У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2015 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіЗінченко С.П.
суддів:Вінгаль В.М., Харечко Л.К.,
при секретарі:Шкарупі Ю.В.
за участю:прокурора Мартиненко В.М., позивача ОСОБА_5, представників відповідача ОСОБА_6 та ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщення суду апеляційну скаргу першого заступника прокурора Чернігівської області в інтересах ОСОБА_5 на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 08 грудня 2014 року у справі за позовом заступника прокурора міста Чернігова в інтересах ОСОБА_5 до ОСОБА_8 про визнання договорів купівлі-продажу недійсними та зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 08 грудня 2014 року в задоволенні позову заступника прокурора міста Чернігова в інтересах ОСОБА_5 відмовлено.

В апеляційній скарзі перший заступник прокурора Чернігівської області, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати дане рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог. Апелянт наполягає на тому, що спірні договори укладені позивачем через тяжкі обставини, а саме, скрутне матеріальне становище, низький дохід сім'ї, зменшенням пенсійних виплат, необхідністю сплачувати за навчання онуки призвели до неможливості сплачувати платежі за кредитним договором. Апелянт також посилається на укладення спірних договорів на вкрай невигідних умовах, а саме продаж будинку та земельної ділянки за низькою ціною. Крім того, відповідачем не було доведено отримання позивачами від нього коштів.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник ОСОБА_8- ОСОБА_6 просив апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, оскільки судове рішення відповідає нормам чинного законодавства.

В суді апеляційної інстанції прокурор просила судове рішення скасувати та задовольнити позовні вимоги ОСОБА_5, оскільки судом першої інстанції були порушені норми матеріального права.

Представники відповідача просили рішення суду залишити без змін, оскільки воно відповідає вимогам закону.

ОСОБА_8 та приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_9 в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, апеляційний суд, відповідно до вимог ст..305 ЦПК України вважає можливим розглянути справу у їх відсутності.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Згідно із ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було надано доказів, що спірні договори були укладені нею під впливом тяжких для неї обставин, за відсутності яких вона не вчинила б ці правочини чи уклала їх на інших умовах.

Апеляційний суд повністю погоджується із таким висновком, оскільки судом першої інстанції обставини справи з'ясовані в обсягу, необхідному для правильного вирішення спору, відповідно до встановлених обставин, правильно визначено суть і характер правовідносин сторін та норми матеріального права, що їх регулюють.

Судом по даній справі встановлено, що 28 лютого 2013 року був укладений договір купівлі-продажу будинку, згідно з яким позивач ОСОБА_5 продала, а відповідач ОСОБА_8 придбав житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою АДРЕСА_1; договір посвідчено приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_9 (а.с.31-33).

В цей же день, 28 лютого 2013 року ОСОБА_5 уклала договір купівлі-продажу земельної ділянки, за яким продала ОСОБА_8 земельну ділянку площею 0,0492 га, розташовану за адресою АДРЕСА_1 цільовим призначенням -для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а.с.25-28).

Звертаючись до суду з позовом, прокурор в інтересах ОСОБА_5, вказував, що воля останньої на отримання грошових коштів не співвставляється із тими наслідками, до яких призвело підписання спірних договорів. Про тяжкість обставин свідчить наявність кредитної заборгованості та загрози втратити житло, передане в іпотеки за відповідним договором з метою забезпечення виконань зобов'язань по кредитному договору. Прокурор зазначав також, що відповідач ОСОБА_8 скористався безпорадним станом позивача ОСОБА_5, яка має вік 77 років, поганий стан здоров'я та самопочуття, та позбавив її житла. Підставою для визнання договорів купівлі-продажу недійсними зазначає укладення договору під впливом тяжкої для позивача обставини і на вкрай невигідних умовах (ст.233 ЦК України).

Статтею 203 ЦК України визначені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема частина третя цієї статті передбачає, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно з ч.1 ст. 233 ЦК України правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину.

Відповідно до ст. 203, ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст.203 цього Кодексу, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави та суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних батьків.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Апеляційний суд повністю погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що позивач не довела факту вчинення нею правочинів під впливом тяжкої обставини. Судом були досліджені мотиви обґрунтування позову, проте жодні з них не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначення умов договору з урахуванням вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Позивачем ОСОБА_5 не надано ні суду першої, ні апеляційної інстанцій доказів про те, що вона при укладенні договорів діяла не на свій розсуд та не за власним бажанням.

Доводи апелянта про те, що ОСОБА_5 була змушена укласти дані договори, оскільки виникла необхідність погашення кредиту, не можуть бути взяті до уваги, оскільки це не має жодного правового значення при вирішенні питання про можливість визнання недійсними укладених договорів. В справі відсутні будь-які докази того, що у доньки позивачки - ОСОБА_10 малась прострочена заборгованість за кредитним договором, що банк вимагав від боржника погашення кредиту достроково в повному обсязі та попереджав про можливість звернення стягнення на будинок та земельну ділянку в рахунок погашення боргу.

Апеляційний суд також не приймає до уваги доводи апелянта про те, законною підставою для визнання недійсними договорів є продаж будинку та земельної ділянки за значно меншою ціною, ніж ринкові ціни, оскільки такі доводи є довільним тлумаченням правової норми, що регулює спірні правовідносини.

Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

В пункті 4.2 договору купівлі-продажу будинку сторони підтвердили, що розуміють значення і умови цього договору та його правові наслідки, та що договір не вчиняється під впливом тяжких для продавця обставин і вкрай невигідних умов, ціна продажу відповідає дійсним намірам.

Твердження апелянта про неотримання ОСОБА_5 грошових коштів за укладеними договорами спростовується матеріалами справи, а саме відповідною розпискою ОСОБА_5 та ОСОБА_10 від 28 лютого 2013 року (а.с.145).

Доводи апелянта, що наявність тяжкої обставини, а саме боргу за кредитним договором змусило ОСОБА_5 відчужити спірне нерухоме майно спростовується довідкою вищевказаного банку від 06 листопада 2014року, із змісту якої вбачається, що станом на час укладання сторонами договору купівлі-продажу будинку за кредитним договором №139/2676 від 30.12.2009 року погашена в повному обсязі.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Отже, рішення суду першої інстанції є законним та обгрунтованим, постановленим з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-314, 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Чернігівської області відхилити.

Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 08 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: