РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого - Бондаренка Ю.О.,

суддів - Павліченко С.В., Собослой Г.Г.,

при секретарі - Волощук В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 який діє в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 червня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

АТ «ОТП Банк» звернулося з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 04 серпня 2005 року між АКБ «Райффайзенбанк Україна» правонаступником якого є АТ «ОТП Банк» та приватним підприємцем ОСОБА_2 було укладено Кредитний договір №CМ 800/014/2005, за умовами якого ОСОБА_2 отримала кредит в розмірі - 131650 доларів США. Погашення заборгованості за умовами кредитного договору мало здійснюватись позичальником щомісяця у розмірі та строки, визначені у графіку повернення кредиту та сплати процентів, шляхом внесення готівки в касу банку або безготівковим перерахуванням на поточний рахунок.

З метою забезпечення своєчасного виконання зобов'язань за Договором кредиту: між АКБ «Райффайзенбанк Україна» та ОСОБА_3 04 серпня 2005 року було укладено договір поруки №SR-800/133/2005, за умовами якого поручитель зобов'язується відповідати за повне та своєчасне виконання боржником його боргових зобов'язань перед Кредитором за Кредитним договором в повному обсязі таких зобов'язань.

04.08.2005 року між АКБ «Райффайзенбанк Україна» та ОСОБА_2 укладено договір іпотеки №РСМ-800/014/2005.

Банк виконав умови в повному обсязі та надав ОСОБА_2 кредитні кошти на загальну суму та на умовах визначених Кредитним договором, однак, ОСОБА_2, належним чином не виконувала умов договору щодо погашення заборгованості, що призвело до простроченої заборгованості, яка станом на 20.04.2012 року склала 670214,85 грн.

Посилаючись на вказане просить стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором №СМ 800/014/2005 від 04.08.2005 року в розмірі 670214,85 грн.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 червня 2013 року позов задоволено частково, стягнуто із ОСОБА_3 на користь ПАТ «ОТП Банк» - 610194,62 грн. заборгованості за кредитним договором №СМ 800/014/2005 від 04.08.2005 року, з яких: 543560,41 грн. - заборгованість за кредитом; 66187,89 грн. - заборгованість по відсотках; 446,41 грн. - пені та 3219 грн. судових витрат, у задоволенні решти позовних вимог відмовлено (т.1 а.с.147-149).

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 16 жовтня 2014 року скасовано рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 червня 2013 року за нововиявленними обставинами, а справу призначено до розгляду (т.1 а.с.206-207).

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 червня 2015 року позов задоволено, стягнуто солідарно із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «ОТП Банк» - 621121,23 грн. заборгованості та 3219 грн. судових витрат (т.2 а.с.8-10).

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 який діє в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, якою просить рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області скасувати, як таке що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права та постановити у справі ухвалу, якою у задоволенні заяви АТ "ОТП Банк" від 08.08.2013 року про перегляд рішення Ужгородського міськрайонного суд від 04.06.2013 року по справі № 712/11701/2012 року за нововиявленими обставинами, відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції безпідставно задовольнив заяву АТ "ОТП Банк" про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, та з порушенням процесу скасувавши рішення призначив справу до розгляду. Про час та місце розгляду справи відповідач не був належним чином повідомлений, в зв'язку з чим 03.06.2015 року не з'явився в судове засідання. При вирішенні самого позову суд першої інстанції не взяв до уваги, що порука діяла протягом 6 місяців після пред'явлення вимоги, а тому на думку апелянта строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, має обчислюватись з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Апелянт зазначає що оскільки позов пред'явлено лише 15 червня 2012 року то банк має право ставити питання до поручителя про повернення лише частини боргу яка утворилась з 15.12.2011 року (в межах останніх 6 місяців), в іншій частині зобов'язань порука припинилась.

У судовому засіданні представник апелянтів підтримав апеляційну скаргу з наведених підстав.

Представник банку в судовому засіданні заперечив щодо задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується апеляційна скарга, об'єктивно оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

У відповідності до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що 04 серпня 2005 року між АКБ «Райффайзенбанк Україна» та суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_2 було укладено Кредитний договір №CМ 800/014/2005 на суму 131650 доларів США для розвитку бізнесу, зі сплатою 13 % річних з кінцевим терміном повернення до 04.08.2012 року (а.с.9-17).

За умовами кредитного договору погашення відповідної частини кредиту здійснюється Позичальником щомісяця у розмірі та в строки, визначені у графіку повернення кредиту (додаток 2 до договору(а.с.20-22), шляхом внесення готівки в касу банку або безготівковим перерахуванням.

Правонаступником АКБ «Райффайзенбанк Україна» є ВАТ «ОТП Банк» (т.1 а.с.127-128).

5 травня 2008 року між ОСОБА_2 та банком укладений Договір №1 про внесення змін та доповнень до Кредитного договору №СМ 800/014/2005 від 4 серпня 2005 року (т.1 а.с.23).

4 лютого 2009 року між ОСОБА_2 та АКБ «Райффайзенбанк Україна» укладений додатковий договір №2 до договору №СМ 800/014/2005 від 4 серпня 2005 року. Цим договором п.1.4 "плата за користування кредитним договором" викладено у новій редакції (т.1 а.с.26-28).

10 вересня 2010 року між ОСОБА_2 та позивачем укладений додатковий договір №5 та про внесення змін та доповнень до Кредитного договору №СМ 800/014/2005 від 4 серпня 2005 року(т.1 а.с.33-36).

10 січня 2011 року між ОСОБА_2 та кредитором укладений Договір №6 про внесення змін та доповнень до Кредитного договору №№СМ 800/014/2005 від 4 серпня 2005 року. Цим договором викладено п. 1.4.11.1 частини №2 Кредитного договору в наступній редакції: на період з 10 січня 2011 до 9 лютого 2011 року для розрахунку за користування Кредитом буде використовуватися фіксована процентна ставка 11,88 %, в період з 10 лютого 2011 року до 9 серпня 2011 року для розрахунку процентів буде використовуватися процентна ставка в розмірі 11,95 %; на період з 10 серпня 2011 до повного виконання зобов'язань за кредитним договором для розрахунку за користування кредитом буде використовуватися плаваюча ставка (т.1 а.с. 38-41).

16 березня 2011 року між сторонами укладено додатковий договір №7 про внесення змін та доповнень до Кредитного договору №СМ 800/014/2005 від 4 серпня 2005 року, яким п.1.1.2. виклали в новій редакції зазначивши, що погашення заборгованості здійснюватиметься через транзитний рахунок (т.1 а.с.42).

10 червня 2011 року між ОСОБА_2 та банком укладений Договір №8 про внесення змін та доповнень до Кредитного договору №№СМ 800/014/2005 від 4 серпня 2005 року. Цим договором викладено п. 1.4.11.1 Кредитного договору в новій редакції: на період з 10 червня 2011 до 9 листопада 2011 року для розрахунку процентів за користування Кредитом буде використовуватися фіксована процентна ставка 6,5 %, в період з 10 листопада 2011 року до повного виконання зобов'язань буде використовуватися процентна ставка в розмірі 15,21 % (т.1 а.с.43-47).

З метою забезпечення своєчасного виконання зобов'язань за Договором кредиту, між АКБ «Райффайзенбанк Україна» та ОСОБА_3 04 серпня 2005 року було укладено договір поруки №SR-800/133/2005, за умовами якого ОСОБА_3 зобов'язується відповідати за повне та своєчасне виконання боржником ОСОБА_2, її зобов'язань перед кредитором за кредитним договором №CМ 800/014/2005 від 04 серпня 2005 року (т.1 а.с.48-50).

10 лютого 2010 року між ОСОБА_3 та ПАТ "ОТП Банк" укладений додатковий договір №1 до договору поруки №SR -800/133/2005 від 4 серпня 2005 року, яким договір поруки викладено у новій редакції та визначений розмір заборгованості на дату укладення цього додаткового договору, розмір боргових зобов'язань забезпечених порукою становить 68008,81 доларів США (т.1 а.с.51-52).

10 вересня 2010 року між поручителем та банком укладений додатковий договір №2 до договору поруки №SR -800/133/2005 від 4 серпня 2005 року, яким договір поруки викладено у новій редакції та визначений розмір заборгованості на дату укладення цього додаткового договору, розмір боргових зобов'язань забезпечених порукою становить 69.483,22 доларів США (т.1 а.с.24-25).

10 січня 2011 року між ОСОБА_3 та ОТП "Банк" укладений додатковий договір №3 до договору поруки №SR -800/133/2005 від 4 серпня 2005 року, яким 3 п. п.(а) 2.1 та 2.2 Договору поруки викладено в новій редакції . Розмір боргових зобов'язань на дату укладання цього додаткового договору, забезпечених порукою, становить 131.650,00 доларів США. Також цим додатковим договором доповнено ст.3 п. п.3.9, 3.10 ( з підпунктами) та викладено їх в новій редакції (т.1 а.с.29-30).

