Справа № 2-6644/15
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

17 грудня 2015 року м. Київ

Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Г.О. Козленко,

за участю секретаря - О.С. Губерначук,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до Солом'янського районного суду м. Києва з позовною заявою до ОСОБА_1 про звернення стягнення на нерухоме майно в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову зазначив, що 23.11.2007 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є позивач та ОСОБА_1 укладено Договір про відкриття кредитної лінії № 1995pvi-11-07 із змінами та доповненнями. Відповідно до вказаного договору позивач відкрив відповідачу не відновлювальну кредитну лінію на умовах забезпеченості, повторності, строковості, платності в розмірі 1 100 000 дол. США, строком до 22.11.2022 року, з оплатою 13,00% річних. 31.01.2008 року Додатковою угодою до договору № 1 від 23.11.2007 року було внесено зміни до п. 2.1. договору, а саме збільшено ліміт кредитування до 1 300 000 дол. США та змінено розмір щомісячної суми погашення кредиту до 7976,00 дол. США. Відповідно до Додаткового угоди №2 від 21.08.2008 року встановлено термін щосічного погашення заборгованості з «01» по «10» число кожного місяця. Додатковою угодою № 3 від 10.06.2009 року встановлено, що щомісячне погашення позичкової заборгованості за виданими кредитними ресурсами складає суму 8126,00 дол. США. Додатковою угодою № 4 від 16.09.2009 року встановлено, що щомісячне погашення позичкової заборгованості за виданими кредитними ресурсами складає суму 8336,00 дол. США. В забезпечення виконання вказаного договору між сторонами був укладений договір іпотеки №2339И/1107 від 23.11.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В. за реєстровим № кдз-6818, згідно якого відповідач надав в іпотеку нежилі приміщення з №1 по №23, загальною площею 343,40 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1. В подальшому відповідачем були допущені порушення виконання умов кредитного договору, в результаті чого станом на 07.08.2015 року утворилась заборгованість у розмірі 2 079 384,76 дол. США та 85 517 375,39 грн, у зв'язку з чим просив звернути стягнення на нерухоме майно в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив справу розглядати без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про день і час розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Суд, відповідно до ст.ст.169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у відсутності відповідача, оскільки його неявка не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечував представник позивача.

Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.1 ст.224 та відповідно до ч.1 ст.225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 22 серпня 2007 року між 23.11.2007 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є позивач та ОСОБА_1 укладено Договір про відкриття кредитної лінії № 1995pvi-11-07 із змінами та доповненнями. Відповідно до вказаного договору позивач відкрив відповідачу не відновлювальну кредитну лінію на умовах забезпеченості, повторності, строковості, платності в розмірі 1 100 000 дол. США, строком до 22.11.2022 року, з оплатою 13,00% річних (а.с.9-12).

31.01.2008 року Додатковою угодою до договору № 1 від 23.11.2007 року було внесено зміни до п. 2.1. договору, а саме збільшено ліміт кредитування до 1 300 000 дол. США та змінено розмір щомісячної суми погашення кредиту до 7976,00 дол. США.

Відповідно до Додаткового угоди №2 від 21.08.2008 року встановлено термін щосічного погашення заборгованості з «01» по «10» число кожного місяця.

Додатковою угодою № 3 від 10.06.2009 року встановлено, що щомісячне погашення позичкової заборгованості за виданими кредитними ресурсами складає суму 8126,00 дол. США.

Додатковою угодою № 4 від 16.09.2009 року встановлено, що щомісячне погашення позичкової заборгованості за виданими кредитними ресурсами складає суму 8336,00 дол. США

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є позивач та ОСОБА_1 був був укладений договір іпотеки №2339И/1107 від 23.11.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В. за реєстровим № кдз-6818, згідно якого відповідач надав в іпотеку нежилі приміщення з №1 по №23, загальною площею 343,40 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та належить відповідачу на праві власності згідно договору купівлі-продажу нежилих приміщень, посвідченого 23.11.2007 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В. (а.с.18-22).

Предметом договору є надання іпотекодавцем в іпотеку нерухомого майна, зазначеного в п.1 цього договору, в забезпечення виконання зобов'язань іпотекодавця перед іпотекодержателем, в силу чого іпотекодержатель має право в разі невиконання іпотекодавцем зобов'язань, забезпечених іпотекою, одержати задоволення за рахунок переданого в іпотеку предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами іпотекодавця.

Відповідно до вказаного пункту договору іпотеки, в забезпечення зобов'язань за кредитним договором іпотекодавець надав в іпотеку нерухоме майно: нежилі приміщення з №1 по №23, загальною площею 343,40 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1, які належать іпотекодавцю на праві власності.

Згідно з пунктом 3 договору іпотеки, сторони визначили, що вартість предмета іпотеки складає 2 703 250 грн 00 коп.

Відповідач зобов'язання з повернення кредиту згідно графіку та сплати відсотків не виконав, чим порушив умови кредитного договору.

У результаті порушення з боку ОСОБА_1 зобов'язань, заборгованість перед позивачем за кредитним договором станом на 07.08.2007 року складає 2 079 384,76 дол. США, що за курсом НБУ еквівалентно 44 673 710,10 грн, що складається з: 677 080,00 дол. дол. США, що за курсом НБУ еквівалентно 14 546 454,43 грн. - строкова заборгованість по основному кредиту; 614 847,56 дол. США, що за курсом НБУ еквівалентно 13 209 446,46 грн. - прострочена заборгованість по основному боргу кредиту; 17 728,12 дол. США, що за курсом НБУ еквівалентно 380 872,70 грн - строкова заборгованість по відсоткам; 769 729,08 дол. США, що за курсом НБУ еквівалентно 16 536 936,53 грн - прострочена заборгованість по відсоткам, а також 85 517 375,39 грн - пеня за простроченн заборгованості по основному боргу кредиту, відсоткам, що загалом становить 130 191 085 грн.

Відповідно до ст. ст.525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ст.572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України "Про іпотеку" за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Згідно з ч.1 ст.33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне подання вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо), належить виключно позивачеві.

З наведеного вище випливає, що звернення стягнення на предмет іпотеки є можливим у разі невиконання боржником зобов'язання.

Зобов'язання перед ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» залишаються не виконаними, у зв'язку з чим позивач правомірно просить звернути стягнення на іпотечне майно.

Згідно зі ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Стаття 12 ЦК України передбачає, що особа вільно, на власний розсуд, обирає способи захисту цивільного права.

Як правило, особа, права якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Спосіб захисту порушеного права частіше за все визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. Під способом захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений ст.16 ЦК України.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало до порушення;

5) примусове виконання обов'язку в натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Суд приходить до висновку про те, що оскільки за кредитним договором утворилась заборгованість, розмір якої доведено, то згідно ст.33 ЗУ "Про іпотеку" позивач має право на звернення стягнення на предмет іпотеки. При цьому наявність рішення суду про стягнення кредитної заборгованості не виключає права позивача на обрання і такого способу судового захисту, як звернення стягнення на предмет іпотеки (п.9 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин").

Договір іпотеки містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, яке визначає можливість банку звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом продажу його будь-якій особі та будь-яким способом на підставі договору купівлі-продажу у порядку ст.38 Закону України "Про іпотеку".

Позичальником умови договору кредиту належним чином не виконувались.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Факт неналежного виконання позичальником своїх договірних зобов'язань і наявність підтверджується наявними у матеріалах справи наданими позивачем розширеними розрахунками заборгованості, якими підтверджується заявлений банком розмір загального боргу позичальника.

Відтак заборгованість відповідача за кредитним договором № 1995pvi-11-07 від 23.11.2007 року в розмірі 2 079 384,76 дол. США та 85 517 375,39 грн доведена кредитором належними і допустимими доказами і спростована відповідачем не була.

Відповідно до ч.1 ст.589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває права звернення на предмет застави.

Згідно ч.1 ст.33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Викладене свідчить про наявність підстав на звернення стягнення банком на предмет іпотеки в рахунок задоволення своїх вимог за кредитним договором № 1995pvi-11-07 від 23.11.2007 року.

Умовами ст. 590 ЦК України та ст. 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. У разі часткового виконання боржником зобов'язання, забезпеченого заставою, право звернення на предмет застави зберігається в первісному обсязі.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення.

З точки зору частин 2 і 3 ст. 16 ЦК України, статей 36,37 Закону України «Про іпотеку» позивач, як іпотекодержатель, має право захистити свої майнові права звернувшись до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до п.8.4.3 Договору іпотеки іпотеко держатель має право звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до чинного законодавства України у разі, коли в момент настання терміну виконання іпотекодавцем зобовзань, забезпечених іпотекою за цим договором вони не будуть виконанні.

Відповідно до ч.1 ст.37 Закону України « Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Відповідно до п.41 вище приведеної постанови Пленуму при вирішенні спору про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має дати оцінку співмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав.

Оскільки вказане положення закону є оціночним, то суд має належним чином його мотивувати, співставити обставини зі змістом цього поняття, визначитись, чи не суперечить його застосування загальному змісту та призначенню права, яким урегульовано конкретні відносини (зокрема про право на першочергове задоволення вимог за рахунок предмета застави), та врахувати загальні засади цивільного законодавства - справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК).

Враховуючи викладене, задля забезпечення захисту цивільних майнових, житлових та інших конституційних прав і законних інтересів сторін даного спору, суд вважає за необхідне, задовольнити даний позов і звернути стягнення на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на предмет іпотеки, яким є нежитлові приміщення, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1, шляхом визнання права власності на зазначене майно за ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит».

Відповідно до п. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Виходячи з цього, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню 3654.00 гр. судового збору, сплаченого ним при зверненні до суду.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.10, 11, 57-60, 209, 212-215, 218, 223-225, 294, 296 ЦПК України, ст.ст.12, 16, 525, 526, 572, 575, 589-591, 598-591, 612, 629 ЦК України, Законом України "Про іпотеку", Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 р. "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" суд, -

в и р і ш и в :

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки - задовольнити.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 1995pvi-11-07 від 23.11.2007 року, укладеного між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1, у загальній сумі в розмірі 2 079 384,76 дол. США та 85 517 375,39 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки№2339И/1107 від 23.11.2007 року нежитлових приміщень, укладеного між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1, а саме на нежилі приміщення з №1 по №23, загальною площею 343,40 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1, шляхом визнання права власності на квартиру за Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит», за ціною, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» судовий збір у розмірі 3654 (три тисячі шістсот п'ятдесят чотири) грн. 00 коп.

Відповідачем, який не приймав участі у розгляді справи, протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення, відповідно до вимог ст.229 ЦПК України.

Заочне рішення може бути оскаржене іншими особами, шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до Апеляційного суду м. Києва через Солом'янський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про перегляд заочного рішення відповідачем, який не приймав участі у розгляді справи, якщо заяву про перегляд заочного рішення не було подано, після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя - Г.О. Козленко