АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження №22-ц/791/43/15 Головуючий в І інстанції Майдан С.І.
Категорія 27 Доповідач: Ігнатенко П.Я.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року січня місяця 22 дня колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого:Стародубця М.П.
Суддів:Воронцової Л.П.
Ігнатенко П.Я.
При секретарі:Калюжному О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» на рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 10 вересня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_5 до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», ОСОБА_6, приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_7, третя особа: виконавчий комітет Комсомольської районної у м. Херсоні ради, про визнання правочинів недійсними,-

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2012 року позивачка звернулась до суду із вказаним вище позовом про визнання недійсними договору іпотеки та кредитного договору в частині п.1.5,1.6,2.1, укладених 04.05.2007 року, між ОСОБА_6 та ВАТ «КБ «Надра» (правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра»). Посилається на недотримання в момент вчинення зазначених правочинів прав та інтересів неповнолітніх дітей, а саме: її неповнолітньої доньки ОСОБА_8, 1989 року народження та малолітнього онука ОСОБА_9, 2006 року народження, які проживали будинку, що є предметом іпотеки на час укладення ос порених договорів, а також порушення нотаріусом вимог гл.6 Інструкції про вчинення нотаріальних дій при посвідченні договору іпотеки через відсутність згоди на це органів опіки і піклування.

Також просила визнати недійсним договір поруки від 04.05.2007 року, який вона не підписувала, про що вказує відсутність анкети поручителя.

Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона 10 вересня 2014 року позовні вимоги задоволені частково. Визнано недійсним договір іпотеки, укладений 04 травня 2007р. між ОСОБА_6 та ВАТ "КБ Надра". Зобов'язано приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_7 виключити з реєстру іпотеку та заборону відчуження нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_2, яке було передано в іпотеку за договором іпотеки від 04.05.2007 року №804/6/05/2007/840к/2229, зареєстровані в Державному реєстрі іпотек за реєстровим №4909200 та в Єдиному реєстрі заборони відчуження об'єктів нерухомого майна за реєстровим №4909173.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» просить скасувати рішення суду в частині визнання недійсним договору іпотеки, відмовити у задоволенні цієї частини позовних вимог, оскільки 01 грудня 2005 року ОСОБА_6, який діяв від свого імені та від імені інших співвласників продав ОСОБА_10 житловий будинок АДРЕСА_2 і на це відчуження була згода органу опіки та піклування. Після чого з цього будинку були зняті з реєстрації ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_11, також знята з реєстрації неповнолітня ОСОБА_8, яка була зареєстрована в АДРЕСА_1.

04 травня 2007 року ОСОБА_6 отримав кредит в банку «Надра» для купівлі зазначеного будинку у ОСОБА_10 та уклав договір іпотеки. На той момент ОСОБА_11 не мав права користування будинком, як і його малолітній син ОСОБА_9. Підстав для визнання недійсним договору іпотеки - немає.

Апелянт посилається на те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Заперечень на апеляційну скаргу на адресу апеляційного суду не надходило.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах визначених ст.303ЦПК України , з урахуванням доводів апеляційної скарги щодо задоволених позовних вимог, які стосуються визнання недійсним договору іпотеки, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із наявності підстав, передбачених ч. 6 ст. 203, 215 ЦК України для визнання укладеного ОСОБА_6 спірного договору іпотеки недійсним, оскільки не дотримано положень ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей», ст.. 17 Закону України «Про охорону дитинства» та на час укладення договору не був отриманий дозвіл органу опіки та піклування, незважаючи на те, що у будинку був зареєстрований та проживав неповнолітній онук іпотекодавця.

Проте повністю погодитися з таким висновком суду не можна.

Згідно із ч. 3 ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» (у редакції чинній на момент укладення договору іпотеки) батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятись від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов'язуватись від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» (у редакції чинній на момент укладення договору іпотеки) органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей. Для здійснення будь-яких правочинів стосовно нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, потрібна попередня згода органів опіки та піклування.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі договору купівлі-продажу від 04.05.2007 року відповідач ОСОБА_6 є власником будинку за адресою: АДРЕСА_2.

04.05.2007 року між ВАТ КБ «Надра» (далі банк) та ОСОБА_6 укладено кредитний договір для проведення розрахунків по зазначеному вище договору купівлі-продажу житлового будинку та з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором в той же день між банком та ОСОБА_6 укладено договір іпотеки.

Станом на час укладання цього договору малолітній ОСОБА_9, 2006 року народження був зареєстрований у даному будинку разом із батьком ОСОБА_11, 1984 р.н., що постійно проживав і зареєстрований у спірному будинку.

Системний аналіз ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей», ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» дає підстави для висновку про те, що попередній дозвіл органу опіки та піклування при відчуженні нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким, в разі використання його як житла, має дитина, надається лише в разі, коли власником відчужуваного майна є батьки або особи, які їх замінюють, а також коли останні укладають угоди від імені неповнолітніх.

З урахуванням того, що ОСОБА_6 не є батьком малолітнього ОСОБА_9, або особою, яка його замінює, то він міг розпоряджатися належним йому на праві власності нерухомим майном без попереднього дозволу органу опіки та піклування на його відчуження.

Окрім того, згідно п. 2.1.3. договору іпотеки іпотекодавець гарантував, що предмет іпотеки не є предметом іпотеки за іншими зобов'язаннями, нікому не переданий у найом, оренду чи на підставі будь-якої іншої угоди, не підлягає вилученню і вільний від будь-яких зобов'язань, крім тих, що передбачені цим Договором.

Також з матеріалів справи вбачається, що згідно договору купівлі-продажу від 01.02.2005 року ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_11 та неповнолітня ОСОБА_8 продали, а ОСОБА_10 купила житловий будинок АДРЕСА_2. Сторонами не оспорюється, що зазначена угода укладена з дозволу органу опіки і піклування з метою захисту інтересів неповнолітнього співвласника - ОСОБА_8, 1989 р.н. За умовами цього договору купівлі-продажу від 01.02.2005 року продавці зобов'язались знятися з реєстрації та звільнити будинок в 10-денний строк. Дійсність договору ніким не оспорена, однак зазначені зобов'язання щодо зняття з реєстрації та виселення виконані частково, ОСОБА_8 знята з реєстрації у вказаному вище будинку та зареєстрована в АДРЕСА_1, а, зокрема, ОСОБА_11 не виконав своїх зобов'язань за договором та зареєстрував у зазначеному будинку свого новонародженого сина ОСОБА_9, 2006 року народження, в період дії обтяження будинку, як предмета іпотеки.

Окрім того, відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст. 29 ЦПК України передбачено, що здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов'язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦПК України права, свободи та інтереси малолітніх осіб віком до чотирнадцяти років, а також недієздатних фізичних осіб захищають у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, опікуни чи інші особи, визначені законом.

З матеріалів справи вбачається, що договір іпотеки від 04.05.2007р., був укладений банком з ОСОБА_6, позивачка не була стороною в договорі. Крім того, на момент звернення до суду із вимогами в інтересах ОСОБА_8 та ухвалення рішення судом, донька позивачки - ОСОБА_8, 1989 р.н., досягла повноліття.

Отже, позивачка не мала права та повноважень на представництво інтересів у суді своєї повнолітньої доньки, оскільки остання з моменту досягнення нею повноліття здобула увесь необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Стосовно пред'явлення ОСОБА_5 позовних вимог та представництва в суді інтересів її малолітнього онука - ОСОБА_9, 2006 року народження, то також як в суді першої, так і апеляційної інстанції позивачкою не надано ніяких документів на право представництва в суді його інтересів в розумінні ст.ст. 39,40,42,44 ЦПК України, ч.7 ст. 119 ЦПК України.

Отже, судом першої інстанції розглянуті позовні вимоги ОСОБА_5, заявлені нею, як неповноважною особою в інтересах повнолітньої доньки та малолітнього онука. Окрім того, судом першої інстанції неповно встановлено коло осіб, які мають безпосереднє відношення до предмету спору, прав та інтересів яких стосується позов (порушення п. 2 ч. 6 ст. 130 ЦПК України). Суд апеляційної інстанції не має відповідних повноважень для усунення зазначених недоліків.

Таким чином, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню в частині задоволення позовних вимог щодо визнання недійсним договору іпотеки від 04.05.2007 року №804/6/05/2007/840к/2229.

Окрім того, відповідно до вимог ч.3 ст. 303 ЦПК України, підлягає скасуванню рішення суду також в частині застосування наслідків визнання недійсним правочину та задоволення похідних вимог про зобов'язання приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_7 виключити з реєстру іпотеку та заборону відчуження нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_2, яке було передано в іпотеку за договором іпотеки від 04.05.2007 року №804/6/05/2007/840к/2229, зареєстровані в Державному реєстрі іпотек за реєстровим №4909200 та в Єдиному реєстрі заборони відчуження об'єктів нерухомого майна за реєстровим №4909173. У вказаній вище частині ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні зазначених вимог.

В решті рішення суду не переглядалось.

Керуючись ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра»,- задовольнити.

Рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 10 вересня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні прозову ОСОБА_5 до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», ОСОБА_6, приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_7, третя особа: виконавчий комітет Комсомольської районної у м. Херсоні ради, про визнання правочинів недійсними, - відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає чинності негайно з моменту проголошення і може бути оскаржено протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: