Дата документу 02.11.2015
Справа № 334/9157/15-ц
Провадження № 2-о/334/222/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2015 року суддя Ленінського районного суду м. Запоріжжя Лихосенко М.О., розглянувши заяву ОСОБА_1, зацікавлена особа: відділ по Ленінському району у справах дітей Запорізької міської ради про встановлення факту проживання дитини разом з матір'ю

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась до Ленінського районного суду м.Запоріжжя із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: факту постійного проживання неповнолітньої дитини разом з матір'ю.

Статтею 234 ЦПК України встановлено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, суд розглядає в порядку окремого провадження.

Згідно ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту:1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню;4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, наводиться у статті 256 ЦПК України.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: 1) факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян: 2) встановлення факту не пов'язується з подальшим вирішенням спору про право; 3) заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; 4) чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Це також роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 1 Постанови від 31.03.1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення".

Заявник не вказав, які юридичні наслідки пов»язані з встановленням зазначеного юридичного факту. Виникнення, зміна чи припинення яких особистих чи майнових прав заявника пов»язані з встановленням зазначеного факту.

Відповідно до ч.4 ст. 256 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Як вбачається з поданої заяви, ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Проте в заяві відсутня вимога про встановлення будь-якого факту визначеного у ч.1 ст.256 ЦПК України, натомість викладено вимогу про визначення постійного проживання дитини разом з матір'ю.

Встановивши, що заявлені ОСОБА_1 вимоги не підлягає розгляду в порядку окремого провадження, суддя відмовляє у відкритті провадження та роз'яснює заявнику право на звернення до суду з відповідним позовом.

Відповідно до постанови № 3 Верховного Суду України від 15.05.2006р. за загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч. 1 ст. 58 Конституції України норми Сімейного кодексу України (далі - СК) застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 1 січня 2004р. До сімейних відносин, які вже існували на зазначену дату, норми СК застосовуються в частині лише тих прав і обов'язків, що виникли після набрання ним чинності. Ці права й обов'язки визначаються на підставах, передбачених СК.

При розгляді справ названих категорій суди мають ураховувати, що відповідно до п. 2 розд. VII "Прикінцеві положення" СК норми законодавства, які регулювали шлюбно-сімейні правовідносини, втратили чинність із 1 січня 2004 р., за винятком норм розд. V "Акти громадянського стану" Кодексу про шлюб та сім'ю України (далі - КпШС), які зберігають чинність у частині, що не суперечить СК, до прийняття спеціального закону.

При розгляді справ про визначення проживання дитини з матір'ю, яка народилася до 1 січня 2004 р., необхідно застосовувати відповідні норми КпШС, беручи до уваги всі необхідні для цього докази.

Справи про визначення проживання дитини з матір'ю розглядаються у позовному провадженні.

При зверненні до суду особи, на утриманні якої перебуває дитина і яка не є опікуном (піклувальником), або чоловіка, котрий не перебував у шлюбі з матір'ю дитини, яка (матір) померла чи оголошена померлою, визнана недієздатною, безвісно відсутньою, позбавлена батьківських прав або не проживає з дитиною не менше шести місяців і не виявляє про неї материнської турботи й піклування, для захисту інтересів дитини до участі у справі необхідно залучити орган опіки та піклування.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Вивчивши матеріали, що додані до заяви, її зміст, суть заявлених вимог, вважаю, що в даному випадку існує спір про право, що згідно cт.256 ЦПК України є підставою для відмови у відкритті провадження у справі.

На підставі викладеного та керуючись ст.256 ч.4 ЦПК України,

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті провадження в справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, роз'яснивши заявникові та зацікавленим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом п'яти днів з дня її проголошення в порядку ст. 295 ЦПК України шляхом подачі через суд першої інстанції, який постановив ухвалу.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Лихосенко М. О.