Справа № 564/1557/15-ц
Костопільський районний суд Рівненської області в складі:
головуючий суддя Цвіркун О. С.
секретар судового засідання Федас І. О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Костопіль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості
ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.
Позивач та його представник в ході розгляду справи повністю підтримали позовні вимоги з аналогічних підстав зазначених у позові, просили суд позов задовольнити. 29 грудня 2015 року на адресу суду поступила заява позивача про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав, проти винесення заочного рішення не заперечував.
Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 в судове засідання не зявилися, про час і місце судового розгляду повідомлені належним чином у встановленому законом порядку.
Допитаний свідок ОСОБА_5 повідомив суду, що 16.08.2013 року відбулася дорожньо-транспортна пригода, за участю позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2 під час якої автомобіль «Mercedes-Benz 1820», отримав механічні пошкодження. В подальшому даний автомобіль був відремонтований ОСОБА_1, а відповідач мав сплатити йому кошти. На прохання позивача ОСОБА_2 склав розписку про оплату ремонту після отримання страхових коштів.
Свідок ОСОБА_6 повідомив суду, що ОСОБА_1 ремонтував автомобіль відповідача ОСОБА_2, який був пошкоджений під час дорожньо-транспортної пригоди, а останній склав розписку про оплату ремонту після отримання страхових коштів.
Враховуючи думку позивача, який не заперечував проти ухвалення заочного рішення та дослідивши докази належного повідомлення відповідачів про дату та час розгляду справи, суд дотримуючись вимог ст. 224 ЦПК України дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідачів та постановлення заочного рішення по справі.
Керуючись вимогами ч.2 ст.197 ЦПК України та беручи до уваги те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, суд вважає за вірне фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.
Суд, заслухавши посянення позивача, свідків, всебічно та обєктивно дослідивши матеріали справи, прийшов до переконання, що позов не підлягає до задоволення.
Статтями 10, 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона покликається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 59 ЦПК України).
Звертаючись до суду з даним позовом, позивачем вказано, що між ним та відповідачем ОСОБА_2 був укладений усний договір за умовами якого він провів ремонт автомобіля «Mercedes-Benz 1820», реєстраційний номер НОМЕР_1, 1998 року випуску, який належить ОСОБА_3 та 02.10.2013 року передав даний автомобіль ОСОБА_2
Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
Згідно до ст.628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно ч.1 та ч. 2 ст. 837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.
Істотними умовами вказаного договору є визначення його предмета, ціни та строків проведення робіт, які визначаються у відповідності до ст. 843, 846 ЦПК України.
На підтвердження своїх позовних вимог позивач посилається на покази свідків та розписку ОСОБА_2, яка складена 02.10.2013 року.
Зі місту даної розписки судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 зобовязується віддати виплачену страхову суму, яку отримає від страхової компанії повному обсязі. Страховка виплачується по страховому договору в результаті аварії яку спричинив ОСОБА_1 (а.с.7).
Однак, дана розписка не є належним та допустимим доказом, на підставі якого можливо було б безперечно встановити факт укладення між сторонами договору підряду, адже в ній не вказано за що і кому відповідач ОСОБА_2 зобовязується відати страхову суму.
Крім того, в показах свідків відсутні дані по істотних умовах договору підряду, а саме виду виконаних робіт, ціни та строку виконання договору підряду.
Також із пояснень самого позивача не вбачається на яких умовах він здійснював ремонт автомобіля, скільки коштів ним було затрачено. Разом з тим ним не надано жодного допустимого доказу те, що він самостійно здійснював ремонт, як це передбачено ст. 837 ЦК України.
Наданий позивачем товарний чек від 21.09.2013 року для підтвердження частини вартості проведеного ремонту, суд не приймає до уваги та вважає не належним доказом, адже ОСОБА_1 не надано жодного письмового документи чи іншого доказу з приводу того, які ушкодження отримав автомобіля «Mercedes-Benz 1820», реєстраційний номер НОМЕР_1, 1998 року і що саме ці запчастини використовувались для його ремонту.
Доводи позивача з приводу того, що за ремонт автомобіля повинен також солідарно заплатити відповідач ОСОБА_3 не заслуговують на увагу, оскільки між ОСОБА_4 та позивачем договорів з приводу ремонтних робіт транспортного засобу не укладалося.
Відповідно до положень ст. 57, 60 ЦПК України - сторона зобовязана довести ті обставини, на які посилається. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі в тому числі - висновків експертів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно з ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, зазначений законами України.
Згідно із ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.
Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно із роз'ясненнями, що містяться в п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» резолютивна частина рішення суду повинна мати вичерпні, чіткі, безумовні й такі, що випливають зі встановлених фактичних обставин, висновки по суті розглянутих вимог і залежно від характеру справи давати відповіді на інші питання, зазначені у статтях 215-217 ЦПК України.
З урахуванням вищевказаного, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є не доведеними, необґрунтованими та таким, що не підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. 626, 628, 638, 837, 843, 846 ЦК України , ст. 3, 4, 10, 57, 59, 60, 61, 197, 212, 214-215, 224, 226 ЦПК України, суд
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - відмовити за необгунтованістю.
Заочне рішення може бути переглянуте Костопільським районний судом за письмовою заявою відповідача, шляхом подачі заяви про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Рівненської області через Костопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяОСОБА_7