Номер провадження 22-ц/788/7/15 Суддя-доповідач - Шевченко В. А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Шевченка В. А.,

суддів - Кононенко О. Ю. , Бойка В. Б.

з участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 13 серпня 2014 року,

додаткове рішення цього ж суду від 27 листопада 2014 року

та ухвалу від 30 грудня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої злочином,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2013 року громадянин Республіки Польща ОСОБА_3 звернувся до ОСОБА_5 з позовом, у якому зазначав, що 22 травня 2011 року близько 23 год. біля магазину «Онікс» по вул. Богуна, 16 у м. Суми відповідач разом з іншими особами злочинними діями завдали йому тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров'я, пошкодили його автомобіль «Ford Probe», 1991 року випуску та зіпсували одяг.

Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути з ОСОБА_5 38684 грн. 26 коп. і 150000 грн. на відшкодування майнової та моральної шкоди.

Представник позивача - ОСОБА_4, у наступній позовній заяві, поданій у січні 2014 року, наполягала на стягненні з відповідача 26144 грн. 55 коп. на відшкодування втраченого заробітку позивача, 837 грн. 28 коп. витрат на лікування в КУ «Сумська міська клінічна лікарня № 1», 1161 грн. 40 коп. витрат на лікування в КЗ СОР «Сумська обласна клінічна лікарня», 3329 грн. 70 коп. - на придбання ліків під час перебування у лікарнях, 2425 грн. 66 коп. - на придбання ліків при амбулаторному лікуванні, 610 грн. - на оплату МРТ головного мозку, а також 120 грн. вартості пошкодженої сорочки, 29677 грн. вартості ремонту автомобіля та 1133 грн. 22 коп. витрат на оплату таксомоторних послуг, а всього 65438 грн. 81 коп.

Крім того, представник ОСОБА_3 просила відшкодувати позивачеві 165 грн. 59 коп., витрачених на оплату поштових послуг, 4036 грн. 86 коп. витрат на придбання палива для поїздок з Польщі до м. Суми, пов'язаних з явками до суду, 265 грн. 96 коп. - на оплату послуг перекладача та 200000 грн. моральної шкоди (т. 1, а. с. 78-92).

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 13 серпня 2014 року позов задоволено частково.

З ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 постановлено стягнути 6543 грн. 81 коп. та 7000 грн. на відшкодування відповідно майнової та моральної шкоди.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат: з відповідача на користь позивача стягнуто 232 грн. 70 коп. на компенсацію сплаченого судового збору, 165 грн. 59 коп. - поштових витрат і 256 грн. 96 коп. витрат на оплату послуг перекладача.

Додатковим рішенням цього ж суду від 27 листопада 2014 року в задоволенні вимоги ОСОБА_3 про стягнення втраченого заробітку відмовлено, а ухвалою від 30 грудня 2014 року виправлено описку в резолютивній частині неповного рішення суду із зазначенням того, що розмір майнової шкоди, стягнутий з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3, повинен складати 6543, 81 грн., а не 8364 грн.

В апеляційній скарзі представника позивача на основне рішення ставиться питання про його скасування і ухвалення нового про задоволення позовних вимог у повному обсязі з мотивів порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Оскаржуючи додаткове рішення, представник позивача з аналогічних підстав просить і це рішення скасувати та ухвалити нове про стягнення з відповідача 26144 грн. 55 коп. втраченого ОСОБА_3 заробітку.

У скарзі на ухвалу суду від 30 грудня 2014 року представник позивача просить її скасувати, вказуючи на неправильне виправлення описки в резолютивній частині неповного рішення щодо присудженого позивачеві розміру відшкодування майнової шкоди, який повинен бути рівним 8364 грн. 04 коп., а не 6543 грн. 81 коп.

Колегія суддів приходить до висновку, що скарги на основне і додаткове рішення підлягають частковому задоволенню, а скарга на ухвалу суду - відхиленню з наступних підстав.

Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 26 листопада 2013 року про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 296 КК України на підставі Закону «Про амністію у 2011 році» встановлено, що 22 травня 2011 року близько 23 години біля магазину «Онікс» по вул. Богуна, 16 у м. Суми ОСОБА_5, діючи з єдиним умислом спільно з іншими співучасниками злочину, з хуліганських мотивів спричинили пошкодження належного ОСОБА_3 автомобіля «Ford Probe», 1991 року випуску, завдавши потерпілому майнової шкоди на суму 29677 грн., та заподіяли останньому тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад його здоров'я (т. 1, а. с. 6-8, 44-45, 150-156).

Ці обставини крім зазначеного письмового доказу підтверджуються іншими матеріалами кримінального провадження, копії яких дослідив суд у цій справі, зокрема, показаннями потерпілого та свідка ОСОБА_7 (т. 1, а. с. 94-97, 98-100, 101-103, 104-106).

За таких умов суд першої інстанції по суті правильно поклав відповідальність за завдану позивачеві шкоду на відповідача, оскільки згідно з ч. 1 ст. 1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим, а відповідно до частин 1, 2 ст. 1166, ч. 1 ст. 1167 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

З урахуванням викладеного суд обґрунтовано стягнув з відповідача як солідарного боржника, зокрема, кошти на відшкодування витрат, понесених потерпілим на лікування у зв'язку із заподіянням йому тілесних ушкоджень.

Проте, при цьому суд, унаслідок поверхового з'ясування обставин спору, помилково визначив розмір цього відшкодування, стягнувши 6543 грн. 81 коп. замість фактично понесених і документально підтверджених витрат позивача в розмірі 8364 грн. (а. с. 13-24).

Щодо відмови позивачеві у відшкодуванні втраченого заробітку, то в цій частині додаткове рішення суду є законним, так як усупереч вимогам ст. 60 ЦПК та з огляду на положення ч. 1 ст. 1195 ЦК України він не надав належних і допустимих засобів доказування на підтвердження наявності факту встановлення йому в передбаченому законом порядку втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, який є однією з обов'язкових умов для такого відшкодування.

Надані ОСОБА_3 відповідні медичні довідки зазначених даних не містять, а тому до уваги при вирішенні цієї вимоги братися не можуть.

Відмовляючи позивачеві у відшкодуванні додаткових, передбачених ч. 1 ст. 1195 ЦК України витрат, викликаних необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо, суд не врахував, що такі вимоги ним взагалі не заявлялися, тому в цій частині додаткове рішення на підставі п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню.

Рішення відносно відхилення вимог позивача про відшкодування понесених ним витрат на оплату таксомоторних послуг у сумі 1133 грн. 22 коп. і на придбання палива для поїздок до суду в розмірі 4036 грн. 86 коп. теж є вірним.

Виходячи з принципу розумності, дані витрати не були необхідними для поновлення порушених прав потерпілого. До того ж, між зазначеними витратами та винними діями відповідача й заподіяною йому шкодою прямого безпосереднього причинно-наслідкового зв'язку не існує.

У той же час позивач не позбавлений можливості за наявності відповідних документів вирішити питання про відшкодування передбачених законом витрат, пов'язаних з явкою до суду, саме як судових витрат, а не як відшкодування шкоди.

За відсутності доказів щодо дійсної вартості пошкодженої сорочки, а отже і розміру прямої реальної шкоди, з рішенням суду про відмову в позові і в цій частині колегія суддів також погоджується.

Утім у частині відмови позивачеві у відшкодуванні шкоди, заподіяної пошкодженням автомобіля рішення суду не можна визнати законним і обґрунтованим у зв'язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи і невірним застосуванням норм матеріального права.

Доводи відповідача щодо відсутності його вини у заподіянні цієї шкоди спростовуються наведеними вище матеріалами кримінального провадження, відповідно до яких та норм ст. 1166 ЦК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 29677 грн. вартості відновлювального ремонту автомобіля ««Ford Probe 2.2 GT», 1991 року випуску, держномер НОМЕР_1.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд указав на те, що ця шкода полягає у фізичних та душевних стражданнях відповідача, яких він зазнав лише у зв'язку з ушкодженням його здоров'я та протиправною поведінкою щодо нього.

Однак, з урахування того, що потерпілий зазнав душевних страждань ще і у зв'язку з пошкодженням його автомобіля, присуджений судом до відшкодування розмір моральної шкоди відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК підлягає збільшенню до 10000 грн.

Таким чином, на підставі п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України оскаржене основне рішення в частині відшкодування позивачеві витрат на лікування необхідно змінити, збільшивши присуджену судом суму з 6543 грн. 81 коп. до 8364 грн.; у частині стягнення вартості відновлювального ремонту автомобіля - скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення цієї позовної вимоги та стягнення з відповідача на користь позивача 29677 грн.; у частині відшкодування моральної шкоди - змінити, збільшивши розмір відшкодування цієї шкоди з 7000 грн. до 10000 грн.

Зважаючи на те, що ухвалою від 30 грудня 2014 року суд першої інстанції вірно виправив описку в резолютивній частині неповного рішення відносно розміру відшкодування витрат на лікування потерпілого, привівши його у відповідність зі змістом основного, ухваленого судом рішення, - дану ухвалу слід залишити без змін.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути 392 грн. 21 коп. за розгляд справи в суді першої інстанції та на користь позивача 68 грн. 47 коп. на компенсацію сплаченого останнім судового збору, 49 грн. 41 коп. на компенсацію оплати поштових відправлень, 79 грн. 38 коп. витрат на оплату послуг перекладача, а також 175 грн. 57 коп. судового збору на користь держави за розгляд справи в апеляційному суді.

Тому, керуючись ст. ст. 88, 303, 304, 307, п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 309, п. 1 ч. 1 ст. 312, ст. ст. 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційні скарги представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 13 серпня 2014 року та на додаткове рішення цього ж суду від 27 листопада 2014 року в даній справі задовольнити частково, а апеляційну скаргу на ухвалу від 30 грудня 2014 року - відхилити.

У частині відшкодування витрат на лікування та відшкодування моральної шкоди основне рішення змінити.

Збільшити визначену судом суму на відшкодування витрат на лікування, яка підлягає стягненню з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 з 6543 грн. 81 коп. до 8364 грн., а суму на відшкодування моральної шкоди - з 7000 грн. до 10000 грн.

У частині вирішення спору про стягнення вартості відновлювального ремонту автомобіля зазначене рішення скасувати і ухвалити нове.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 29677 грн. вартості відновлювального ремонту автомобіля.

Додаткове рішення Зарічного районного суду м. Суми від 27 листопада 2014 року в частині відмови у задоволенні вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_5 у відшкодуванні витрат, викликаних необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо скасувати.

Стягунти з ОСОБА_5 на користь держави 392 грн. 21 коп. за розгляд справи в суді першої інстанції та на користь ОСОБА_3 68 грн. 47 коп. на компенсацію сплаченого судового збору, 49 грн. 41 коп. на компенсацію оплати поштових відправлень, 79 грн. 38 коп. витрат на оплату послуг перекладача, а також 175 грн. 57 коп. судового збору на користь держави за розгляд справи в апеляційному суді.

В інших частинах основне і додаткове рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього дня на нього може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -