провадження 2о/201/12/2015
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2015 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого

судді Антонюка О.А.

при секретарі Кодріній О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за заявою Дніпропетровської міської ради в особі Комунального підприємства "Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю" Дніпропетровської міської ради, заінтересовані особи реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції, Перша Дніпропетровська державна нотаріальна контора і Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Надра" про визнання спадщини відумерлою та передачу житла в комунальну власність, -

ВСТАНОВИВ:

Дніпропетровська міська рада в особі Комунального підприємства "Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю" Дніпропетровської міської ради

28 жовтня 2014 року звернулася до суду з заявою про визнання спадщини відумерлою та передачу житла в комунальну власність. Заявник у своїй заяві посилається на те, що чотирикімнатна квартира АДРЕСА_1 на праві власності належить ОСОБА_2. Вказана квартира знаходиться у будинку, який обслуговується КВЖРЕП Жовтневого району м. Дніпропетровська і відповідним Комунальним підприємством "Житлово - експлуатаційне підприємство" Дніпропетровської міської ради. Вказана квартира була придбана ОСОБА_2 і зареєстрована в державному реєстрі 04 травня 2007 року. ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 померла, спадкова справа після її смерті не відкривалася, спадкоємці про прийняття вказаної спадщини в передбаченому законом порядку до нотаріуса не зверталися, ОСОБА_2 єдиний власник вказаного житла Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 7575 від 12 листопада 2012 року зареєстровано смерть ОСОБА_2, у віці 40 років, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після смерті ОСОБА_2 залишилася спадщина у вигляді нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_1. У встановлений законодавством термін спадщину ніхто не прийняв, із заявою щодо вступу у спадщину після смерті ОСОБА_2 ніхто не звертався. Відповідно до інформаційної довідки зі спадкового реєстру заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 ніхто не подавав, Першою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою спадкова справа не відкривалася і відповідно до ч. 1 ст. 1277 ЦК України спадщина в вигляді вказаної квартири підлягає визнанню відумерлою. З огляду на вказане заявник вважає, що вищезазначене майно, а саме спірна квартира, має бути визнане в судовому порядку відумерлою спадщиною. В іншому порядку, крім судового, вирішити це питання по закону неможливо, тому міськрада звернулася до суду з вищезазначеною заявою в порядку окремого провадження і просили її задовольнити в повному обсязі.

Представник КП "Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю" Дніпропетровської міської ради повністю підтримав заяву міськради, підтримавши викладені в ній обставинами і просив її задовольнити в повному обсязі.

Представники заінтересованих осіб Першої Дніпропетровської державної нотаріальної контори, реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції і ПАТ "Комерційний банк "Надра" в судове засідання не з'явилися, про час та місце повідомлялися належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомили. В письмовому зверненні до суду просили справу розглянути без участі їх представників за наявними матеріалами і рішення винести на розсуд суду. Суд вважає можливим розгляд справи за відсутності представників вказаних заінтересованих осіб згідно ст. 169 ЦПК України.

З'ясувавши думку учасників спору, заявника і заінтересованих осіб, перевіривши матеріали справи, оцінивши представлені та добуті докази, суд вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Судом в судовому засіданні встановлено, що чотирикімнатна квартира АДРЕСА_1 на праві власності належить ОСОБА_2. Вказана квартира знаходиться у будинку, який обслуговується КВЖРЕП Жовтневого району м. Дніпропетровська і відповідним Комунальним підприємством "Житлово - експлуатаційне підприємство" Дніпропетровської міської ради. Вказана квартира була придбана ОСОБА_2 і зареєстрована в державному реєстрі 04 травня 2007 року. ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 померла, спадкова справа після її смерті не відкривалася, спадкоємці про прийняття вказаної спадщини в передбаченому законом порядку до нотаріуса не зверталися, ОСОБА_2 єдиний власник вказаного житла Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 7575 від 12 листопада 2012 року зареєстровано смерть ОСОБА_2, у віці 40 років, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після смерті ОСОБА_2 залишилася спадщина у вигляді нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_1. У встановлений законодавством термін спадщину ніхто не прийняв, із заявою щодо вступу у спадщину після смерті ОСОБА_2 ніхто не звертався. Відповідно до інформаційної довідки зі спадкового реєстру заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 ніхто не подавав, Першою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою спадкова справа не відкривалася і відповідно до ч. 1 ст. 1277 ЦК України спадщина в вигляді вказаної квартири підлягає визнанню відумерлою.

З огляду на вказане заявник вважає, що вищезазначене майно, а саме спірна квартира, має бути визнане в судовому порядку відумерлою спадщиною. В іншому порядку, крім судового, вирішити це питання по закону неможливо, тому Дніпропетровська міська рада звернулася до суду з вищезазначеною заявою в порядку окремого провадження і просив задовольнити заяву.

Суд вважає вимоги заяви обґрунтованими, виходячи з наступного.

Згідно статті 6 Конституції України органи виконавчої влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України. Стаття 19 Конституції України передбачає, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Судом встановлено, що ОСОБА_2, має на праві власності квартиру АДРЕСА_1 зареєстрована і мешкала за адресою: АДРЕСА_1 і як мешканець м. Дніпропетровська вона була членом територіальної громади як міста Дніпропетровська в цілому, так і територіальної громади певного району міста Дніпропетровська.

Відповідно ст. 5 Конституції України, носієм суверенітету і єдиним джерелом влади в Україні є народ. Народ здійснює владу безпосередньо і через органи державної влади та органи місцевого самоврядування.

Згідно ст. 2 Закону України "Про місцеве самоврядування", місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об'єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Громадяни України реалізують своє право на участь у місцевому самоврядуванні за належністю до відповідних територіальних громад. Будь-які обмеження права громадян України на участь у місцевому самоврядуванні залежно від їх раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, терміну проживання на відповідній території, за мовними чи іншими ознаками забороняються. (ст. 3 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні"). Первинним суб'єктом місцевого самоврядування, основним носієм його функцій і повноважень є територіальна громада села, селища, міста (ч. 1 ст. Закону України "Про місцеве самоврядування"). Сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами (ч.1 ст. 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні").

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", місцеве самоврядування в Україні здійснюється на принципах народовладдя, законності, гласності, підзвітності та відповідальності перед територіальними громадами їх органів та посадових осіб.

Згідно ст. 19 Конституції України, ст. 24 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", органи місцевого самоврядування а їх посадові особи діють лише на підставі та у межах повноважень та у спосіб, що передбачений діючим законодавством України.

Відповідно до ст. 41 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", обсяг меж і повноважень районних у містах ради та їх виконавчих органів визначаються відповідними міськими радами.

Згідно рішення Дніпропетровської міської ради від 18 лютого 2004 року №18/15 "Про обсяг і межі повноважень районної у місті рад та їх виконавчих органів", райвиконкомам у галузі щодо повноважень управління комунальною власністю належить право звертатися до суду із заявами про визнання спадщини відумерлою. З огляду на вищевикладене, прокуратурою Дніпропетровської області встановлено порушення інтересів держави в особі територіальної громади міста, якій законом надано повноваження органу виконавчої влади у відносинах, пов'язаних з прийняттям спадщини відумерлою. Підставою представництва інтересів держави у судах є наявність порушень або загрози порушень економічних, політичних, соціальних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються між ними або з державою. Інтереси держави полягають у поверненні відумерлої спадщини з метою запобігання економічних збитків. У зв'язку з чим прокурор Жовтневого району м. Дніпропетровська звертається до суду з відповідною заявою.

Згідно з ч. 1 ст. 327 ЦК України у комунальній власності є майно, яке належить територіальній громаді. Відповідно до ч. З ст. 16 Закону України "Про місцеве самоврядування" матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об'єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад. Відповідно до ч. З ст. 16 Закону України "Про місцеве самоврядування" від імені та в інтересах територіальних громад права суб'єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування" територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров'я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об'єкти, визначені відповідно до закону як об'єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження. Згідно з ч. 2 ст. 327 ЦК України управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.

Стаття 15 ЦК України передбачає право на захист цивільних прав та інтересів: " 1. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання…". Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зі статтею 1277 ЦК України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.

Згідно ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності.

Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об'єктивні підстави вважати, що заява підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Заявник заперечує будь-які домовленості і зобов'язання стосовно зацікавлених чи інших осіб, можливих спадкоємців (крім передбачених законом), не законні дії відносно вказаної спадщини, а зацікавлені особи не довели зворотнього, можливе твердження вказаних осіб про наявність будь-яких інших зобов'язань стосовно вимог заяви є припущенням.

При таких обставинах суд вважає можливим заяву задовольнити та визнати спадщину ОСОБА_2 у вигляді квартири АДРЕСА_1 - відумерлою і передати вказану квартиру АДРЕСА_1 у комунальну власність територіальній громаді міста Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради.

Таким чином обставини заяви знайшли своє об'єктивне підтвердження в ході судового засідання і підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 6, 7, 8, 13, 19, 55, 121, 124, 143 Конституції України; ст. ст. 15, 16, 327, 1271, 1272 ЦК України, ст. ст. 20, 36-1 Закону України "Про прокуратуру", ст. ст. 16, 24, 41, 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", ст. ст. 3, 4, 10, 11, 57-61, 209, 212, 214-215, 218, 274-278 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву задовольнити.

Визнати спадщину, яка відкрилася після смерті ОСОБА_2, та складається з квартири АДРЕСА_1 - відумерлою.

Передати квартиру АДРЕСА_1, що належала ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, у комунальну власність територіальної громади міста Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя -