Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 серпня 2015 року м. Київ

Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Г.О. Козленко,

за участю секретаря - А.К. Слободянюк

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: Орган опіки та піклування Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання малолітніх дітей,-

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила розірвати шлюб, зареєстрований між нею та ОСОБА_2, а також визначити місце проживання їх малолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 з матір'ю - ОСОБА_1 В ході розгляду справи позовна вимога про розірвання шлюбу була залишена без розгляду.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що в шлюбі з відповідачем перебуває з 09.06.2001, подружні відносини між сторонами припинені 11.06.2012. Від даного шлюбу сторони мають двох малолітніх синів ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Позивач зазначила, що після розірвання шлюбу діти проживатимуть з нею.

Відповідач ОСОБА_2 пред'явив зустрічний позов до ОСОБА_1 про визначення місця проживання малолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1., та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. з батьком ОСОБА_2

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 обґрунтовував тим, що від шлюбу з ОСОБА_1 має двох малолітніх синів ОСОБА_3 та ОСОБА_4. Фактично подружні відносини між ним та позивачкою остаточно було припинено 11 серпня 2013 року. Сторони проживали сім'єю в двокімнатній квартирі АДРЕСА_1, яка належить відповідачу на праві особистої приватної власності. В червні 2013 відповідач з синами виїхав проживати в заміський будинок АДРЕСА_2. На початку серпня 2013 року ОСОБА_1 повідомила про не бажання відновлювати сімейні стосунки. За той час поки ОСОБА_1 проживає окремо від ОСОБА_2, останній жодним чином не перешкоджав у спілкуванні з дітьми. Матеріальним забезпеченням сім'ї займався виключно позивач за зустрічним позовом, вихованням, навчанням, лікуванням та оздоровленням також займався батько дітей. ОСОБА_2 має гарний психологічний контакт з синами, діти прихильні до нього, повністю перебувають під його доглядом та вихованням Обов'язки по догляду за дітьми виконує няня дітей. Починаючи з 11 серпня 2013 року позивачка проживає окремо від позивача та синів. При цьому, з вересня 2013 року ОСОБА_1 приходить до синів в школу та дитячий садок і налаштовує дітей проти батька. Місце проживання ОСОБА_1 та житлово-побутові умови, позивачу за зустрічною позовною заявою, не відомі. При цьому ОСОБА_2, створив належні умови для проживання дітей, займається їх всебічним розвитком, займається їх навчанням відпочинком, оздоровленням та соціалізацією. Вважає, що мати не в змозі забезпечити дітям вищевказаних умов, а тому просить визначити місце постійного проживання малолітніх дітей з ним.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 надала суду клопотання ОСОБА_1 про залишення первісної позовної заяви без розгляду. Позивач за первісним позовом вважає, що найголовніше для неї це здоров'я і спокій її дітей, вона завжди їх любила і любить, ніколи від них не уходила і робила все можливе аби бути з ними поряд. виходячи зі слів батька, листів служби у справах дітей Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації, показань психолога ОСОБА_7 щодо бажання дітей проживати з батьком, цінуючи думку своїх дітей, позивач за первісним позовом прийняла рішення про залишення свого позову без розгляду. За наслідками розгляду клопотання ОСОБА_1, ухвалою суду первісний позов був залишений без розгляду. Представник, яка діє в інтересах ОСОБА_1 не заперечувала проти задоволення позовної заяви ОСОБА_2 пославшись на інтереси дітей.

В свою чергу ОСОБА_2 та його представник підтримали зустрічну позовну заяву та просили її задовольнити.

Представник третьої особи Органу опіки та піклування Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 просила задовольнити та підтримала раніше наданий висновок Органу опіки та піклування.

Заслухавши сторін та третю особу, їх доводи, допитавши свідків, розглянувши матеріали справи у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Згідно ст.ст.2-4 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час виникнення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом порушених або оспорюваних прав, свобод та інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 09 червня 2001 року. Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 29 травня 2015 року, шлюб між сторонами розірвано.

Від даного шлюбу сторони мають двох малолітніх синів ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.25,26).

За місцем навчання дітей педагоги надають їм позитивну характеристику. Також позитивна характеристика надається педагогами й батькові ОСОБА_2, з яким проживають діти. Педагоги зазначають, що протягом 2013-2014р.р. батьківські збори в школі відвідував лише батько ОСОБА_2 Психологом та педагогами школи вказується, що з розмов з дітьми та з їх поведінки вбачається, що між батьком та дітьми існує тісний психологічний контакт, батько надає дітям відчуття захищеності та любові, а також не вбачається ознак того, що батько налаштовує дітей проти матері (т. 1 а.с. 67, 68, 82, т. 2 а.с. 21, 22, 153, 154, 213, 214).

Також в педагогами школи відзначено, що за той час, що діти проживають з батьком та перебувають під його доглядом, окремо від матері, діти завжди охайні, готові до навчання, в доброму психологічному стані, батько приділяє увагу позашкільному розвитку синів.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 повідомили суду, що ОСОБА_2 належним чином піклується про дітей, любить їх та є гарним батьком. Пояснили, що між діти прив'язані до батька та мають тісний психологічний контакт з ним.

Суд критично оцінює покази свідка ОСОБА_12, оскільки вбачається, що свідок має неприязне ставлення до ОСОБА_2, а також є опосередковано заінтересована у вирішенні даного спору на користь ОСОБА_1

Суд не приймає до уваги покази свідка ОСОБА_13 так як даний свідок протягом 2013-2015 років не зустрічався, не спілкувався ні з ОСОБА_2 ні з його дітьми та не був вхожий до їх сім'ї.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 повідомила суду, що в ході психологічного діагностування сторін та їх дітей, вона як психолог діагностувала тісний психологічний контакт дітей з батьком ОСОБА_2 та відсутність психологічного контакту між дітьми та матір'ю ОСОБА_1 Вказувала, що мати не розуміє та не відображає вікових потреб своїх синів, внаслідок чого і не має розуміння як задовольнити ці потреби. Натомість батько в повній мірі розуміє та забезпечує потреби малолітніх синів. Крім того вказувала, що ОСОБА_2 за особистісними психологічними та поведінковими особливості здатний та має навички тривалого самостійного опікування своїми синами. Наголошувала на тому, що зміна місця проживання дітей та переїзд малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від батька до матері матиме руйнівний вплив на психіку дітей, оскільки психологічний зв'язок між дітьми та матір'ю відсутній.

На підставі Висновку спеціаліста № 256 від 27.08.2013р. (т. 1 а.с. 70-72), Висновку спеціаліста (психолога) № 46 від 27.10.2014р. ( т. 2 а.с. 197-204), Висновку спеціаліста (психолога) № 47 від 27.10.2014р. (т. 2 а.с. 205-212), Висновку спеціаліста від 12.05.2015р. ( т. 2 а.с. 245-250), Висновку спеціаліста від 15.05.2015р. (т. 3 а.с. 1-12) судом встановлено, що соціально-підтримуюче оточення для ОСОБА_3 та ОСОБА_4 утворюють їхній батько ОСОБА_2 і вони самі стосовно одне одного як брати.

Ставлення ОСОБА_4 до батька характеризується прийняттям, любов'ю та теплими почуттями. Ставлення ОСОБА_4 до матері з елементами негативного, але, скоріше, спокійне та індиферентне. Саме ставлення батька, його підтримка та цілковите прийняття стали головною умовою адекватного самосприйняття, здорового психічного та фізичного розвитку ОСОБА_4.

Для ОСОБА_3 батько є безумовним авторитетом, виявлено істотний позитивний виховний вплив батька на формування та розвиток дитини. Психологи зазначають, що вплив матері ОСОБА_1 на формування та розвиток ОСОБА_3 має негативний характер.

ОСОБА_2 матеріально та житлом забезпечений, отримує самостійний дохід, достатній для забезпечення потреб та інтересів дітей; житло відповідає санітарно-гігієнічним нормам, житлово-побутові умови для повноцінного проживання та розвитку дітей забезпеченні в повній мірі; за місцем проживання ОСОБА_2 характеризується виключно позитивно (т. 1 а.с. 65, 66, а.с. 73-74, 83, 129, 130, т. 2 а.с. 215, 216).

Відповідно до ч. 2 ст. 154 СК України батьки мають право звертатися до суду, органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій за захистом прав та інтересів дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобовязані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що питання про визначення місця проживання дітей має вирішуватись не тільки з врахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дітей.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, проголошується, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Одним із завдань Сімейного кодексу України є забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку (ст. 1).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини - в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Відповідно до Висновку Органу опіки та піклування Солом'янської районної в м. Києві державно адміністрації від22.11.2013р. № 108-14982/01 вбачається, що Солом'янська районна в м. Києві державна адміністрація як орган опіки та піклування, рекомендує визначити місце проживання малолітніх ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1., та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2., з батьком ОСОБА_2 ( т. 1 а.с.125-127).

З огляду на викладене та оцінюючи матеріали справи, приймаючи до уваги вік дітей, особливості їх розвитку, суд приходить до висновку, що проживання малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, саме з батьком, відповідатиме інтересам дітей та забезпечить їх права на належне виховання, розвиток, оздоровлення, утримання та безпеку.

Статтями 10, 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вина посилається як на підставу своїм вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

На основі з'ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про задоволення зустрічної позовної заяви.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст.88 ЦПК України.

виходячи з вищевикладеного та керуючись ст.ст.3, 4, 10, 11, 57-60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України; Конвенцією ООН про права дитини; ст.ст.141, 150, 152, 154, 155, 157, 160, 161 СК України, ЗУ «Про охорону дитинства», суд, -

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: Орган опіки та піклування Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання малолітніх дітей - задовольнити.

Визначити місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, з батьком ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 243,60грн.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Солом'янський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги особою, яка його оскаржує протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя - Г.О. Козленко