Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Колодійчука В.М.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства "Банк Форум" до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки, за зустрічними позовами ОСОБА_4 та ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства "Банк Форум", треті особи - приватний нотаріус Мукачівського районного нотаріального округу ОСОБА_6, орган опіки і піклування виконавчого комітету Кольчинської селищної ради Мукачівського району Закарпатської області, про визнання договору іпотеки недійсним, за касаційними скаргами публічного акціонерного товариства "Банк Форум" в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та представника ОСОБА_3 - ОСОБА_7 на рішення апеляційного суду Закарпатської області від 10 червня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року публічне акціонерне товариство "Банк Форум" (далі - ПАТ "Банк Форум", яке є правонаступником акціонерного комерційного банку "Банк Форум" (далі - АКБ "Банк Форум", звернулось із позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки. Свої вимоги обґрунтовувало тим, що 19 жовтня 2007 року між АКБ "Банк Форум" і ОСОБА_4 укладено кредитний договір, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 40 000 доларів США на споживчі цілі строком до 18 жовтня 2017 року під 13 % річних. У рахунок забезпечення належного виконання ОСОБА_4 взятих на себе зобов'язань між банком і ОСОБА_3 укладено договір іпотеки від 19 жовтня 2007 року, предметом якого є будинок АДРЕСА_1. Крім того, між банком і ОСОБА_5 укладено договір поруки від 19 жовтня 2007 року. Банк зазначає, що ОСОБА_4 не виконує взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, у зв'язку з чим виникла заборгованості по сплаті кредиту, яка станом на листопад 2013 року становить 362 709 грн 93 коп. Ураховуючи викладене, ПАТ "Банк Форум" просило задовольнити їх позовні вимоги.

ОСОБА_4 і ОСОБА_3 звернулися із зустрічними позовами про визнання недійсним договору іпотеки у зв'язку з невідповідністю його вимогам статті 203 ЦК України, а саме при його укладенні не було отримано попередньої згоди відповідного органу опіки та піклування, оскільки право користування будинком, який є предметом іпотеки, має малолітній ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 березня2014 року позовні вимоги ПАТ "Банк Форум" задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ПАТ "Банк Форум" 362 709 грн 93 коп. у рахунок сплати заборгованості за кредитним договором та 3 441 грн у рахунок оплати судового збору. В решті позову відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_3 про визнання недійсним договору іпотеки задоволено. Визнано недійсним договір іпотеки від 19 жовтня 2007 року та виключено будинок з Єдиного реєстру заборони відчуження об'єктів нерухомого майна. Вирішено питання розподілу судових витрат. Відмовлено у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 10 червня 2014 року рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 березня2014 року в частині позову ПАТ "Банк Форум" та зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 скасовано і ухвалено в цій частині нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову ПАТ "Банк Форум". У задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено. В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_7 просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_3, залишивши в силі рішення суду першої інстанції в цій частині, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

У касаційній скарзі ПАТ "Банк Форум" в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції в частині відмови у задоволенні позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, і ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.

З огляду на мотиви касаційних скарг заявниками оскаржується рішення апеляційного суду в частині відмови у задоволенні позову ПАТ "Банк Форум" в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а також в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_3, в іншій частині рішення суду апеляційної інстанції не оскаржується, тому у касаційному порядку не переглядається (частина друга статті 335 ЦПК України).

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи касаційних скарг та вивчивши матеріали справи, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, вважає, що касаційні скарги підлягають відхиленню.

Установлено, що 19 жовтня 2007 року між АКІБ "Банк Форум", правонаступником якого є ПАТ "Банк Форум", і ОСОБА_4 укладено кредитний договір, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 40 000 доларів США на строк до 18 жовтня 2017 року зі сплатою 13 % річних.

У рахунок належного виконання позичальником умов кредитного договору між АКІБ "Банк Форум", правонаступником якого є ПАТ "Банк Форум", і ОСОБА_3 укладено договір іпотеки від 19 жовтня 2007 року, предметом якого є будинок АДРЕСА_1.

19 жовтня 2007 року між АКІБ "Банк Форум", правонаступником якого є ПАТ "Банк Форум", і ОСОБА_5 укладено договір поруки, згідно з умовами якого ОСОБА_5 поручився перед банком за належне виконання ОСОБА_4 умов кредитного договору.

ОСОБА_4 взяті на себе зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує у зв'язку з чим виникла заборгованість по сплаті кредиту, яка станом на 18 жовтня 2013 року складає 362 709 грн 93 коп.

Відповідно до частини першої статті 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Таким чином, звернення стягнення на предмет іпотеки є можливим у разі невиконання боржником зобов'язання.

Згідно зі статтею 39 Закону України "Про іпотеку" у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Як роз'яснено в п. 42 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", резолютивна частина рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України "Про іпотеку", так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК України. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатися: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій).

Проте, 07 червня 2014 року, після ухвалення рішення судом першої інстанції, набрав чинності Закон України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", згідно з яким протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно зі статтею 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

При розгляді справи, суди зобов'язані враховувати не тільки буквальне текстове вираження норми права, але тлумачити і застосовувати вказану норму у контексті тих завдань та очікувань, які стали підставою для прийняття конкретного нормативного акта.

Основною метою прийняття Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" є забезпечення конституційних прав громадян та відновлення довіри до банків та інших фінансових установ, вжиття оперативних заходів та мінімалізації можливих збитків громадян при виконанні своїх кредитних зобов'язань.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Набрання чинності Законом України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" після прийняття рішення судом першої інстанції не позбавляє права, а зобов'язує суд апеляційної інстанції застосувати його норми при перегляді рішення суду першої інстанції, як і не виключає того, що суд має застосовувати цей Закон за наявності критеріїв, викладених у статті 1 цього Закону.

Установлено, що ОСОБА_4 отримала кредит в іноземній валюті, у рахунок забезпечення виконання позичальником умов кредитного договору ОСОБА_3 передала в іпотеку житловий будинок, загальна площа якого не перевищує 250 кв. м, це житло використовується як місце постійного проживання позичальниці та майнового поручителя, інше житло у них відсутнє.

Установлено, що у будинку АДРЕСА_1 зареєстровані та проживають ОСОБА_4 та малолітній ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною 1 - 3, 5 та 6 статті 203 ЦК України.

Згідно зі статтею 56 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей, як зазначено у частині шостій статті 203 ЦК України, у протилежному випадку такий правочин є недійсним.

Згідно зі статтями 17, 18 Закону України "Про охорону дитинства", діти - члени сім'ї наймача або власника житлового приміщення мають право користування займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Органи опіки та піклування зобов'язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла.

Відповідно до статті 12 Закону України "Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей" для здійснення будь-яких правочинів стосовно нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, потрібна попередня згода органів опіки та піклування.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції і ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позову ПАТ "Банк Форум" й у задоволенні позову ОСОБА_3, суд апеляційної інстанції вірно виходив з того, що при укладенні спірного договору іпотеки право малолітнього ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, на проживання у квартирі, яка є предметом іпотеки, не було порушено. Крім того, оскільки на час розгляду справи діє мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, то вимоги банку також не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційні скарги публічного акціонерного товариства "Банк Форум" в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та представника ОСОБА_3 - ОСОБА_7 відхилити.

Рішення апеляційного суду Закарпатської області від 10 червня 2014 року в частині відмови у задоволенні позову публічного акціонерного товариства "Банк Форум" в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та в частині відмови у задоволенні позову зустрічного позову ОСОБА_3 залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

В.М. Колодійчук

О.В. Умнова

І.М. Фаловська