Справа №490/118/14-ц, 04 тома 09.06.2015 09.06.2015 09.06.2015
Провадження №88-ц/784/11/15 Головуюча у 1-й інстанції Черенкова Н.П.
Доповідач в апеляційній інстанції Довжук Т.С.
УХВАЛА
Іменем України
09 червня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючої Довжук Т.С.,

суддів: Шолох З.Л., Коломієць В.В.,

при секретарі судового засідання Біляєвій В.М.,

за участю прокурора Цвікілевич Н.В.,

представників позивача Коваленка В.Д., ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 про перегляд в зв`язку з нововиявленими обставинами рішення апеляційного суду Миколаївської області від 27 жовтня 2014 року по справі за позовом
державного підприємства «Миколаївське лісове господарство»
(далі - ДП «Миколаївське лісове господарство» або підприємство)
до
Веснянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_3 ,
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Миколаївська міська рада, Управління держземагентства в м. Миколаєві, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору - ОСОБА_15 ,
про визнання недійсними договорів купівлі-продажу земельних ділянок та державних актів на право власності на земельну ділянку,
та за позовом

третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору
ОСОБА_15
до
Веснянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, ОСОБА_5 ,
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , Миколаївська міська рада, Управління Держземагенстства в м. Миколаєві
про визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю,

ВСТАНОВИЛА:
В грудні 2009 року ДП «Миколаївське лісове господарство» звернулося до суду з позовом, який в подальшому уточнило, до Веснянської сільської ради Миколаївського району, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_3 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу земельних ділянок та державних актів на право власності на земельну ділянку.

Позивач зазначав, що на підставі державного акту на право користування землею від 15 листопада 1964 року ДП «Миколаївське лісове господарство» є користувачем земельної ділянки площею 25 га урочища «Варварівське» Андріївського лісництва. Рішенням Миколаївської міської ради № 17/37 від 08 листопада 2007 року ОСОБА_8 , ОСОБА_15 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , з погодження позивача, надано дозвіл на складання проектів землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок площею по 1 000 кв.м., за рахунок земель ДП «Лісове господарство», для будівництва та обслуговування житлових будинків по АДРЕСА_1 , у районі військової частини. Іншим особам згоди на вилучення цих земель лісового фонду, що перебували у користуванні підприємство не надавало. У 2009 році позивачу стало відомо, що без його згоди, на підставі рішення Веснянської сільської Ради народних депутатів № 2 від 14 січня 1994 року, із земель лісового фонду, які перебували у користуванні підприємства (в кварталі 33, виділі 10), 21 січня 1994 року ОСОБА_5 було видано державний акт на право приватної власності на землю серії МК № 683. Між тим, як з`ясувалось, вказаним рішенням питання про надання у власність ОСОБА_5 земельної ділянки не вирішувалось. 16 жовтня 2006 року ОСОБА_5 за нотаріально посвідченим договором продав названу ділянку ОСОБА_6 , який 03 квітня 2007 року отримав Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 805968. 18 травня 2007 року ОСОБА_6 за нотаріально посвідченим договором продав ділянку ОСОБА_7 , який 29 січня 2008 року отримав Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 911789. 20 серпня 2008 року ОСОБА_7 за нотаріально посвідченим договором продав ділянку ОСОБА_3 , яка отримала 09 вересня 2008 року Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 133520.

Збільшуючи позовні вимоги позивач зазначав, що рішенням Веснянської сільської Ради народних депутатів від 08 грудня 1992 року за № 85 «Про землі запасу» було незаконно переведено землі площею 1,8 га, розташовані в АДРЕСА_2 лісництва в присадибні землі сільської ради для надання військовослужбовцям в/ч НОМЕР_1 під індивідуальну забудову. Рішенням Весняської сільської Ради народних депутатів № 29 від 31 травня 1993 року виділено військовослужбовцям в/ч НОМЕР_1 земельні ділянки для будівництва індивідуальних будинків, зокрема і ОСОБА_5 . За цим рішенням земельна ділянка ОСОБА_5 виділена в довічне спадкове володіння в невизначеному місці з вільного фонду Ради народних депутатів в районі в/ч НОМЕР_1 .

Посилаючись на порушення права на користування землею та те, що земельну ділянку ОСОБА_5 отримав без відповідної правової підстави, з порушенням чинного земельного законодавства, уточнюючи позовні вимоги позивач просив поновити строк позовної давності, визнати недійсними та скасувати рішення Веснянської сільської Ради народних депутатів від 08 грудня 1992 року за № 85 та № 29 від 31 травня 1993 року, визнати недійсними Державний акт на право приватної власності на землю, виданий ОСОБА_5 , договори купівлі-продажу земельної ділянки, укладені між відповідачами, та видані на їх підставі державні акти на право власності на земельну ділянку.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 06 листопада 2013 року було закрито провадження у даній справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 16 грудня 2013 року ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 06 листопада 2013 року в частині закриття провадження у справі щодо вимог ДП «Миколаївська лісове господарство» до Веснянської сільської ради Миколаївського району, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 про визнання державних актів та договорів купівлі-продажу земельних ділянок недійсними та скасування заходів забезпечення позову скасовано та передано справу в цій частині на новий розгляд до того ж суду.

Вказану ухвалу в частині закриття провадження у справі щодо вимог позивача до Веснянської сільської ради Миколаївського району про визнання недійсними та скасування рішень залишено без змін.

12 лютого 2014 року ОСОБА_15 , як третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору пред`явила до суду позов до Веснянської сільської ради Миколаївського району та ОСОБА_5 про визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю. ОСОБА_15 посилалася на те, що у 2008 році їй не було погоджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 , у зв`язку з її відведенням ОСОБА_5 на підставі спірного державного акту на землю, який виданий останньому, на її думку, безпідставно.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 05 березня 2014 року первісний позов з позовом ОСОБА_15 об`єднанні в одне провадження.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 27 червня 2014 року, описку в якому виправлено ухвалою того ж суду від 29 серпня 2014 року, відмовлено у позові ДП «Миколаївське лісове господарство». Позов ОСОБА_15 залишено без задоволення.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 27 жовтня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 лютого 2015 року, рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 27 червня 2014 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог ДП «Миколаївське лісове господарство» про визнання недійсним державного акта на право приватної власності на землю, виданого ОСОБА_5 , скасовано та в цій частині ухвалено нове рішення, яким позов ДП «Миколаївське лісове господарство» задоволено. Визнано недійсним Державний акт на право приватної власності на землю Серії МК № 683 з кадастровим номером :10:001:0009, площею 0,089 га, яка розташована у АДРЕСА_3 , виданий ОСОБА_5 21 січня 1994 року Веснянською сільською радою народних депутатів та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 242.

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

05 травня 2015 року представник ОСОБА_3 ОСОБА_4 подала заяву про перегляд вищезазначеного рішення апеляційного суду у зв`язку з нововиявленими обставинами. В своїй заяві заявниця посилається на те, що 21 квітня 2015 року на адвокатський запит від Головного управління Держземагенства у Миколаївській області надійшла відповідь та надана копія проекту про перевід спірної земельної ділянки в землі запасу Веснянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, в якому міститься згода позивача на вилучення земельної ділянки, а тому у ДП «Миколаївське лісове господарство» відсутнє цивільне право та порушення цього права, оскільки останній не є ні користувачем, ні власником спірної земельної ділянки.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення прокурора, представників позивача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що заява не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Так, нововиявлені обставини це юридичні факти, які існували в момент розгляду цивільної справи та ухвалення рішення, і мали важливе значення для її вирішення, але не були і не могли бути відомими ні заявникові, ні суду.

Нормою статті 361 ЦПК України передбачено, що рішення або ухвала суду, яким закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Заявниця ставить питання про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами указаного рішення апеляційного суду, посилаючись на те, що у ДП «Миколаївське лісове господарство» відсутнє цивільне право та порушення цього права, оскільки останній не є ні користувачем, ні власником спірної земельної ділянки, що підтверджується рішенням Веснянської сільської ради від 08 грудня 1992 року про вилучення зі згоди користувача земельної ділянки (позивача по справі) із земель лісгоспу земельної ділянки площею 1,8 га, яка розташована у кварталі 33 відділ 8, 11 урочища «Варварівське» Андріївського лісництва в землі запасу вказаної вище сільради.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Так, як вбачається зі змісту рішення апеляційного суду, яке переглядається, та встановлено судом, що на підставі акту про право користування землею від 15 листопада 1964 року ДП «Миколаївське лісове господарство» є користувачем земельної ділянки площею 25 га урочища «Варварівське» Андріївського лісництва, згідно з планом описом меж в районі від А до Б із землями Сливинського училища механізації с-г № 1, від Б до В із землями річки Південний Буг, від В до А із землями Варварівського лісництва (т. 2 а.с. 306 - 311, т. 3 а.с. 385-388).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних кримінальних справ від 18 лютого 2015 року вказане рішення апеляційного суду Миколаївської області від 27 жовтня 2014 року залишено без змін (а.с. 36-37, т.4).

Матеріалами справи також підтверджується, та досліджувалось апеляційним судом при розгляді справи, що земельна ділянка має квартал 33, який складається з відділів, зокрема з відділу № 10, що підтверджується також проектами організації та розвитку лісового господарства ДП «Миколаївський лісгосп» (т.1 а.с. 9 - 14, 137 - 138, т. 4 а.с. 153 - 159). Вказані планово-картографічні матеріали є належними та допустимими доказами, що свідчать про право користування позивача зазначеними в них земельними ділянками, в тому числі і спірною земельною ділянкою, яка розташована в відділі 10, а не 8, чи 11.

Крім того, дані обставини встановлені також і рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 25 травня 2015 року.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 361 ЦПК України підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв`язку з нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; встановлені вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправдиві показання свідка, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документа або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, що підлягають перегляду; встановленні Конституційним Судом України неконституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Таким чином, обставини, про які зазначає у своїй заяві заявниця, є фактично переоцінкою доказів та обставин справи, яким суд дав належну правову оцінку при розгляді справи по суті, а тому не можуть вважатися нововиявленими та не змінюють суть рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів, не вбачає підстав для застосування правил ст. 361 ЦПК України та скасування рішення апеляційного суду Миколаївської області від 27 жовтня 2014 року у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Керуючись ст. ст. 361, 362, 365, 366 ЦПК України, колегія

У Х В А Л И Л А:
В задоволенні заяви представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 про перегляд в зв`язку з нововиявленими обставинами рішення апеляційного суду Миколаївської області від 27 жовтня 2014 року відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуюча

Судді