10 червня 2011 року між поручителем та ОТП "Банк" укладений додатковий договір №4 до договору поруки №SR -800/133/2005 від 4 серпня 2005 року, яким 3 п. п.(а) 2.1 та 2.2 Договору поруки викладено в новій редакції . Розмір боргових зобов'язань на дату укладання цього додаткового договору, забезпечених порукою, становить 70898,43 долари США. Також цим додатковим договором доповнено ст.3 п. п.3.9, 3.10 ( з підпунктами) та викладено їх в новій редакції (т.1 а.с.31-32).

ОСОБА_2 належним чином умов кредитного договору щодо своєчасного погашення заборгованості не виконувала , в результаті чого станом на 20.04.2012 року заборгованість відповідачів за Кредитним договором склала 543560,41 грн. - заборгованість по основній сумі боргу за кредитом; 66187,89 грн. - заборгованість за нарахована.

Позичальником та поручителем не оспорюється факт невиконання своїх договірних зобов'язань за зазначеним кредитним договором.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору та правил ст.530 ЦК України в строк, установлений договором.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором, банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором установлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу.

За умовами кредитного договору, сплата основної суми кредиту здійснюється щомісячно, згідно з додатком до договору, протягом дії договору до виконання сторонами своїх зобов'язань у повному обсязі.

У відповідності до статей 553, 554 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого зобов'язання. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки.

Відповідно до твердження апелянта, порука припинилась до частини заборгованості, яка виникла до 15.12.2011 року.

Зі змісту статті 4 договору поруки №SR -800/133/2005 від 4 серпня 2005 року слідує, що договір поруки діє до повного виконання боргових зобов'язань (т.1 а.с.50)

Умови договору поруки про його дію до повного припинення зобов'язань боржника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні ст.251, ч.4 ст.559 ЦК, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми ч.4 ст.559 ЦК про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Як установлено судом, боржник, ОСОБА_2 (а отже, і поручитель ОСОБА_3) взяла на себе зобов'язання повернути суму кредиту з відповідними процентами до 04.08.2012 року, сплачуючи її частинами (щомісячними платежами) згідно з графіком платежів (п.1.6.1 кредитного договору).

Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов'язання згідно з ч.3 ст.254 ЦК спливає у відповідне число останнього місяця строку.

У зв'язку з порушенням боржником графіка погашення платежів та виникненням заборгованості за кредитним договором кредитор використав передбачене ч.2 ст.1050 ЦК та п.1.9.1 договору право на дострокове повернення всієї суми кредиту та пов'язаних із ним платежів

Отже, у разі зміни кредитором на підставі ч.2 ст.1050 ЦК строку виконання основного зобов'язання передбачений ч.4 ст.559 ЦК України, шестимісячний строк підлягає обчисленню із цієї дати

Заборгованість, з приводу якої заявлений позов у справі, виникла в боржника за період з 10.03.2011 до червня 2012 року (часу звернення позивача до суду) у зв'язку з несплатою боржником поточних щомісячних платежів із погашення кредиту та процентів за користування ним.

Якщо умовами договору кредиту передбачені окремі самостійні зобов'язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов'язку, то у разі неналежного виконання позичальником цих зобов'язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Саме таку правову позицію було висловлено Верховним Судом у постанові від 19.03.2014 у справі №6-20цс14.

Оскільки відповідно до ст.554 ЦК поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень ч.4 ст.559 ЦК) повинні застосовуватись і до поручителя.

Таким чином, слід дійти висновку про те, що у разі неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором передбачений ч.4 ст.559 ЦК строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Як убачається з графіка погашення кредиту, чергові платежі боржник мав здійснювати не пізніше 10 числа кожного місяця, тому з часу несплати кожного з платежів відповідно до ст.261 ЦК починається перебіг позовної давності для вимог до боржника та обчислення встановленого ч.4 ст.559 ЦК шестимісячного строку для пред'явлення вимог до поручителя.

У разі пред'явлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання в силу положень ч.4 ст.559 ЦК порука припиняється в частині певних щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Разом із тим правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов'язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов'язань та в частині вимог про дострокове погашення кредитних коштів.

Крім того, при застосуванні ч.4 ст.559 ЦК слід ураховувати таке.

Регулюючи правовідносини з припинення поруки у зв'язку із закінченням строку її чинності, ч.4 ст.559 ЦК передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки (перше речення ч.4 ст.559 ЦК); протягом 6 місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, якщо кредитор не пред'явить вимоги до поручителя (друге речення ч.4 ст.559 ЦК); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов'язання не встановлено або встановлено моментом пред'явлення вимоги), якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя (третє речення ч.4 ст.559 ЦК).

Зі змісту цієї норми вбачається, що у тексті ч.4 ст.559 ЦК застосовуються поняття «пред'явлення вимоги» та «пред'явлення позову» як умови чинності поруки.

Враховуючи правову конструкцію зазначеної правової норми, викладеної в одному абзаці, подібність правовідносин, які вона регулює, та на підставі системного, послідовного, логічного тлумачення змісту цієї норми слід дійти висновку про те, що передбачений цією нормою підхід до правового регулювання строків дії поруки та її припинення є однаковим.

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у ч.4 ст.559 ЦК) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може.

Аналогічний висновок міститься в постанові ВСУ від 17.09.2014 №6-53цс14

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги в частині припинення поруки до зобов'язань по пені та відсоткам які виникли до 15.12.2011 року ґрунтуються на діючому законодавстві.

З огляду на наведене з поручителя підлягає солідарному з боржником стягненню заборгованість по відсоткам, пені яка виникла після 15.12.2015 року.

З розрахунку заборгованості та заяви про збільшення позовних вимог слідує, що з 15.12.2011 року заборгованість по відсотках складає 4735.42 долари США,(що становило 37847,84 грн.) пені в розмірі 10792,34 грн. (т.1 а.с. 7-8,134)

За таких обставин солідарному стягненню з відповідачів підлягає заборгованість в розмірі 592200,59 грн., яка складається з 543560,41 грн. (що еквівалентно 68008,81 доларів США) - основна сума заборгованості, 37847,84 грн. (що еквівалентно 4735.42 доларам США) - заборгованості по відсотках, 10792,34 грн. - заборгованість по пені.

Решта сума заборгованості в розмірі 28920,64 грн., слід стягнути з ОСОБА_2 з яких 28340,05 грн. (що еквівалентно 3545,83 доларам США) - заборгованості по відсотках, 580,59 грн. - заборгованість по пені.

Зазначені вимоги закону судом не були враховані, а тому висновки суду про солідарне стягнення з відповідачів усієї суми заборгованості не ґрунтуються на законі.

Згідно ч.1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Вимоги апелянта, щодо постановлення у справі ухвали, якою у задоволенні заяви АТ "ОТП Банк" від 08.08.2013 року про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Ужгородського міськрайонного суд від 04.06.2013 року по справі № 712/11701/2012 року відмовити, не підлягають до задоволення, зважаючи на те, що апеляційна скарга не містить вимоги про скасування ухвали суду першої інстанції про скасування ухвали Ужгородського міськрайонного суду від 16.10.2014 року про задоволення заяви ПАТ "ОТП Банк" про перегляд рішення за нововиявленими обставинами та скасування рішення Ужгородського міськрайоного суду від 04.06.2013 року.

З огляду на наведене апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.218, 303, 307, 309, 315, 319 ЦПК України, судова колегія, -

р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 який діє в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 червня 2015 року - змінити, виклавши резолютивну частину в новій редакції.

Позов ПАТ "ОТП Банк" - задовольнити частково.

Стягнути солідарно з підприємця ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ "ОТП Банк" заборгованість за кредитним договором № СМ 800/014/2005 від 4 серпня 2005 року в розмірі 592200,59 грн., яка складається з 543560,41 грн. (що еквівалентно 68008,81 доларів США) - основна сума заборгованості, 37847,84 грн. (що еквівалентно 4735.42 доларам США) - заборгованості по відсотках, 10792,34 грн. - заборгованість по пені.

Стягнути з підприємця ОСОБА_2 на користь ПАТ "ОТП Банк" заборгованість за кредитним договором № СМ 800/014/2005 від 4 серпня 2005 року в розмірі 28920,64 грн., з яких 28340,05 грн. (що еквівалентно 3545,83 доларам США) - заборгованості по відсотках, 580,59 грн. (що еквівалентно 1392,56 долари США) - заборгованість по пені.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді: