РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.01.2015

Хмельницький міськрайонний суд в складі :

головуючої - судді Порозової І.Ю.

секретаря Гарячої Д.А.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хмельницькому справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визначення порядку користування квартирою,

ВСТАНОВИВ :

В жовтні 2014 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4про визначення порядку користування квартирою, що є спільною частковою власністю, зокрема просили виділити їм в користування в квартирі АДРЕСА_1 житлову кімнату площею 17,3 кв.м. з балконом, житлові кімнати, площею 12,5; 12,6;, 12,5 залишити у користуванні відповідачів, інші приміщення в загальному користуванні сторін.

В судовому засіданні позивачі та представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_5 наполягають на задоволенні позову.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_6 проти позову заперечили, вказавши, що у позивачів не існує перешкод щодо користування квартирою, при цьому проти зайняття ними кімнати, площею 17,3 кв.м. та пояснили про наявність між сторонами неприязних стосунків.

Відповідачка ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилася, про день та час слухання справи повідомлена належним чином, через батька ОСОБА_3

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого відділом приватизації Хмельницького міськвиконкому 07.10.1997 року співвласниками квартири АДРЕСА_1 в рівних частках є ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 В зв'язку з неприязними стосунками між сторонами користуватися спільно усією квартирою вони не можуть.

Вказані обставини окрім свідоцтва про право власності на житло підтверджуються: копією технічного паспорту на квартиру; постановою про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, поясненнями сторін.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до ст. 155 Житлового кодексу України, жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством Союзу РСР і Української РСР.

Наполягаючи на задоволенні позову представник позивача ОСОБА_1 пояснив, що через стосунки, що склалися між сторонами, його довіритель не може разом з дружиною ОСОБА_2 вільно користуватися усією квартирою, а визначити порядок користування жилими кімнатами спірної квартири та підсобними приміщеннями в добровільному поряду, сторонам не вдається.

Згідно зі ст.358 Цивільного кодексу України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Пунктом 14 Постанови Пленуму ВС України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз'яснено, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

Згідно технічного паспорту, квартира АДРЕСА_1, загальною площею 80,6 кв.м. та житловою 54,9 кв.м., складається з чотирьох житлових кімнат, площею 12,6 кв.м, 17,3 кв.м. та по 12,5 кв.м.. Враховуючи, що позивачу належить 1/3 частина квартири, житлова площа квартири пропорційно цій частці складає 18,3 кв.м.

За таких обставин, суд вважає можливим встановити порядок користування житловими приміщеннями в квартирі АДРЕСА_1, виділивши ОСОБА_1 в користування житлову кімнату №9 площею 17,3 кв.м., а ОСОБА_3 та ОСОБА_4. в користування житлові кімнати № 2,5,8 площею 12,5 кв.м., 12,5 кв.м. та 12,6 кв.м., оскільки такий порядок користування найменшим чином порушує права позивача ОСОБА_1 та не порушує прав відповідачів, оскільки між ними спору щодо користування немає. При цьому, право на користування квартирою дружини позивача ОСОБА_2 відповідно до ст. 383 ЦК України та ст.156 ЖК України є похідним від прав самого власника, вона не є членом сім'ї відповідачів, а відтак може користуватися спірною кімнатою та іншими приміщеннями, за згоди ОСОБА_1, тому в частині вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 слід відмовити.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Таким чином, підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача ОСОБА_1 сплачений ним в дохід держави, в мінімально допустимому розмірі, судовий збір - 243 грн.60 коп.

Керуючись ст.ст. 209, 212-215, 60, 88 ЦПК України, ст.ст, 391, 358, 383 ЦК України, ст.155, 156 ЖК України та Пунктом 14 Постанови Пленуму ВС України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Виділити в користування ОСОБА_1 житлову кімнату -9 площею 17,3 кв.м. з прилягаючим балконом в квартирі АДРЕСА_1.

Виділити ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у користування житлові кімнати-2, площею 12,5 кв.м. з балконом, 5, площею 12.6 кв.м. та 8, площею 12,5 кв.м.

Коридори, площею 8,9 кв.м. та 4,3 кв.м., кухню-8,6 кв.м., ванну кімнату-2,6 кв.м. туалет-1,0 кв.м. залишити в спільному користуванні сторін.

ОСОБА_2 в позові відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 по 121 грн.80 коп. понесених судових витрат з кожного.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя