Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/2122/15-ц
Провадження № 2/376/1107/2015
"05" листопада 2015 р. Сквирський районний суд Київської області
в складі: головуючого судді Клочко В.М.,
при секретарі судових засідань - ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сквира Київської області справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу,
Представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача ОСОБА_3 про стягнення боргу. В обгрунтування позову вказав, що між ОСОБА_2, 01 лютого 2013 року та відповідачем ОСОБА_3, яка мешкає за адресою м. Київська область м. Сквира вул. 8 Березня 44, було укладено договір позики у відповідності до якого ОСОБА_2 передала ОСОБА_3 грошову позику в розмірі 72 400 (сімдесят дві тисячі чотириста гривень) та 1 000 (одну тисячу доларів США) з умовою, що ОСОБА_3 поверне вказану грошову позику до 01 серпня 2013 року. Позика була надана ОСОБА_3 для особистих потреб.
Укладання договору позики, та отримання грошових коштів підтверджується трьома розписками ОСОБА_3 від 01 лютого 2013 року. Одна розписка про отримання позики на суму 55 400 (п'ятдесят п'ять тисяч чотириста гривень), друга розписка про отримання позики на суму 17 000 (сімнадцять тисяч гривень), третя розписка про отримання позики на суму 1 000 (одна тисяча доларів США).
Термін повернення позики по всіх трьох розписках в розмірі 72 400 (сімдесят дві тисячі чотириста гривень) та 1 000 (одна тисяча доларів США) сплив 01 серпня 2013 року.
Відповідач ОСОБА_3 затримку повернення боргу мотивувала фінансовими труднощами, а згодом взагалі уникає всіляких контактів. Дана поведінка відповідача ОСОБА_3, як ухилення від виконання зобов»язання змусила позивача звернутись до суду за захистом моїх цивільних прав.
З урахуванням наведеного, просить стягнути з відповідача суму основного боргу в розмірі 93 695,60 грн., 3% річних від суми боргу за договором позики, за період з 02.08.2013 р. по 01.10.2015 р., у розмірі 4 706, 99 грн., інфляційні витрати, від суми боргу за договором позики, за період з 02.08.2013 р. по 01.10.2015 р., у розмірі 53 022,39 грн., та 1 514,25 грн. судових витрат.
Представник позивача у судове засідання не зявився звернувся до суду з письмовим клопотанням про розгляд справи у його відсутність позов підтримує.
Відповідач в судове засідання не зявилась, належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, заяв про розгляд справи у її відсутності до суду не надала, тому суд, за відсутності заперечень з боку представника позивача, на підставі ст. 224 ЦПК України, ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних доказів.
Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, надані позивачем в обґрунтування своїх вимог, вважає, що позов підлягає до задоволення.
Судом установлено, що 01.08.2013 р. між сторонами укладено три договори позики, згідно якого, позивач надала ОСОБА_3, для власних потреб, позику в сумах 55 400 грн., 17 000 грн. та одну тисячу доларів США з терміном повернення коштів до 01.08.2013 р.
Станом на 01.10.2015 року офіційний курс долара США до української гривні за даними Національного банку України становить 21, 2956 гривні за 1 долар США. Відповідно позика в сумі 1 000 (одна тисяча доларів США) становить 21 295,60 (двадцять одна тисяча двісті дев'яносто п'ять гривень, 60 копійок).
На підтвердження факту отримання коштів ОСОБА_3 написала відповідні розписки.
У вказаний строк ОСОБА_3 борг не повернула, ухиляється від виконання зобовязання.
Для досудового врегулювання спору ОСОБА_2 надіслала відповідачу письмову вимогу про повернення боргу.
Згідно ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
Відповідно до ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у
листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей такого ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.
На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).
Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).
Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк.
Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
На підставі ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Згідно ст. 524 ЦК України, зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.
Згідно зі ст. 533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 624 ЦК України якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.
Договором може бути встановлено обов'язок відшкодувати збитки лише в тій частині, в якій вони не покриті неустойкою.
Договором може бути встановлено стягнення неустойки без права на відшкодування збитків або можливість за вибором кредитора стягнення неустойки чи відшкодування збитків.
Згідност. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).
Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Таким чином, суд вважає стягнути з відповідача, на користь позивача суму основного боргу в розмірі 93 695,60 грн., 3% річних від суми боргу за договором позики, за період з 02.08.2013 р. по 01.10.2015 р., у розмірі 4 706, 99 грн., інфляційні витрати, від суми боргу за договором позики, за період з 02.08.2013 р. по 01.10.2015 р., у розмірі 53 022,39 грн.
Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Суд вважає стягнути з відповідача на користь позивача 1 514,25 грн. судових витрат.
Керуючись ст. 10,11,60,88,131,212-215,218,224-228 ЦПК України,
ст. 202,205,207,526,549,610,611,624,625,1046,1047,1049,1050 ЦК України, суд, -
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 основного боргу у розмірі 93 695, 60 грн. за договорами позики від 01.02.2013 року.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 три проценти річних від суми боргу за договарами позики від 01.02.2013 року у розмірі 4 706,99 грн.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 інфляційні витрати в сумі 53 022,39 грн. грн.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 1 514,25 грн. судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
СУДДЯ: В.М. КЛОЧКО