надання послуг з централізованого опалення і гарячого водопостачання. Позивач не зверталася до відповідача з проханням укласти відповідний договір. Відповідно, відповідач не порушував прав позивача. Отже в цій частині позовних вимог відсутній предмет спору; вимоги позивача в частині зобов'язання укласти договір з включенням до нього умов щодо формування обмінного фонду квартирних засобів обліку гарячої води; - зобов'язати виконавця послуг з централізованого постачання гарячої води взяти на свій абонентський облік індивідуальних лічильників гарячої води у багатоквартирних будинках; - зобов'язань щодо підтримання внутрішньо будинкових мереж у належному стані, формування обмінного фонду квартирних засобів обліку гарячої води; - зобов'язати виконавця послуг з централізованого постачання гарячої води взяти на свій абонентський облік індивідуальних лічильників гарячої води у багатоквартирних будинках; - зобов'язань щодо підтримання внутрішньо будинкових мереж у належному стані є безпідставними оскільки відповідач не має права укладати договір на умовах, що не відповідають умовам типового договору. Інше суперечило б п.1 ч. 3 ст. 2 Закону України "Про житлово-комунальні послуги". Вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди вважає безпідставними та необґрунтованими. Просить в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради № 484 від 22.09.2009 року, № 322 від 20.05.2011 року ТОВ "Сумитеплоенерго" було визнане виконавцем послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води ( а. с. 32-33).

Відповідно до п. 4 Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії" встановлено, що виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об'єктів усіх форм власності є суб'єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація).

Відповідно до п. 3 ст. 29 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та виконавцями цих послуг.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги". відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Відповідно до ч. 2 ст. 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" виконавець зобов'язаний:

1) забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, в тому числі шляхом створення систем управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів;

2) здійснювати контроль за технічним станом інженерного обладнання будинків, квартир, приміщень;

3) підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором;

4) надавати в установленому законодавством порядку необхідну інформацію про перелік житлово-комунальних послуг, їх вартість, загальну вартість місячного платежу, структуру цін/тарифів, норми споживання, режим надання житлово-комунальних послуг, їх споживчі властивості тощо;

5) своєчасно проводити підготовку жилого будинку і його технічного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період;

6) розглядати у визначений законодавством термін претензії та скарги споживачів і проводити відповідні перерахунки розміру плати за житлово-комунальні послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості;

7) утримувати в належному технічному стані, здійснювати технічне обслуговування та ремонт внутрішньобудинкових мереж, вживати заходів щодо ліквідації аварійних ситуацій, усунення порушень якості послуг у терміни, встановлені договором та/або законодавством;

8) сплачувати споживачу компенсацію за перевищення встановлених термінів проведення аварійно-відновлювальних робіт у розмірі, визначеному договором або законодавством;

9) вести облік вимог (претензій) споживачів у зв'язку з порушенням порядку надання житлово-комунальних послуг, зміною їх споживчих властивостей та перевищенням термінів проведення аварійно-відновлювальних робіт;

10) своєчасно за власний рахунок проводити роботи з усунення виявлених неполадок, пов'язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з його вини.

Відповідно до ст. 26 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" істотними умовами договору на надання житлово-комунальних послуг є:

1) найменування сторін;

2) предмет договору;

3) вичерпний перелік житлово-комунальних послуг, тарифи та їх складові на кожну з цих послуг, загальна вартість послуг;

4) порядок оплати за спожиті житлово-комунальні послуги;

5) порядок перерахунків розміру плати за житлово-комунальні послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості;

6) права та обов'язки сторін;

7) порядок контролю та звіту сторін;

8) порядок вимірювання обсягів та визначення якості наданих послуг;

9)визначення точок розподілу, в яких відбувається передача послуг від виконавця/виробника споживачу;

10) порядок обслуговування мереж та розподіл повноважень щодо їх експлуатації та відновлення (ремонту);

11) умови доступу в квартиру, будинок, приміщення, на земельну ділянку для усунення аварій, неполадок, огляду мереж, зняття контрольних показників засобів обліку;

12) порядок здійснення ремонту;

13) відповідальність сторін та штрафні санкції за невиконання умов договору;

14) порядок вирішення спорів;

15) перелік форс-мажорних обставин;

16) строк дії договору;

17) умови зміни, пролонгації, припинення дії договору;

18) дата і місце укладення договору.

2. Крім істотних договір може містити інші умови за згодою сторін. Договір не може містити умов, що вводять додаткові види оплати послуг, не передбачені типовими договорами на надання житлово-комунальних послуг, затвердженими Кабінетом Міністрів України.

3. Договір на надання житлово-комунальних послуг набирає чинності з моменту його укладення.

4. У разі якщо виконавець не є виробником, відносини між ним та виробником регулюються окремим договором, який укладається відповідно до вимог цієї статті.

5. Процедура погодження договору відбувається протягом одного місяця з дня внесення проекту договору однією із сторін.

6. У разі зникнення потреби в отриманні послуги або відмови споживача від користування послугою виконавця/виробника споживач має право розірвати договір у порядку, встановленому законом.

7. Договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб'єктом господарювання, є договором приєднання.

Кабінет Міністрів України постановою від 01.10.2014 N 532 вніс зміни до своєї постанови від 01.06.2011 N 869 "Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги", якими, зокрема, передбачено затвердження Порядку формування тарифів на послуги з централізованого постачання холодної води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем).

Затверджений Порядок застосовується під час установлення НКРЕКП та органами місцевого самоврядування тарифів на послуги з централізованого постачання холодної води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) для суб'єктів господарювання, які надають відповідні послуги, та поширюється на таких суб'єктів під час розрахунку тарифів.

В нові тарифи на постачання гарячої води державний регулятор включив витрати на гроведення планових періодичних повірок, обслуговування і ремонт квартирних засобів обліку гарячої води, у тому числі їх демонтаж, транспортування та монтаж після повірки, розпломбування та опломбування, а також на формування обмінного фонду квартирних засобів обліку гарячої води.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проживає в АДРЕСА_1 і користується послугами з теплопостачання та гарячого водопостачання, які їй надає відповідач.

Як вбачається з матеріалів справи, в березні 2009 року та січні 2013 року ТОВ "Сумитеплоенерго" надав ОСОБА_1 для укладення проекти договорів про надання послуг з централізованого опалення та підігріву води, зроблений відповідно до типової форми договору, однак позивач такі договори не підписала, т. я. бажала укласти договір на інших умовах.

Позивач неодноразово зверталась до ТОВ "Сумитеплоенерго" з проханням укласти з нею договір на надання послуги централізованого опалення, постачання гарячої води у повній відповідності до форми Типового договору, затвердженого постановою КМ України від 21.07.2005 року № 630 "Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення". 26.02.2013 року позивачем на адресу ТОВ "Сумитеплоенерго" була подана заява про згоду укласти договір, але на інших умовах.

Листом № 1204 від 26.03.2013 р. ТОВ "Сумитеплоенерго" повідомило ОСОБА_1 про не прийняття її заяви про згоду укласти договір, але на інших умовах, у зв'!язку з невідповідністю зауважень, висловлених нею, Типовому договору.

Тобто судом встановлено, що фактично ініціатива на укладення договорі постійно належала позивачу, станом на момент розгляду справи договір між сторонами укладений не був. Відповідач жожного разу ініціативу на укладення договору не проявляв, хоча послуги позивачу надавалися, чого не заперечують обидві сторони у справ.

Верховним судом України зроблений обов'язковий до застосування правовий висновок від 10.10.2012 року у спорі про зобов'язання споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, який полягає в наступному: Відповідно до змісту статті 627 ЦК України свобода договорів не є безмежною і у випадках, передбачених актами цивільного законодавства, особа зобов'язана укласти відповідний договір. Такий випадок, зокрема, передбачено пунктом 1 частини третьої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", відповідно до якого споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Встановивши, що виконавцем такі послуги надаються, а споживач їх отримує, однак ухиляється від укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, який підготовлений виконавцем відповідно до типового договору, суд за позовом виконавця ухвалює рішення про визнання зазначеного договору укладеним.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вимоги позивача про необхідність укладення договору між ним та відповідачем ґрунтуються на законі, саме на відповідача діюче законодавство покладає обов"язок по вирішенню цього питання, тому вимоги позивача про зобов"язання відповідача укласти договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води підлягають задоволенню в повному обсязі.

Є такими, що ґрунтуються на законі і вимоги позивача про необхідність відображення в договорі того, що його необхідно укласти відповідно до Правил надання зазначених послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р. № 630 по формі та за змістом Типового договору, затвердженого цією постановою, з істотними умовами, визначеними у ст. 26 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", а також з урахуванням змін у чинному законодавстві, зокрема, до постанови КМУ №869 від 01.10.2014р., внесених постановою КМУ від 01.10.2014р. № 532 щодо зобов"язань виконавця послуг з централізованого постачання гарячої води проводити планові періодичні повірки, обслуговування і ремонт квартирних засобів обліку гарячої води, у тому числі їх демонтаж, транспортування та монтаж після повірки, опломбування, а також формування обмінного фонду квартирних засобів обліку гарячої води; зобов'язань виконавця послуги з централізованого постачання гарячої води взяття на свій абонентський облік індивідуальних лічильників гарячої води у багатоквартирних будинках. Вказані вимоги щодо обсягу обов"язків виконавця послуг визначені ЗУ "Про житлово-комунальні послуги", постановою КМУ № 869 від 01.10.2014 р. з подальшими змінами.

Вимоги ж позивача про стягнення на її користь моральної шкоди задоволенню не підлягають з таких підстав.

Статтею 23 ЦК України передбачається, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої.

В даному ж випадку суд вважає, що незважаючи на відсутність письмово укладеного договору між сторонами, відповідач надавав послуги позивачу, чого не заперечують сторони у справі. Той факт, що у позивача виникли складнощі з повіркою лічильника, не свідчить про завдання їй моральної шкоди на момент звернення до суду, оскільки період, на який лічильник був опломбований, сплив 30.01.2014 року, а позивач звернулася до суду за захистом свого права 08.12.2014 року. За таких обставин в задоволенні вимог про відшкодування моральної шкоди слід відмовити в зв"язку з їх необгрунтованістю.

Керуючись Законом України "Про житлово-комунальні послуги", постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р. № 630, постановою КМУ №869 від 01.10.2014р., постановою КМУ від 01.10.2014р. № 532, ст. ст. 10, 11, 57-60, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зобов"язати товариство з обмеженою відповідальністю "Сумитеплоенерго" укласти з ОСОБА_1 договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_1 відповідно до Правил надання зазначених послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р. № 630 по формі та за змістом Типового договору, затвердженого цією постановою, з істотними умовами, визначеними у ст. 26 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", а також з урахуванням змін у чинному законодавстві, зокрема, до постанови КМУ №869 від 01.10.2014р., внесених постановою КМУ від 01.10.2014р. № 532 щодо зобов"язань виконавця послуг з централізованого постачання гарячої води проводити планові періодичні повірки, обслуговування і ремонт квартирних засобів обліку гарячої води, у тому числі їх демонтаж, транспортування та монтаж після повірки, опломбування, а також формування обмінного фонду квартирних засобів обліку гарячої води; зобов'язань виконавця послуги з централізованого постачання гарячої води взяття на свій абонентський облік індивідуальних лічильників гарячої води у багатоквартирних будинках.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити в зв"язку з їх необґрунтованістю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м. Суми шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Г.В.Шелєхова