АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/3653/15 Доповідач у суді апеляційної інстанції: Волошина В.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого Волошиної В.М.

Суддів Котули Л.Г., Слюсар Т.А.

при секретарі Круглик В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 16 грудня 2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до Приватного підприємства «Лаєніндустрі» про стягнення безпідставно набутих грошових коштів.

Заслухавши доповідь судді Волошиної В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Приватного підприємства «Лаєніндустрі», в якому просить стягнути з відповідача грошові кошти в сумі 2.500 грн., які, на думку позивача, є безпідставно набутим майном. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача понесені ним витрати по сплаті судового збору в сумі 243 грн. 60 коп., а також інші судові витрати.

Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 16 грудня 2014 року в задоволенні позову ОСОБА_4 до Приватного підприємства «Лаєніндустрі» про стягнення безпідставно набутих грошових коштів відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням суду першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позов задовольнити, витребувати у приватного підприємства «Лаєніндустрі» безпідставно набуте майно-гроші в сумі 2 500,00 грн. щляхом стягнення 2 500,00 грн. з ПП «Лаєніндустрі» на його користь, мотивуючи тим, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що відсутня правова підстава, за якою надійшли гроші в сумі 2 500,00 грн. на рахунок ПП «Лаєніндустрі», а тому підприємство безпідставно утримує ці кошті та не має наміру повернути їх позивачу.

Сторони в судові засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи судом повідомлені у встановленому законом порядку. У відповідності до вимог статті 74, 305 ЦПК України неявка сторінабо інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у їх відсутність.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що між позивачем та ТОВ «Лексворд» 26.08.2014 було укладено Договір № 004057, за умовами якого, ОСОБА_4, як учасник програми «Ренессанс», виявив бажання отримати безвідсоткову позику на умовах цієї програми, а ТОВ «Лексворд» за згодою позивача, зобов′язалось вчинити певні дії, спрямовані на надання безвідсоткової позики, зазначеної у Додатку № 1 до даного договору, на підставі ст.ст. 1046,1048 Цивільного Кодексу України та на умовах діяльності Програми «Ренессанс», що міститься в Додатку № 2 до даного договору, який є невід′ємною частиною цього договору, у тому числі: організовувати та проводити розподіл Фонду Учасників, здійснити надання безвідсоткової позики на користь учасника програми за рахунок Фонду; надавати інші послуги і здійснювати інші правочини, погоджені сторонами у порядку та в строки, передбачені цим договором та додатками до нього. Відповідно до п. 4.6 вищезазначеного Договору сторони дійшли згоди, що всі Додатки, передбачені цим Договором, а також додаткові угоди, Договори, зміни або доповнення які не передбачені при підписанні даного Договору, але можуть виникнути в процесі виконання даного Договору, є невід′ємними складовими частинами даного Договору. Як вбачається з п.4.7 Договору, учасник заявляє, що отримав усі пояснення від представника Товариства, уважно прочитав та зрозумів усі визначення, умови та зміни до даного Договору і додатків до нього, що засвідчує своїм підписом (а.с.6, 7-8).

В день укладення Договору № 004057 з ТОВ «Лексворд» позивач уклав 26.08.2014 Договір про надання послуг за № 004057 з ПП «Лаєніндустрі», предметом якого є надання інформаційних, консультаційних послуг та послуг з пошуку інформації (а.с.5,10). Вартість плати за надання послуг погоджена сторонами і складає 2 500,00 грн., сплачується замовником через банківські установи на поточний рахунок виконавця протягом одного банківського дня з моменту укладення даного договору п. 2.1, 2.2.

Як вбачається з п.5.4 зазначеного договору, якщо сторони не пред′явили одна до одної ніяких письмових претензій, то взяті ними по цьому Договору зобов′язання вважаються виконаними належним чином, про що сторони складають Акт прийому-передачі наданих послуг. Відповідно до п.6.5 договору ОСОБА_4 особисто засвідчив, що отримав усі необхідні коректно викладені пояснення від представника ПП «Лаєніндустрі», уважно прочитав та зрозумів Договір.

Квитанцією № 5 від 26.08.2014 підтверджується факт оплати позивачем на рахунок ПП «Лаєніндустрі» грошової суми 2 500,00 грн. згідно договору № 004057 від 26.08.2014. Підписаний сторонами акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 26.08.2014 свідчить про виконання належним чином зобов′язань за договором № 004057 з ПП «Лаєніндустрі» про надання інформаційних, консультаційних послуг та послуг з пошуку інформації (а.с. 10).

Звертаючись до суду з вимогами про стягнення безпідставно набутих грошових коштів, позивач посилався на те, що Договір № 004057 від 26.08.2014 року про надання послуг з відповідачем ПП «Лаєніндустрі» він не мав наміру укладати, будь-які послуги вказане підприємство йому не пропонувало і в його послугах він не мав потреби. Вважає, що договір не містить істотної умови, яка є обов′язковою для будь-якого договору, а саме: умови про предмет договору. Він є неконкретним і незрозумілим, носить загальний характер, що унеможливлює виконання договору, а тому сторони не досягли згоди щодо предмету договору.

Загальні підставидля виникненнязобов'язання узв'язку знабуттям, збереженням майнабез достатньоїправової підставивизначені нормамиглави 83 ЦК України.

Стаття 1212 ЦК Українирегулює випадкинабуття майнаабо йогозбереження бездостатніх правовихпідстав.

Предметом регулюванняінституту безпідставного отримання чизбереження майнає відносини, які виникаютьу зв'язку збезпідставним отриманнямчи збереженняммайна i якіне врегульовані спеціальними інститутамицивільного права.

Зобов'язанняз безпідставного набуття, збереження майнавиникають занаявності трьохумов: а) набуттяабо збереженнямайна, б) набуттяабо збереженняза рахунокiншої особи, в) вiдсутнiсть правовоїпідстави длянабуття абозбереження майна (відсутність положеньзакону, адмiнiстративного акта, правочинну абоінших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Обєктивнимиумовами виникненнязобов'язань iзнабуття, збереження майнабез достатньоїправової підставивиступають: 1) набуття абозбереження майнаоднiєю особою (набувачем) за рахунокiншої (потерпілого); 2) шкода увигляді зменшенняабо незбiльшення майнау iншоїособи (потерпілого);

3) обумовленість збільшенняабо збереженнямайна настороні набувачашляхом зменшенняабо вiдсутностi збільшення настороні потерпілого; 4) вiдсутнiсть правовоїпідстави длявказаної змінимайнового стануцих осіб.

За змістомчастини першоїстатті 1212 ЦК Українибезпідставно набутиммайном ємайно, набуте особоюабо збережененею усебе зарахунок іншоїособи (потерпілого) без достатньоїправової підстави.

Вiдповiдно дочастини першої, пункту 1 частини другоїстатті 11, частин першоїта другоїстатті 509 ЦК Україницивiльнi правата обов'язки виникаютьіз дійосіб, що передбаченіактами цивільногозаконодавства, а такожіз дійосіб, що непередбачені цимиактами, але зааналогiєю породжуютьцивiльнi правата обов'язки. До підставвиникнення цивільнихправ таобовязків, зокрема, належать договорита iншiправочини. Зобов'язаннямє правовiдношення, вякому однасторона (боржник) зобов'язана вчинитина користьдругої сторони (кредитора) певну дію(передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити грошітощо) або утриматисявiд певноїдiї, акредитор маєправо вимагативід боржникавиконання йогообов'язку. Зобов'язання виникаютьз підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов'язанняповинно виконуватися належним чиномвiдповiднодо умовдоговору тавимог цьогоКодексу, інших aктiв цивільногозаконодавства, а завiдсутноcтi такихумов тавимог цьогоКодексу, інших aктiв цивільногозаконодавства - вiдповiдно дозвичаїв діловогообороту абоінших вимог, що звичайноставляться.

Згідно ізчастиною першоюстатті 177 ЦК Україниобєктами цивільнихправ є, зокрема, речі, утому числігроші.

Під вiдсутнiстю правовоїпідстави розумієтьсятакий перехідмайна відоднієї особидо іншої, який абоне ґрунтуєтьсяна прямійвказiвцi закону,або суперечитьметі правовiдношення i йогоюридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правовоїпідстави означає, що набувачзбагатився зарахунок потерпілогопоза підставою, передбаченою законом, іншими правовимиактами чиправочином.

Частиною першою статті 202 ЦК Українивстановлено, що правочиномє діяособи, спрямована нанабуття, зміну абоприпинення цивільнихправ таобовязків.

Згідно із частинами першою та другою статті 205 ЦК Україниправочин можевичинятися усноабо вписьмовій формі. Сторони маютьправо обиратиформу правочину, якщо іншене встановленозаконом.

Правочин, дляякого закономне встановленаобов'язкова письмоваформа, вважається вчиненим, якщо поведінкасторін засвідчуєїхню волюдо настаннявідповідних правовихнаслідків.

Приписами частини першої статті 207 ЦК Українипередбачено, що правочинвважається таким, що вчиненийу письмовійформі, якщо йогозміст зафіксований в одномуабо кількохдокументах, у листах, телеграмах, якими обмінялисясторони.

Системний аналізположень частинипершої, пункту 1 частинидругої статті 11, частини першоїстатті 177, частини першої статті 202, частин першої та другої статті 205, частини першої статті 207, частини першоїстатті 1212

ЦК України даєможливість дійтивисновку проте, що чиннийдоговір чиінший правочинє достатньоюта належноюправовою підставоюнабуття майна (отримання грошей).

Майно неможе вважатисянабутим чизбереженим бездостатніх правовихпідстав, якщо цевідбулося вне заборонений цивільнимзаконодавством спосібз метоюзабезпечення породженняучасниками вiдповiдних правовідносин у майбутньомупевних цивільнихправ таобовязків. Зокрема, унаслідок тихчи іншихюридичних фактів, правомірних дій, які прямопередбачені частиноюдругою статті 11 ЦК України.

Загальна умовачастини першоїстатті 1212 ЦК Українизвужує застосування інституту безпідставного збагачення узобов'язальних (договірних) відносинах, або отримане однієюзi сторін узобовязанні підлягаєповерненню iншiй стороніна пiдставi статті 1212 ЦК Українитільки занаявності ознакибезпiдставностi такого виконання.

Якщо жзобов'язання неприпиняється зпідстав, передбачених статтями 11, 600, 601, 604 - 607, 609 ЦК України, до моментуйого виконання, таке виконаннямає правовіпідстави (підстави, заяких виниклоце зобов'язання). Набуття однієюзі сторінзобов'язання майназа рахунокіншої сторонив порядкувиконання договірногозобов'язання неє безпідставним.

Судом першої інстанції установлено, що між сторонами в справі укладено договір про надання послуг, а грошові кошти, які позивач просить стягнути з ПП «Лаєніндустрі», отримано останнім як оплату виконаних за договором послуг.

Таким чином, грошові кошти отримано відповідачем за наявності правової підстави, а тому суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що договірний характерспірних правовідносин виключає можливістьзастосування доних положеньчастини першоїстатті 1212 ЦК України, у томучислі йщодо зобов'язання повернути грошові кошти позивачу.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 16 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: