Номер провадження: 22-ц/785/1418/15
Головуючий у першій інстанції Куриленко О. М.
Доповідач Ващенко Л. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.01.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого - Ващенко Л.Г.

суддів - Колеснікова Г.Я., Вадовської Л.М.

при секретарі - Решетник М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 і апеляційну скаргу представника публічного акціонерного товариства "Фідобанк" на рішення Київського районного суду м. Одеси від 19 вересня 2014 року у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" до ОСОБА_3, публічного акціонерного товариства "Фідобанк" /правонаступник публічного акціонерного товариства "Ерсте Банк"/, третя особа: Державна реєстраційна служба Головного управління юстиції в Одеській області про визнання недійсним іпотечного договору і скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію іпотеки,

ВСТАНОВИЛА:

26.03.2014 року, публічне акціонерне товариство "Банк Кредит Дніпро" (далі - "Банк Кредит Дніпро") звернулось із позовом до ОСОБА_3.і публічного акціонерного товариства "Ерсте Банк" /правонаступник публічне аціонерне товариство "Фідобанк" (далі-Фідобанк)/ про визнання іпотечного договору недійсним, скасування рішення про державну реєстрацію іпотеки.

Позов обгрунтовано тим, що 18.02.2008 року між "Банк Кредит Дніпро" і ОСОБА_5укладено кредитний договір і у забезпечення цього кредитного договору 18.02.2008 року укладено іпотечний договір за умовами якого ОСОБА_5передала в іпотеку належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_1 У подальшому, на підставі заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 21.11.2011 року, право власності на спірну квартиру, яка знаходиться в іпотеці з 18.02.2008 року, було визнано за ОСОБА_5 та ОСОБА_6, а іпотечний договір визнано недійсним. У 2011 та 2012 роках, за договорами купівлі-продажу, спірна квартира перейшла у власність відповідача ОСОБА_3.і останній, на підставі іпотечного договору з "Ерсте Банком" від 14.022012 року, передав спірну квартиру в іпотеку у якості забезпечення виконання його зобо'язань по кредитному договору. 11.04.2012 року ухвалою Київського районного суду м. Одеси скасовано заочне рішення суду від 21.11.2011 року, а ухвалою цього ж суду від 12.12.2012 року позов ОСОБА_6до ОСОБА_5, "Банк Кредит Дніпро" залишено без розгляду.

Посилаючись на те, що право передавати предмет іпотеки у наступну іпотеку можливе виключно на підставі угоди іпотекодержателя, передача майна у наступну іпотеку без згоди іпотекодержателя є недійсною і така згода ним не надавалась, позивач просив позов задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_3 і представник "Фідобанка" позов не визнали, зазначаючи про необгрунтованість вимог.

Представник третьої особи не приймав участі у судовому засіданні у суді першої інстанції.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 10.09.2014 року позов задоволено: суд визнав недійсним іпотечний договір від 14.02.2012 року, скасував рішення державного реєстратора про державну реєстрацію іпотеки і стягнув з відповідача ОСОБА_3на користь позивача судові витрати.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати, постановити нове рішення про відмову у позові, посилаючись на незаконність рішення суду і відсутність підстав для визнання нікчемного правочину недійсним.

Представник "Фідобанка" в апеляційній скарзі просить рішення суду скасувати і відмовити у позові з тих підстав, що висновки суду не відповідають вимогам закону, оскільки на момент укладення правочину не існувало жодних зареєстрованих обтяжень та іпотек на спірне майно, крім того, відповідач ОСОБА_3 є добросовісним набувачем майна.

У засіданні колегії суддів: відповідач ОСОБА_3.і його представник скарги підтримали. Представники "Банк Кредит Дніпро", "Фідобанка" і третьої особи у засідання колегії суддів не з'явились.

Рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення на підставі ст. 309 ч.1 п.п.3,4 ЦПК України.

Згідно зі ст. 309 ч.1 п.п.3,4 ЦПК України, підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права.

Позивач просив визнати недійсним іпотечний договір від 14.02.2012 року між "Ерсте Банком" /правонаступник "Фідобанк"/ і ОСОБА_3, за умовами якого ОСОБА_3передав в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 з тих підстав, що спірне нерухоме майно передано без його згоди, оскільки він є іпотекодержателем цього майна на підставі іпотечного договору від 18.02.2008 року. Крім того, позивач просив скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію іпотеки від 14.02.2012 року (а.с.2-6).

Між сторонами виникли правовідносини із зобов'язання у вигляді іпотечного договору, які регулюються ЦК України і Законом України "Про іпотеку".

Встановлено, що 18.02.2008 року між позивачем та ОСОБА_5укладено кредитний договір і у забезпечення зобовязань по цьому кредитному договору 18.02.2008 року між цими ж сторонами укладено іпотечний договір, за умовами якого ОСОБА_5передала в іпотеку позивачу належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_1 (а.с.7-14).

У період з жовтня 2011 року по грудень 2012 року у провадженні Київського районного суду м. Одеси розглядався спір за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання майна спільною сумісною власністю й визнання недійсним договору іпотеки. Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 21.11.2011 року позов задоволено, ухвалою цього ж суду від 11.04.2012 року заочне рішення суду від 21.11.2011 року скасоване, а ухвалою суду від 12.12.2012 року позов залишено без розгляду (а.с.22,118-121).

Разом з тим, 13.12.2011 року, на підставі договору купівлі-продажу ОСОБА_7придбала спірну квартиру у ОСОБА_5, а 14.02.2012 року, на підставі договору купівлі-продажу, продала квартиру відповідачу ОСОБА_3.(а.с.23-25,77).

14.02.2012 року, відповідно до іпотечного договору між ПАТ "Ерсте Банк" /правонаступник Фідобанк"/ і ОСОБА_3укладено іпотечний договір про передачу в іпотеку квартири АДРЕСА_1 у забезпечення виконання ОСОБА_3зобов'язань за кредитним договором від 14.02.2012 року (а.с.26-43).

Зважаючи на те, що ухвалами Київського районного суду м. Одеси від 11.04.2012 року і від 12.12.20012 року скасовано заочне рішення суду від 21.11.2012 року про задоволення позову стосовно визнання спірної квартири об'єктом права власності ОСОБА_6 та ОСОБА_5, визнання недійсним договору іпотеки від 18.02.2008 року зі скасування заборони на відчуження та вилученням з державного реєстру записів про іпотеку, а позов ОСОБА_6залишено без розгляду, є чинним іпотечний договір від 18.02.2008 року між позивачем і ОСОБА_5

За змістом ст. 215 ч.ч.1,2,3 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання у момент вчинення правочину стороною /сторрнами/ вимог, визначених частинами першою-третьою, п'ятою, шостою статті 203 ЦК України. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом /нікчемний правочи/. У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених законом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Наведене свідчить про наявність оспорюваних правочинів та нікчемних правочинів, тобто правочинів, недійсність яких прямо встановлена законом.

Таким чином, нікчемні правочини, недійсність яких прямо встановлена законом, не можуть бути визнані недійсними у судовому порядку.

Відповідно до ст. ст. 9, ч.3 п.2, 12 ч.3 Закону України "Про іпотеку", іпотекодавець має право передавати предмет іпотеки у наступну іпотеку виключно на підставі згоди іпотекодержателя. Правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку без згоди іпотекодержателя є недійсним.

Зважаючи на викладене, іпотечний договір від 14.02.2012 року між ПАТ "Ерсте Банк" /правонаступник "Фідобанк"/ і ОСОБА_3.про передачу в іпотеку квартири АДРЕСА_1, іпотекодержателем якої за іпотечним договором від 18.02.2008 року є позивач і яка була передана у наступну іпотеку без згоди позивача, на підставі ст.ст. 9,12 Закону України "Про іпотеуу", є нікчемним.

Оскільки іпотечний договір від 14.02.2012 року є нікчемним через те, що його недійсність прямо встановлена законом, зазначений правочин не підлягає визнанню недійсним у судовому порядку.

За таких обставин, колегія суддів відмовляє у позові позивачу про визнання нікчемного правочину недійсним.

Позивач, у встановленому законом порядку, не позбавлений можливості вимагати встановлення факту нікчемності іпотечного договору від 14.02.2012 року.

У суді заявлені вимоги про скасування рішення державного реєстратора /приватного нотаріуса/ про державну реєстрацію іпотеки від 14.02.2012 року, які не підлягають задоволенню виходячи із наступного.

За змістом ст. 17 ч.1 п.п.4,6 ч.3 Закону України "Про іпотеку", іпотека припиняється, зокрема, у разі визнання іпотечного договору недійсним, а також з інших підстав, при цьому відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації.

Державна реєстрація припинення іпотеки та обтяжень, що виникли на підставі договору іпотеки здійснюється у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі заяви органу або посадової особи, якими встановлено обтяження та уповноваженої особи і у порядку, встановленому Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (розділ ІУ Закону).

Після проведення процедури державної реєстрації припинення іпотеки, уповноваженою особою Державної реєстраційної служби має бути прийнято рішення про реєстрацію припинення іпотеки або про відмову у такій реєстрації.

Рішення уповноваженої особи Державної реєстраційної служби про відмову у державній реєстрації припинення іпотеки може бути оскаржено зацікавленоє особою у встановленому законом порядку ( ст.ст. 24,30 закону).

"Банк Кредит Дніпро", у встановленому законом порядку, не звертався до уповноваженої особи Державної реєстраційної служби з приводу державної реєстрації припинення іпотеки.

Наведене свідчить про те, що позивач обрав нанелажений спосіб захисту за вимогами про скасування державної реєстрації іпотеки від 14.02.2012 року, у зв'язку з чим у цій частині вимог колегія суддів відмовляє у позові за необгрунтованістю вимог на підставі ст. 16 ч.3 ЦК України.

Доводи представника "Фідобанка" у скарзі про те, що: на момент укладення іпотечного

договору від 14.02.2012 року не було зареєстровано жодної дійсної іпотеки; відповідач ОСОБА_3.є добросовісним набувачем, - не заслуговують на увагу.

Встановлено і підтверджується доказами у справі, що судове рішення, на підставі якого іпотечний договір від 18.02.2008 року визнано недійсним, у встановленому законом порядку скасовано.

Таким чином, на час розгляду даної справи у суді є чинним іпотечний договір від 18.02.2008 року.

Приймаючи до уваги, що рішення суду не відповідає обставинам справи і вимогам

закону, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у позові.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.п.3,4, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 - задовольнити.

Апеляційну скаргу представника публічного акціонерного товариства "Фідобанк"

- задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 19 вересня 2014 року - скасувати.

Відмовити публічному акціонерному товариству "Банк Кредит Дніпро" у позові до ОСОБА_3 і публічного акціонерного товариства "Фідобанк" /правонаступник публічного акціонерного товариства "Ерсте Банк"/ про визнання недійсним іпотечного договору і скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію іпотеки.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення.

Рішення апеляційного суду може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України із розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області Л.Г. Ващенко

Г.Я. Колесніков

Л.М. Вадовська