Справа № 465/6647/14 Головуючий у 1 інстанції: Лозинський Б.М.
Провадження № 22-ц/783/1108/15 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Бакуса В.Я., Гірник Т.А.,

секретар: Глинський О.А.,

за участі відповідача ОСОБА_2, позивача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Франківського районного суду м. Львова від 21 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

в с т а н о в и л а :

рішенням Франківського районного суду м. Львова від 21 листопада 2014 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 у розмірі 1500 грн., але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 15 жовтня 2014 року. Вирішено питання судових витрат.

Дане рішення оскаржив ОСОБА_2

В своїй апеляційній скарзі та доповненнях до неї просить змінити рішення, зменшивши розмір з 1500 грн. до 600грн. щомісячних аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_4 Вважає рішення незаконним на необґрунтованим, оскільки таке ухвалено без з'ясування дійсних обставин справи, які судом не були встановлені. Зазначає, що не погоджується з рішенням суду в частині необхідності сплати ним аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн., оскільки хоч він і зареєстрований як приватний підприємець, однак доходів не отримує. Також, зазначає, що в червні 2014 року він переніс операцію і по сьогоднішній день знаходиться під наглядом лікарів. На проведення операції та подальше лікування ним були витрачені та надалі витрачаються чималі кошти. Також, судом не враховано, що апелянт завжди докладав максимум зусиль для проведення ефективного лікування сина, що потребувало чималих затрат, а саме відправляв сина з дружиною на санаторно-курортне лікування, систематично здійснював матеріальне забезпечення свого сина. Крім цього, часті захворювання сина є підставою для звернення дружини до суду з позовом про стягнення додаткових витрат на дитину, а не підставою для збільшення розміру аліментів. Також обставини частих захворювань сина позивачем не доведено документально.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача на підтримання апеляційної скарги, позивача в заперечення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи осіб, що беруть участь у справі в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно із ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача аліментів може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Як вбачається із змісту оскаржуваного рішення, суд першої інстанції, ухвалюючи рішення та визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 1500 грн., але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 15 жовтня 2014 року, виходив з того, що дитина сторін, проживає з позивачем та перебуває на її повному утриманні, а відповідач протягом тривалого часу ухиляється від сплати коштів на утримання сина. При цьому суд вказував, що визначивши такий розмір виходить з матеріального стану відповідача та потреб дитини не конкретизуючи такі стан та потреби.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду зроблені без повного та всебічного з'ясування обставин, що мають значення для справи, без чіткого дотримання вимог матеріального та процесуального закону, а обставини, які суд вважав встановленими - не доведені.

Так, як вбачається із матеріалів справи та доводів апеляційної скарги, судом при ухваленні рішення не було з'ясовано та враховано ряд обставин, що мають істотне значення для справи та на які частково посилається відповідач у апеляційній скарзі та визначення розміру необхідних до справи щомісячних платежів на утримання дитини сторін (аліментів) не слід вважати законним та обґрунтованим.

Так, судом не було з'ясовано та враховано матеріального стану сторін, їх доходів, стану здоров'я сторін та дитини, побутових умов проживання дитини, не взято до уваги встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тощо.

При з'ясуванні вказаних обставин судом апеляційної інстанції з пояснень сторін, копій паспортів сторін, довідки виписки з ЄДРЮОФОП, медичних довідок про стан здоров'я відповідача, довідок ДПІ у Залізничному районі м.Львова, медичних довідок про стан здоров'я дитини, довідки про місце праці та доходи позивача ПП "Оліяр" та копії її трудової книжки (а.с. 11-17, 23, 24, 27, 25-26, 30-34, 38, 39), - встановлено таке.

Так, позивач проживає за зареєстрованим у встановленому законом порядку своїм місцем проживання разом із малолітньою дитиною сторін із власною матір'ю, бабцею та братом. Наявні матеріально-побутові умови не забезпечують усіх потреб дитини. Так, у дитини немає окремого ліжка, дитина не забезпечена приладдям для підготовки до школи та шкільним приладдям у чому має потребу у зв'язку із досягненням у 2015 році шкільного віку. Вказане визнано відповідачем.

Відповідач проживає з іншою жінкою та її дитиною не за своїм зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання, а на квартирі, яку вони винаймають сплачуючи 3 тис. грн. щомісячно.

Доходи позивача, що складали у вересні 2014 року біля 700 грн. на місяць (враховуючи, що вона працювала на половину ставки) на даний час як лаборанта хімічного аналізу становлять 1400 грн. на місяць із тенденцією до збільшення.

Доходи відповідача становлять мінливі, нерегулярні доходи як приватного підприємця у сфері торгівлі в середньому біля 2 тис. грн. на місяць.

Відповідач переніс оперативне втручання у липні місяці 2014 року та згодом перебував на амбулаторному лікуванні.

Син сторін страждає хронічними застудними захворюваннями та потребує у зв'язку з цим посиленого харчування, додаткових спостереження та обстежень, лікування, тощо.

Мати дитини заявила про необхідність біля 4 - 5 тис. грн. коштів щомісячно на утримання дитини.

Відповідач з травня 2014 року проживає окремо від позивача (його дружини) та дитини та неналежним чином виконує свій обов'язок щодо утримання дитини.

Враховуючи вказані обставини, те, що обов'язок утримувати дитину до досягнення повноліття покладений на обох батьків; розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, який на даний час складає відповідно до Закону України "Про державний бюджет України на 2015 рік" для дітей віком до 6 років становить 1032, грн.; те, що відповідач визнає позов частково та визнав можливість сплати ним аліментів у розмірі від 600 до 800 грн. на місяць; стан здоров'я дитини та відповідача, що підтверджені згаданими довідками та вказані особи потребують додаткових витрат на його покращення; заявлені доходи кожної із сторін, що частково підтверджені довідками; потреби дитини у додаткових коштах на матеріально-побутове забезпечення, підготовку до школи, що визнано відповідачем; колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не в повній мірі відповідають обставинам справи та судом першої інстанції допущено неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, що істотно вплинуло на вирішення спору. Тому рішення суду в частині визначення розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на утримання дитини сторін слід змінити, зменшивши розмір аліментів, які підлягають стягненню з 1500 грн. до 1000 грн. щомісячно. Крім цього, слід виключити з резолютивної частини рішення суду першої інстанції слова: ".., але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, ..", оскільки як згадувалось вище такі мінімальні обмеження розміру аліментів можуть встановлюватись судом при визначенні розміру аліментів у частці від доходу відповідача, а не у випадку визначення таких у твердій грошовій сумі, що має місце у даному випадку. В решті рішення суду слід залишити без змін. Вказаним слід частково визнати обґрунтованими доводи апеляційної скарги та таку задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.3, 309 ч.1 п. 1, 2, 4, 313, 314 ч.2, 316, 317, 319 ЦПК України, -

в и р і ш и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 21 листопада 2014 року в частині визначення розміру аліментів - змінити, зменшивши суму, що підлягає стягненню з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, як аліменти на утримання малолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 з 1500 грн. до 1000 грн. щомісячно починаючи з 15.10.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Виключити з абзацу другого резолютивної частини рішення суду слова: ".., але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, ..".

В решті рішення Франківського районного суду м. Львова від 21 листопада 2014 року - залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено протягом двадцяти днів з дня набрання цим рішенням законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: В.Я. Бакус

Т.А. Гірник