АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/83/К/15 суддя Чайкін І.Б.
Категорія - 27 (I) Доповідач - Бондар Я.М.
УХВАЛА

Іменем України

21 січня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Бондар Я.М.,

суддів - Зубакової В.П., Соколан Н.О.,

при секретарі - Булах К.А.,

за участі - відповідача ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 23 жовтня 2014 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Правекс-Банк" до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2013 року Публічне акціонерне товариство "Правекс-Банк" (далі - ПАТ "Правекс-Банк") звернулось до суду із позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, укладеним між сторонами 17 вересня 2007 року. В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що у зв'язку з неналежним виконанням відповідачами кредитного зобов'язання за договором виникла заборгованість, яка станом на 14.08.2013 року складає 687355,22 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 23 жовтня 2014 року позов ПАТ "Правекс-Банк" задоволено частково, стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість по кредитному договору в сумі 416796,04 грн., а також по 1720,50 грн. судового збору з кожного.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_3 поставив питання про скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції вимог матеріального та процесуального права. Суд першої інстанції не повно з'ясував обставини справи. Зокрема судом проігноровано відсутність в матеріалах справи доказу щодо отримання позичальником коштів, обумовлених в кредитному договорі. Також на думку ОСОБА_3, судом не досліджено обставин порядку укладення кредитного договору та його відповідність вимогам чинного законодавства.

В письмових запереченнях проти апеляційної скарги представник позивача, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, просив відхилити апеляційну скаргу, залишивши рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 23 жовтня 2014 року без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких обставин.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду відповідає.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з доведеності та обґрунтованості позовних вимог в частині суми тіла кредиту та процентів за користування кредитом.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи 17.09.2007 року між АКБ "Правекс Банк", правонаступником якого є позивач, та відповідачем ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 3636-036/07Р (а.с.6-8), згідно умов якого відповідачу надано кредит в сумі 180200,00 грн. зі строком повернення кредиту до 17 жовтня 2031 року під 14,49% річних. Згідно умов вказаного кредитного договору, ОСОБА_3 зобов'язався перед позивачем за повернення кредиту та нарахованих відсотків, відшкодування збитків, за сплату пені та інших штрафних санкцій, обумовлених кредитним договором.

В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором 17.09.2007 року між АКБ "Правекс Банк", правонаступником якого є позивач, та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір поруки № 3636-036/07р (а.с.12), згідно умов якого поручитель в порядку та на умовах, передбачених договором зобов'язалась нести солідарну майнову відповідальність перед кредитором за виконання в повному обсязі ОСОБА_3 за вказаним кредитним договором.

Позичальник належним чином не виконував умови кредитного договору, плату за кредит своєчасно не повернув.

У зв'язку з викладеним та враховуючи ігнорування письмової вимоги щодо повернення кредитних коштів позивач звернувся до нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 Так, нотаріусом було запропоновано в рахунок задоволення вимог АКБ "Правекс-Банк" в розмірі 278396,54 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки, квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_1.

Таким чином, згідно протоколу № 0410040-2 від 12.05.2010 року вказана квартира була реалізована з прилюдних торгів за 87850 грн.

Проте вказаних коштів для погашення загальної суми заборгованості за кредитним договором не вистачило та у зв'язку з тим, що позичальником до сьогоднішнього дня зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі не виконано, на залишкову після реалізації предмета іпотеки заборгованість були нараховані відсотки та пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань.

Відтак, станом на 14.08.2013 року заборгованість за вказаним кредитним договором становить 687355,22 грн., з яких 179573,00 непогашений кредит, 78195,31 пеня за несвоєчасни погашення кредиту, 237223,04 - проценти, 192363,86 пеня за несвоєчасне погашення процентів.

Вирішуючи спір по суті, суд вірно встановив обставини по справі, дав їм належну оцінку і відповідно до норм матеріального та процесуального права обґрунтовано дійшов до висновку про часткове задоволення позову та солідарне стягнення заборгованості з відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_1, оскільки відповідно до вимог ч.1 ст. 1054 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти, та відповідно до вимог ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, якими є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Як вбачається із договору кредиту 17.09.2007 року, його було укладено сторонами шляхом підписання, що свідчить про те, що сторони дійшли згоди щодо усіх його умов, а ОСОБА_3 підписанням договору підтвердив свою згоду з умовами кредитування. Так само з умовами кредитування погодилась і ОСОБА_1, підписавши договір поруки.

При цьому суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені за несвоєчасне повернення кредиту в сумі 78195,31 грн. та пені за несвоєчасне повернення відсотків в сумі 192363,86 грн. керувався вимогами ст. 258, ч. 3 ст. 551 ЦК України та виходив з того, що стягнення неустойки (пені штрафу) обмежується 12-ма місяцями перед зверненням кредитора до суду та дійшов висновку, що згідно розрахунку наданого позивачем за вказаний період заборгованість по пені відсутня.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду наступне.

У відповідності до ч.1,3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки застосовується позовна давність строком 1 рік.

Виходячи з аналізу вказаних норм права суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що стягнення неустойки (пені) обмежується дванадцятьма місяцями, що передують зверненню кредитора до суду та згідно довідки розрахунку заборгованості за кредитом за період з 22 листопада 2012 року по 22 листопада 2013 року пеня за несвоєчасне повернення кредиту та несвоєчасне повернення відсотків за користування кредитом відсутня.

Відтак, на підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про доведеність позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 416796,04 грн.

Доводи апеляційної скарги щодо позбавлення відповідачів можливості бути присутніми в судовому засіданні, скористатись правовою допомогою фахівців з банківського права, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вони спростовуються матеріалами справи, зокрема на аркушах 71,72 є заяви відповідачів щодо розгляду справи за їх відсутності, із зазначенням щодо незгоди з позовними вимогами та проханням відмовити в задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги щодо позбавлення відповідачів можливості дослідити обставини укладення кредитного договору, колегія суддів не приймає до уваги оскільки питання щодо правомірності вказаного кредитного договору не порушувалось жодною із сторін.

Згідно ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Оскільки кредитний договір від 17.09.2007 року не було визнано недійсним у встановлену законом порядку, доводи апеляційної скарги про те, що в матеріалах справи відсутні докази отримання позичальником кредитних коштів, всупереч ч. 1 ст. 60 ЦПК України, згідно з якою кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень, не підтверджуються належними доказами.

Співідповідачка ОСОБА_1 подала заперечення на апеляційну скаргу, в яких водночас просила скасувати дане рішення суду через порушення судом норм матеріального права при покладенні на неї як на поручителя відповідальності за кредитними зобов`язаннями ОСОБА_3 в солідарному порядку. При цьому дане рішення ОСОБА_1 не оскаржила.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Заочне рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 23 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: