РІШЕННЯ

Іменем України

25.05.2015 року м.Львів

Франківський районний суд м.Львова в складі:

головуючого судді - Мартинишин М.О.

при секретарі - Кметь Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2, Публічного Акціонерного товариства Завод «Львівсільмаш»,

треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання недійсними рішення та договору оренди в частині заміни сторони,

та зустрічним позовом ОСОБА_2

до ОСОБА_1, Публічного Акціонерного товариства Завод «Львівсільмаш»,

треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5

про визнання права майнового найму за Договором №136 від 03.06.2002 року,-

в с т а н о в и в:

Позивач позовом ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ПАТ Завод «Львівсільмаш», треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання недійсними рішення та договору оренди в частині заміни сторони.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 03.06.2002 року між ВАТ Завод «Львівсільмаш» та ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5 укладено Договір №136 згідно якого ВАТ Завод «Львівсільмаш» надав у користування вказаним працівникам нежитлове приміщення (незадіяну прибудову до відомчого дитячого садочку АДРЕСА_1). Протоколом №6 спільного засідання адміністрації та профкому ВАТ «Завод Львівсільмаш» від 12.05.2004р. сторону договору ОСОБА_5 замінено на ОСОБА_2 у зв'язку з звільненням ОСОБА_5 з заводу за власним бажанням. Заміна однієї з сторін договору №136 від 03.06.2002 року наймача ОСОБА_5 на ОСОБА_2 відбулась без його відома та погодження. Крім цього, зазначає, що вказаною заміною сторони порушено його переважне права на укладення договору найму, оскільки ним належно виконувались обов'язки за договором найму.

Відповідач ОСОБА_2 заперечив позовні вимоги ОСОБА_1, покликаючись на їх безпідставність та звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1, ПАТ Завод «Львівсільмаш», треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права майнового найму за Договором №136 від 03.06.2002 року. Свої вимоги обґрунтовує тим, що оскаржуваний Договір №136 від 03.06.2002 року укладено в порядку, формі і на умовах вимог ЦК УРСР 1963 року, який діяв на час укладення договору. Вказує, що ВАТ «Завод Львівсільмаш» передав в користування наймачам нежитлові приміщення за визначеною адресою. Умова про безстроковість договору повністю відповідала положенням ст.259 ЦК УРСР, а проведення за кошти наймачів переобладнання нежитлового приміщення в житло підтверджує оплатність даного договору. Заміна сторони договору відбулася на підставі протоколу №6 від 12.05.2004р. у такій же формі, що й укладення договору - спільним рішенням адміністрації та профкому ВАТ «Завод Львівсільмаш». З заміною сторони погодились наймодавець і інші наймачі, такої не оскаржували.

У судовому засіданні представник позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити, в задоволенні зустрічних позовних вимог - відмовити повністю з підстав викладених в позовній заяві. Додатково пояснив, що при зміні сторони договору було порушено переважне право його довірителя на найм звільненої частини нежитлових приміщень, і він своєї згоди на таку зміну не надавав.

Представник відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) ОСОБА_2 заперечив проти задоволення первісного позову, повністю підтримав зустрічний позов просив його задовольнити. Додатково зауважив, що ОСОБА_1 був повідомлений про час та місце проведення засідання адміністрації та профкому ВАТ «Завод Львівсільмаш», однак останній на засідання не з'явився. В подальшому його повідомляли про зміну сторони договору з чим останній погодився, не заперечував, і договір не оскаржував.

Представник відповідача за первісним та зустрічним позовом ПАТ Завод «Львівсільмаш» в судове засідання повторно не з'явився, хоча був належним чином повідомлений, причин неявки суду не повідомляв, а тому суд відповідно до ст.169 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника відповідача.

Представник третіх осіб ОСОБА_3, ОСОБА_4 подав на адресу суду письмову заяву, в якій просить розглянути справу у відсутності третіх осіб, щодо суті позовних вимог просить відмовити в задоволенні первісного позову, задоволити зустрічний. Суд, з врахуванням вказаної заяви, вважає за можливе розглянути справу у відсутності третіх осіб ОСОБА_3, ОСОБА_4.

Третя особа ОСОБА_5 повторно в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений, причин неявки суду не повідомив, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності третьої особи ОСОБА_5

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до обґрунтованого висновку, що первісний позов не підлягає до задоволення, а зустрічний позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України та ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права.

За вимогами ст. ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

На підставі рішення Загальних зборів акціонерів та профспілкового комітету від 23.05.2002 року, було укладено Договір №136 від 03.06.2002 року згідно якого ВАТ Завод «Львівсільмаш» надав у користування працівникам ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5 нежитлове приміщення (незадіяну прибудову до відомчого дитячого садочку АДРЕСА_1), відповідно до якого Договір набирає чинності з дня підписання сторонами і діє безстроково, працівники зобов'язуються за власні кошти провести переобладнання приміщення під житло, виготовити проектну документацію та виконати своїми силами та за власні кошти всі будівельні роботи та благоустрій прибудинкової території.

Протоколом №6 спільного засідання адміністрації та профкому ВАТ «Завод Львівсільмаш» від 12.05.2004р. ОСОБА_5 у зв'язку з його звільненням з заводу замінено на іншого працівника ОСОБА_2

03.11.2006 року рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради №1284 затверджено акт державної приймальної комісії про готовність до введення в експлуатацію житлових квартир на АДРЕСА_1.

Згідно ст.256 ЦК УРСР, наймодавець зобов'язується надати наймачеві майно у тимчасове користування за плату.

Статтею 259 ЦК УРСР, передбачено, що договір майнового найму укладений без зазначення строку, вважається укладеним на невизначений строк і кожна із сторін вправі відмовитись від договору в будь-який час попередивши про це в письмовій формі другу сторону за три місяці.

Відповідно до ст.264 та ст.272 ЦК УРСР, передбачалась можливість зарахувати поліпшення найнятого майна в рахунок найомної плати.

З огляду на представлені і досліджені докази та вимоги законодавства, що діяло на момент укладення спірного договору, суд приходить до переконання, що спірний договір відповідав вимогам закону, які діяли на той час, в тому числі і щодо додержання усіх істотних умов, як це вимагалося положеннями ст.153 та гл.25 ЦК УРСР 1963 року.

Згідно п.1.1 Договору ВАТ «Завод Львівсільмаш» надає у користування нежитлові приміщення за конкретно вказаною адресою.

Щодо строковості користування майном, п.3.1 Договору визначено, що договір набирає чинності з дня підписання сторонами і діє безстроково. Вказана умова договору повністю відповідає вимогам ст.259 ЦК УРСР, та не суперечить положенням ст.256, 258 ЦК УРСР щодо тимчасовості користування майном та погодження строку договору найму.

Умовами договору передбачено, що працівники зобов'язуються за власні кошти провести переобладнання даного нежитлового приміщення під житло, виготовити проектну документацію та виконати своїми силами та за власні кошти всі будівельні роботи та благоустрій прибудинкової території.

Дотримуючись умов договору наймачі провели переобладнання найманого нежитлового приміщення під житло, зокрема виготовили проектну документацію та виконали своїми силами за власні кошти всі будівельні роботи. Після цього, 03.11.2006 року рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради №1284 затверджено акт державної приймальної комісії про готовність до введення в експлуатацію житлових квартир на АДРЕСА_1.

Суд вважає, що при укладення договору було додержано і такої істотної умови, як оплатність, оскільки договором передбачалось зобов'язання наймачів (працівників) за власні кошти провести переобладнання, виготовити документацію, провести будівельні роботи та інше, тобто значно покращити майно наймодавця за власний кошт. Вказані умови договору свідчать про домовленість між сторонами про фактичне внесення коштів наймачами в ремонт приміщень, витрати за що фактично мав би нести наймодавець. Як встановлено судом по даний час наймачі з членами сімей і досі проживають у вказаних приміщеннях, належно виконували та виконують свої обов'язки за договором найму і наймодавець на протязі всього строку дії договору не вимагав припинення або розірвання такого.

Даний договір найму укладено у простій письмовій формі та не підлягав нотаріальному посвідченню, що відповідає вимогам ст.47, 257 ЦК УРСР та не суперечить положенням ст.759 і 793 ЦК України 2004 року, які почали діяти через два роки після укладення договору і зворотної сили відносно цього договору не мають.

Таким чином, умови Договору №136 від 03.06.2002 року повністю відповідають істотним умовам договору майнового найму Цивільного Кодексу УРСР, чинного на час його укладення, а ОСОБА_2 є належним наймачем, право якого оспорюється іншою стороною договору і підлягає захисту шляхом визнання за ним права майнового найму.

Згідно ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб визначений законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищенаведені висновки суду щодо законності укладення договору №136 від 03.06.2002 року суд вважає такими, що не підлягають до задоволення позовні вимоги ОСОБА_1 Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України позивачем за первісним позовом не надано жодних доказів на підтвердження своїх доводів щодо порушення його права на переважне укладення договору найму.

Згідно з ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Відтак, вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що з ОСОБА_1 та Приватного Акціонерного товариства «Завод Львівсільмаш» на користь ОСОБА_2 слід стягнути судові витрати на оплату судового збору по 121,80 грн. (сто двадцять одна гривня вісімдесять копійок) з кожного.

Керуючись ст.ст. 3,4,10,11,30,57-60,88,169,208,209,212-215,218 ЦПК України,-

в и р і ш и в:

В задоволенні первісного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Публічного Акціонерного товариства Завод «Львівсільмаш», треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання недійсними рішення та договору оренди в частині заміни сторони - відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 ОСОБА_7 ОСОБА_8, Публічного Акціонерного товариства Завод «Львівсільмаш», треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права майнового найму за Договором №136 від 03.06.2002 року - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право майнового найму за Договором №136 від 03.06.2002 року щодо надання у користування нежитлового приміщення незадіяної прибудови до відомчого дитячого садочку АДРЕСА_1, укладеного між ВАТ «Завод Львівсільмаш» та ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_4

Стягнути з ОСОБА_1 та Приватного Акціонерного товариства «Завод Львівсільмаш» на користь ОСОБА_2 судові витрати на оплату судового збору по 121,80 грн. (сто двадцять одна гривня вісімдесять копійок) з кожного.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення

Суддя Мартинишин М.О.