Апеляційний суд Житомирської області
Справа №290/826/13-ц Головуючий у 1-й інст. Лесько М.О.
Категорія 27 Доповідач Галацевич О. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Галацевич О.М.

суддів Матюшенка І.В., Борисюка Р.М.,

з участю секретаря судового засідання Мишаковської В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1, треті особи ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, служба у справах дітей Романівської районної державної адміністрації Житомирської області, про звернення стягнення на предмет іпотеки,

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи»,

на рішення Романівського районного суду Житомирської області від 10 квітня 2015 року,-

встановила:

У липні 2013 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі ТОВ «Кредитні ініціативи»), за наявності договору відступлення прав вимоги, звернулось до суду з позовом, у якому, з урахуванням уточнень від 07.04.2015 року (а.с. 137-138 т.2), посилаючись на невиконання відповідачем ОСОБА_1 зобовязань за кредитним договором № ф-567 від 14.09.2007 року, укладеним між останнім та Закритим акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (далі Банк), просило звернути стягнення на нерухоме майно, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 та земельну ділянку за цією ж адресою.

Рішенням Романівського районного суду Житомирської області від 10 квітня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ «Кредитні ініціативи», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухваливши нове про задоволення позову. На думку апелянта, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність у товариства права вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки, втрату цього права первісним кредитором - Банком і передання товариству неіснуючого права такої вимоги. Також вважає безпідставним посилання суду на можливість подвійного стягнення суми заборгованості за наявності судового рішення про стягнення боргу з боржника та відсутності доказів про виконання зобовязання.

Заслухавши осіб, які зявились в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню із наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд виходив з того, що первісний кредитор Банк втратив право вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки згідно з положеннями ч.2 та ч. 4 ст. 1281 ЦК України, оскільки протягом шестимісячного строку від дня, коли він дізнався про відкриття спадщини, не предявив свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину. Крім того, вважав, що зверненням стягнення на майно, яким було забезпечено зобовязання, до відповідача буде застосована подвійна відповідальність, оскільки існує судове рішення про стягнення з нього заборгованості за цим же зобовязанням.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду, враховуюче наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимога).

За змістом статті 23 Закону України "Про іпотеку" у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до третьої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статусу іпотекодавця, має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі й на тих самих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Проте, якщо право власності на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи - іпотекодавця, який є відмінним від боржника, такий спадкоємець не несе відповідальності перед іпотекодержателем за виконання основного зобов'язання, але в разі його порушення боржником він відповідає за задоволення вимог іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки.

Підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки передбачені у статтях ст.ст. 12, 33 Закону України "Про іпотеку".

Відповідно до цих норм, такими підставами є порушення іпотекодавцем умов іпотечного договору, невиконання або неналежне виконання боржником основного зобов'язання.

Частиною 1 статті 41 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону.

Судом встановлено, що 14 вересня 2007 року між банком та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № ф-567, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 400000,00 грн., який зобовязався повернути і сплатити проценти за користування ним на умовах, що передбачені кредитним договором, в строк до 13 вересня 2022 року (а.с. 8 т.1).

З метою забезпечення виконання боржником своїх зобов'язань за вищевказаним кредитним договором цього ж числа між банком та ОСОБА_6 укладено договір іпотеки, згідно з яким остання передала Банку в іпотеку належні їй на праві власності житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 та земельну ділянку за цією ж адресою площею 0,1257 га, кадастровий номер НОМЕР_1 (а.с. 18 т.1).

17 грудня 2012 року між ТОВ «Кредитні ініціативи» та Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», що є правонаступником «Акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку», укладено договір про відступлення прав вимоги та договір про передачу прав за договорами забезпечення, відповідно до яких ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» відступило ТОВ «Кредитні ініціативи» право вимоги по кредитному договору № ф-567 від 14.09.2007 року та іпотечному договору, що укладався в забезпечення останнього (а.с. 40-66 т. 2).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року іпотекодавець ОСОБА_6 померла (а.с. 94 т.1). На дату смерті з нею були зареєстровані: її син - ОСОБА_1, ОСОБА_2 - дружина ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - повнолітні діти ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 4 т. 2, а.с. 55 зв.,57-59, 67-68, 75 зв. т.1). За життя ОСОБА_6 заповіту не складала, ОСОБА_7 заяву про відмову від прийняття спадщини не подавав, про що свідчать матеріали спадкової справи (а.с. 79-95 т. 2).

Боржник за кредитним договором ОСОБА_1 належним чином зобовязання щодо погашення кредиту не виконував, внаслідок чого станом на 28.02.2013 року має прострочену заборгованість у розмірі 534030,50 грн., що складається із заборгованості: за кредитом - 353239,37 грн.; по відсотках - 180791,13 грн. (а.с. 23-24 т. 1 ).

Пріоритет вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки відсутній (а.с. 140-146 т. 1).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що боржник ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем першої черги за законом іпотекодавця ОСОБА_6 та прийняв спадщину згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України, а відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог кредитора. Зазначений висновок узгоджується з позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 08 квітня 2015 року у справі №43533922.

Разом з тим, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що правила статті 1281 ЦК України щодо строку пред'явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців не застосовуються до зобов'язань, забезпечених іпотекою (абзац третій п. 36 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин»), а тому дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Також неправильним є висновок суду щодо можливого подвійного стягнення суми заборгованості. Зокрема, існування судового рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором № ф-567 від 14.09.2007 року (а.с. 180 т.1), не перешкоджає кредитору звернутися з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки така можливість не заборонена законом. Крім того, судове рішення про стягнення боргу не виконано; розрахунок суми боргу, на погашення якої позивач просить звернути стягнення на предмет іпотеки, не спростований відповідачем. Питання заміни сторони у виконавчому провадженні у звязку з відступленням права вимоги не має правового значення для вирішення спору про звернення стягнення на предмет іпотеки. Така заміна можлива на стадії виконання рішення суду у відповідності до ст. 378 ЦПК України, у тому числі за заявою боржника.

Доказів існування судового рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, представником третьої особи ОСОБА_2 не надано. У матеріалах справи міститься ухвала Романівського районного суду Житомирської області від 13.04.2012 року про залишення позову у цій частині без розгляду з підстав, які не перешкоджають повторному зверненню до суду з таким самим позовом (а.с. 85 т. 2).

Заперечення представників відповідача та третьої особи ОСОБА_2 про відсутність у товариства права вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки спростовуються п.п. 2.2., 4.1, 4.2, 9.1 договору про відступлення права вимоги та п. п. 3.1, 3.2, 4.2, договору про передачу прав за договорами забезпечення, які укладені 17 грудня 2012 року між ТОВ «Кредитні ініціативи» та Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», що є правонаступником «Акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку», додатками до даних договорів (а.с. 40-66 т. 2, а.с. 33, 36 т. 1).

Не оформлення ОСОБА_1 спадщини, зважаючи на позицію Верховного суду України, викладену у постанові від 08 квітня 2015 року у справі №43533922, не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог кредитора. Посилання відповідача на необхідність державної реєстрації права на спадщину є помилковими, оскільки ст. 1299 ЦК України, яка регулювала це питання, виключена Законом від 04.07.2013 року №402-VII.

Враховуючи наявність підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки, якими є неналежне виконання боржником основного зобов'язання, позовні вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки є обґрунтованими.

Неправильне застосування судом першої інстанції до спірних правовідносин, які виникли із зобов'язань, забезпечених іпотекою, норм ст.1281 ЦК України, у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, є підставою для скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового про задоволення позову.

З відповідача на користь позивача згідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню понесені останнім та документально підтверджені судові витрати в сумі 3684,6 грн., з яких 3441 грн. судового збору, сплаченого при предявленні позову до суду, та 243,60 грн. - за подачу апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» задовольнити.

Рішення Романівського районного суду Житомирської області від 10 квітня 2015 року скасувати, ухваливши нове рішення про задоволення позову.

Звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: житловий будинок, А-1, загальною площею - 116,4 кв.м., житловою площею - 61,00 кв.м.; літню кухню, Б-1, - 64,4 кв.м.; вбиральню, В-1, - 3,0 кв.м.; альтанку, Г-1, - 13,1 кв.м.; лазню, Д-1, - 36,6 кв.м.; теплицю, Е-1, - 16,0 кв.м.; колодязь, №2, що знаходяться по АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,1257 га, кадастровий номер НОМЕР_1, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (, п/р 2001 в ПАТ «Альфа-Банк», МФО 300346, юридична адреса: 07400, Київська область, м. Бровари, буд. Незалежності,14) в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за договором про іпотечний кредит № ф-567 від 14.09.2007 року, яка станом на 28.02.2013 року становить 534030,50 гривень та складається із заборгованості за кредитом - 353239,37 грн. і по відсоткам - 180791,13 грн., шляхом проведення прилюдних торгів з початковою ціною предмета іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» 3684,6 грн. судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Судді: