Справа № 463/297/15 Головуючий у 1 інстанції: Лакомська Ж.І.
Провадження № 22-ц/783/3960/15 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючої судді - Копняк С.М.

суддів - Кабаля І.І., Монастирецького Д.І.,

секретар - Матяш С.І.,

з участю представника апелянта ОСОБА_2,

позивачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5,

і представника відповідача ОСОБА_5 ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 13 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 до Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, ОСОБА_12, третя особа: Львівська міська рада про скасування державної реєстрації права власності на одноквартирний житловий будинок під літерою «А-1» по АДРЕСА_1

в с т а н о в и л а:

Позивачі ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 звернулись в суд з позовом до відповідачів Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, третіх осіб: Львівської міської ради, Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради про скасування запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо об»єкта нерухомого майна одноквартирного житлового будинку під літ.«А-1», розташованого за адресою: АДРЕСА_1. Просять ухвалити рішення, яким скасувати запис в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо об»єкта нерухомого майна одноквартирного житлового будинку під літ.«А-1», розташованого за адресою: АДРЕСА_1, зареєстрованого на ім»я ОСОБА_12

В порядку забезпечення позову, представник позивачів ОСОБА_6 подала до суду заяву, в якій просить накласти арешту на одноквартирний будинок під літ.«А-1», який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що належить відповідачу ОСОБА_12 на праві власності.

Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 13 березня 2015 року заяву представника позивача ОСОБА_6 задоволено. Накладено арешт на одноквартирний будинок літ.«А-1», який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_12 на праві власності.

Ухвалу суду оскаржив відповідач ОСОБА_12

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що при постановленні оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції грубо порушив вимоги закону, а тому така підлягає скасуванню.

Зазначає, що квартира АДРЕСА_1 була приватизована 05 січня 1994 року. Вказану квартиру апелянт придбав згідно нотаріально посвідченого договору купівлі продажу у 2010 році. Свідоцтво НОМЕР_1 про право власності на квартиру №5 видане йому на підставі наказу №2282Ж-Л від 20 грудня 2010 року Управління комунальної власності департаменту економічної політки Львівської міської ради. 20 січня 2011 року право власності ОСОБА_12 зареєстроване у ОКП ЛОР «БТІтаЕО», про що зазначено у витягу серії ССУ № 962871. За повідомленням ОКП ЛОР «БТІтаЕО», згідно архівних даних, з 1949 року квартира АДРЕСА_1 - це розташований окремо одноквартирний житловий будинок.

Відповідно до висновку ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» № 3/3811 від 21.02.2011 року, складеного на замовлення ОСОБА_12, будинок, позначений на плані під літерою «А-2» в АДРЕСА_1 належить місцевим радам; будинок на плані під літерою «А-1» в АДРЕСА_1 належить ОСОБА_12 Будинки під літерами «А-1» та «А-2» розташовані окремо.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 16.11.2012 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 03 квітня 2014 року, встановлено факт, що квартира АДРЕСА_1 є одноквартирним житловим будинком, позначеним під літерою «А-1» в інвентаризаційній справі на будинковолодіння.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв»язку із застосуванням відповідних заходів. Ці вимоги судом дотриманні не були, як і не було з»ясовано, яке право позивачів було порушене.

Просить ухвалу Личаківського районного суду м.Львова від 13 березня 2015 року скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_6

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Згідно із ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обовязків має право на справедливий судовий розгляд.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

За приписами ст. 151 ЦПК України суд, за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов може бути забезпечений накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб. Частина третя вказаної статті передбачає, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов майнового характеру дозволяється забезпечувати, серед іншого, шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або у іншої особи.

Забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. В п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову роз»яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з»ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При розгляді заяв про забезпечення позову, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Встановлено, що в провадженні Личаківського районного суду м.Львова знаходиться цивільна справа за позовом Готовкіної ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 до Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, третіх осіб: Львівської міської ради, Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради про скасування запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо об»єкта нерухомого майна об квартирного житлового будинку літ. «А-1» розташованого за адресою : АДРЕСА_1.

Ухвалою Личківського районного суду м. Львова від 13 березня 2015 року вжиті заходи забезпечення позову, а саме, накладено арешт на одноквартирний будинок під літ. «А-1», який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_12 на праві власності.

Задовольняючи заяву представника позивача ОСОБА_6 суддя виходив з того, що між сторонами виник спір з приводу цього одноквартирного житлового будинку, а тому, у відповідності до п.1 ч.1 ст.152 ЦПК України, слід до вирішення судового спору по суті в порядку забезпечення позову накласти арешт на такий.

Проте, колегія суддів не погоджується з такими висновками судді, оскільки не враховано, що даний спір носить немайновий характер, саме право власності не оспорюється, а оспорюється лише державна реєстрація в частині назви об»єкту - квартира чи будинок, а відтак не враховано і те, чи є співмірним застосований засіб забезпечення позову із заявленими позовними вимогами.

Відповідно до ч.3 ст. 152 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Чинним цивільно-процесуальним законодавством передбачається, що питання про забезпечення позову вирішується суддею, у провадженні якого перебуває справа, одноособово без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі. Зазначення в частині 1 статті 153 ЦПК України про розгляд заяви про забезпечення позову судом (а не суддею) не є свідченням того, що суддя одноособово без проведення судового засідання не має права на вжиття заходів забезпечення позову. Законодавець вживає термін «суд» як державна інституція і в різних нормах ЦПК використовує терміни і «суддя», і «суд». Крім того, згідно зі статтею 18 ЦПК України суддя діє від імені суду.

Відповідно до абзацу 2 пункту 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» питання про забезпечення позову суддя вирішує одноособово, або суд у судовому засіданні (однак залежно від стадії розгляду справи) у день надходження.

Виходячи з системного аналізу норм цивільно - процесуальнго законодавства, колегія суддів приходить до висновку, що якщо заяву про забезпечення позову подано після відкриття провадження у справі та призначення справи до розгляду, то відповідно, вона розглядається у судовому зсіданні згідно з вимогами закону. В даній справі заява представника позивачів ОСОБА_6 про вжиття заходів забезпечення позову надійшла до суду першої інстанції на стадії судового розгляду, а відтак, повинна була розглядатись судом в судовому засіданні, а не суддею одноособово.

Згідно з п. 2 ч.1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу суду першої інстанції, якщо вона була вирішна судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права.

Вирішуючи питання про забезпечення позову по даній справі, суд першої інстанції порушив положення ст. ст. 151 - 153 ЦПК України, що призвело до неправильного вирішення питання.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 209 ч. 3, 303, 307, п.3 ч.1. ст.312, ст.313, 314, ст.ст.315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 13 березня 2015 року скасувати та передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Дана ухвала набирає законної сили з часу проголошення і згідно вимог ст. 324 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає, оскільки не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуюча Копняк С.М.

Судді: Кабаль І.І.

Монастирецький Д.І.