Провадження №2/761/313/2015
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

06 жовтня 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі: головуючого - судді Гуменюк А.І.

при секретарі Панасенко Ж.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - Позивач) 18 червня 2014 року звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 (далі - Відповідач) про розірвання шлюбу.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вони із Відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі із 03 листопада 2001 року. Вказує, що вони мають малолітніх доньок ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Зазначає, що подружні відносини між ними припинені з жовтня 2013 року, оскільки, з боку Відповідача втрачено почуття кохання та поваги до неї. Зауважує, що основною причиною розпаду сім'ї є різниця характерів та протилежні погляди на інститут шлюбу та сім'ї. Вказує, що на даний час ведення між нею та Відповідачем спільного господарства та сумісне проживання припинено і, що на її глибоке переконання, подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Зауважує, що у разі розірвання шлюбу, діти проживатимуть із нею. Просить суд ухвалити судове рішення, яким розірвати шлюб, укладений між нею та Відповідачем.

Відповідно до ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 25 грудня 2014 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було надано шестимісячний строк для примирення, оскільки, на думку суду, стійкого розладу подружніх стосунків на час розгляду справи не вбачалося та у зв'язку з чим, суд вважав, що надання строку для примирення могло посприяти збереженню сім'ї.

Разом з тим, після відновлення зупиненого провадження, у судовому засіданні факти і обставини, викладені у позовній заяві, Позивач підтвердила, просила суд позов задовольнити, зауважуючи на тому, що за час, наданий судом для примирення, вона прийшла до твердого переконання у необхідності розірвання шлюбу, оскільки вважає, що у неї із Відповідачем зовсім різні погляди на життя, різне бачення щодо ролі чоловіка у сім'ї, різні сімейні цінності та різне тлумачення такої чесноти людського характеру, як чесність. Оскільки вони із Відповідачем втратили почуття поваги та довіри одне до одного, вважає, що їх сім'ю зберегти неможливо. Підтвердила також факти, викладені у позові щодо відсутності спору щодо поділу майна, яке є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя та щодо відсутності спору щодо визначення місця проживання дітей, які, у разі розірвання шлюбу, проживатимуть із нею. Крім того, у разі розірвання шлюбу, виявила бажання іменуватися шлюбним прізвищем.

Відповідач у судовому засіданні позов визнав, на розірвання шлюбу погодився, оскільки також вважає, що їх сім'ю зберегти неможливо. Підтвердив факти, викладені у позові щодо відсутності спору щодо визначення місця проживання дітей та щодо поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 112 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що між сторонами втрачено почуття любові та взаєморозуміння, шлюб фактично розпався, сторони не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, спільного господарства не ведуть, вжиті судом заходи щодо можливого примирення сторін позитивних результатів не дали, у зв'язку з чим, суд знаходить, що сім'я розпалася остаточно, шлюб носить формальний характер, тому шлюб підлягає розірванню.

З урахуванням викладеного, на підставі статей 105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України, керуючись статтями 10, 11, 13, 60, 209, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - з а д о в о л ь н и т и.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований 03 листопада 2001 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Московського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1003 - р о з і р в а т и.

При реєстрації розірвання шлюбу у відділі РАЦС ОСОБА_1 залишити її шлюбне прізвище - «ОСОБА_1».

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання через Шевченківський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а у разі, якщо рішення було проголошено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків або після розгляду справи в апеляційному порядку Апеляційним судом м. Києва, якщо воно не буде скасоване.

СУДДЯ :