АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5846/15 Справа № 179/779/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Новік Д. І. Доповідач - Варенко О.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Варенко О.П.,

суддів Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Прудченко В.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 21 квітня 2015 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо транспортної пригоди,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом до відповідача, посилаючись на те, що 20 червня 2011 року приблизно о 14.30 годині ОСОБА_3, керуючи належним йому автомобілем «КІА Сееd», номерний знак НОМЕР_1, рухаючись по вул. Козинця в с. Спаське Новомосковського району Дніпропетровської області, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки, обрав швидкість руху транспортного засобу, при якій втратив можливість контролювати його рух, внаслідок чого на закругленні проїжджої частини дороги ліворуч, поблизу з будинком № 45, виїхав на смугу зустрічного руху де зіткнувся назустріч з автомобілем «Тоуота Саmry», номерний знак НОМЕР_2 під його керуванням. ОСОБА_3 грубо порушив п.12.1 ПДР України, невиконання якого знаходиться у прямому причинному зв'язку з настанням події дорожньо-транспортної пригоди. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди йому заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: політравми, гострої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, посттравматичного артриту скронево-нижньощелепного суглоба зліва з порушенням функції жування, саден і синців на обличчі, забитої рани обличчя, саден на попереку, забиття лівої руки і ноги, гемартрозу лівого колінного суглоба, які відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості, так як викликали тривалий розлад здоров'я. Згідно вироку Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 квітня 2013 року ОСОБА_3 визнаний винним у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та йому призначено покарання у вигляді обмеження волі без позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік. Заявлений позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди був залишений судом без розгляду. Відповідно до ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 червня 2013 року вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 квітня 2013 року в частині визнання винним ОСОБА_3 був залишений без змін та набрав законної сили. В результаті дорожньо транспортної пригоди його автомобілю «Тоуота Саmry», д/н НОМЕР_2 завдано шкоди, яка відповідно до звіту про розмір матеріального збитку становить 194008 грн. Оскільки його цивільно-правова відповідальність відповідно до полісу обов'язкового страхування № ВЕ 5830884 від 25.11.2010 р. була застрахована в страховій компанії МД «Дніпро» АТ «УПСК», то відповідно до листа № 3/1-05/5037 від 14.02.2014 року Моторним транспортним бюро України, по справі № 14630, прийнято рішення про виплату йому відшкодування в розмірі 50 000 грн. та вказана сума йому відшкодована. Належний йому, пошкоджений транспортній засіб він продав, відповідно до експертного висновку № 2-О/13 від 12.04.2013 року «Про вартість утилізації колісного транспортного засобу»: Вартість утилізації автомобіля «Тоуота Саmry» номерний знак НОМЕР_2 складає 69 131 грн. 11 січня 2013 року під час судового розгляду кримінальної справи ОСОБА_3 відшкодував йому частину матеріальної та моральної шкоди у сумі 56 350 грн., з якої: 21 175 грн. - відшкодування матеріальної шкоди та 35 175 грн. - відшкодування моральної шкоди.

Внаслідок отриманої травми від злочинних дій відповідача ОСОБА_3 йому також була спричинена моральна шкода, оскільки в результаті отриманих травм він був вимушений перебувати на амбулаторному лікуванні, при цьому він постійно відчував біль, порушився його звичайний спосіб життя.

Враховуючи вищевикладене, просив стягнути з відповідача на його користь 56 702 гривень матеріальної шкоди, 100 000 гривень моральної шкоди та судові витрати за подання цивільного позову.

Рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 21 квітня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково; стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму спричиненої моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 14 825 грн. В решті позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про стягнення судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Вислухавши учасників процесу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, що вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 квітня 2013 року ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, та відносно нього призначене покарання у вигляді одного року обмеження волі без позбавлення права керування транспортними засобами; на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням на 1 рік. Позов ОСОБА_4 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_3 на її користь в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди 15000 грн., в іншій частині позову відмовлено; позов потерпілого ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди 124 549 грн. та моральної шкоди 64 825 грн залишено без розгляду, розяснивши його право на звернення до суду в порядку цивільного судочинства.

Згідно вироку, 20 червня 2011 року приблизно о 14.30 годині ОСОБА_3, керуючи належним йому автомобілем «КІА Сееd», номерний знак НОМЕР_1, рухаючись по вул. Козинця в с. Спаське Новомосковського району Дніпропетровської області, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змін, не діючи таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя та здоровя громадян, обрав швидкість руху транспортного засобу, при який втратив можливість контролювати його рух, внаслідок чого на закругленні проїжджої частини дороги ліворуч, поблизу з будинком № 45, виїхав на смугу зустрічного руху, де зіткнувся назустріч з автомобілем «Тоуота Саmry», номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 Водій ОСОБА_3 грубо порушив п.12.1 ПДР України, відповідно до якого «при виборі установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним», що спричинило вчинення дорожньо-транспортної пригоди. В результаті дорожньо-транспортної пригоди водієві ОСОБА_2 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: політравми, гострої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, посттравматичного артриту скронево-нижньощелепного суглоба зліва з порушенням функції жування, саден і синців на обличчі, забитої рани обличчя, саден на попереку, забиття лівої руки і ноги, гемартрозу лівого колінного суглоба, які відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості, так як викликали тривалий розлад здоров'я (а.с.8-13).

Ухвалою колегії суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 червня 2013 року вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 квітня 2013 року відносно ОСОБА_3 в частині вирішення цивільного позову потерпілого ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_3 матеріальної та моральної шкоди - скасовано, справу в цій частині направлено на новий судовий розгляд у порядку цивільного судочинства у той же суд, в іншому складі суддів (а.с.8-17).

Після часткового скасування вироку Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 квітня 2013 року в частині вирішення цивільного позову ОСОБА_2, в провадженні Новомосковського районного суду Дніпропетровської області перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, (цивільної справи № 183/4892/13-ц), який ухвалою Новомосковського районного суду Дніпропетровської області від 12 листопада 2013 року за заявою ОСОБА_2 залишений без розгляду. Дана ухвала суду набрала законної сили, відповідно до ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 січня 2014 року (60-64).

Відповідно до медичного висновку, ОСОБА_2 згідно його історії хвороби Магдалинівської лікарні № 2403 знаходився на стаціонарному лікуванні з 04 липня 2011 року по 15 липня 2011 року з діагнозом політравма, гостра черепно-мозкова травма (відновлювальний період) та 20 червня 2011 року надавалась медична допомога в обласній лікарні ім. Мечникова.

Відповідно до висновку № ТА 040611, складеного 29 липня 2011 року субєктом оціночної діяльності ОСОБА_5, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Тоуота Саmry» номерний знак НОМЕР_2, складає 317 379,32 грн., що набагато перевищує ринкову вартість аналогу та в даному випадку виходячи із п. 8.1 «а» Методики товарознавчої експертизи матеріальний збиток, спричинений власнику автомобіля дорівнює ринковій вартості аналогу, з урахуванням корегування на недопробіг, і складає 194 008 грн. (а.с. 37-50).

Згідно висновку № 2-О/13, складеного 12 квітня 2013 року оцінювачем ОСОБА_5, вартість утилізації автомобіля «Тоуота Саmry» номерний знак НОМЕР_2 складає 69 131 грн. (а.с.18-30)

У відповідності до повідомлення Моторного (транспортного) страхового бюро України за вих. № 3/1-05/5037 від 14 лютого 2014 року, ОСОБА_2 виплачено страхове відшкодування шкоди в розмірі 50 000 грн.(а.с.34).

06 квітня 2013 року, відповідно до розписки (Т. 2 а.с. 121 кримінальної справи № 1-1330/11) ОСОБА_2 належний йому пошкоджений автомобіль «Тоуота Саmry» номерний знак НОМЕР_2 продав ОСОБА_6, при цьому відповідно до довіреності від 08 червня 2012 року (Т. 2 а.с. 120 кримінальної справи № 1-1330/11) ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 мали право на розпорядження даним автомобілем.

ОСОБА_3 частково відшкодував ОСОБА_2 шкоду у розмірі 56 350 грн., з яких: 21 175 грн. - відшкодування матеріальної шкоди та 35 175 грн. - моральної шкоди (а.с.63).

Обгрунтовуючи підстави відмови позивачу в задоволені позову стосовно стягнення з відповідача спричиненої матеріальної шкоди, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 56702 гривні 00 копійок, суд першої інстанції виходив з наступного.

Позивач при визначені розміру спричиненої йому матеріальної шкоди, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди посилається на висновки субєкта оціночної діяльності ОСОБА_5

В судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_5 суду пояснив, що він є субєктом оціночної діяльності та відповідно до наданих суду документів має право на експертну оцінку колісних транспортних засобів, при цьому експертом не являється і сам себе попереджав про кримінальну відповідальність під час надання висновку № 2-О/13 за договором з ОСОБА_2 про вартість утилізації колісного транспортного засобу від 12 квітня 2014 року, при цьому він повторно не оглядав сам транспортний засіб, а вартість утилізації визначив по аналогічним запчастинам також ж транспортного засобу станом на 2013 рік, а не на час його пошкодження, в той час як курс долара до гривні змінився. Крім того, не зміг пояснити, чому у його висновку № ТА040611, складеному 29 липня 2011 року, стоїть дата огляду 04 липня 2011 року, а дата оцінки 29 червня 2011 року. Також пояснив, що вартість під час оцінки вираховується програмним забезпеченням, в яке вносяться ним відомості, щодо пошкоджених деталей і інше та потім програмне забезпечення саме вираховує вартість тієї чи іншої речі по її аналогам з урахуванням курсу на той період і таким чином і відбувається вираховування спричиненого матеріального збитку. Транспортний засіб 05 квітня 2013 року він не оглядав, так як йому було достатньо фотознімків пошкоджених деталей автомобіля і не знає чому у своєму висновку від 12 квітня 2013 року він написав, що безпосередньо оглядав транспортний засіб в смт. Підгороднє в присутності власника автомобіля 05 квітня 2013 року.

ОСОБА_5 не був попередженим про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих висновків, згідно ст. ст. 384, 385 КК України в установленому Законом порядку.

Висновки субєкта оціночної діяльності ОСОБА_5 прямо протирічать у викладеному ним дослідженні, а саме: «вартість відновлювальних робіт автомобіля ТОЙОТА КЕМРІ д/н НОМЕР_2 становить 317 379, 32 грн., що набагато перевищує ринкову вартість аналога та в даному разі, виходячи з п. 8.1.а Методики товарознавчої експертизи матеріальна шкода, спричинена власнику автомобіля дорівнює ринковій вартості аналога, з урахуванням коригування на недопробіг і становить - 194008,00 грн..

Як слідує з цього ОСОБА_5 при наявності цілих елементів і деталей автомобіля вказує відновлювальну вартість ремонту всього автомобіля, що перевищує набагато ринкову вартість аналога останньої моделі.

Крім того, у своєму висновку ОСОБА_5 вказує на огляд транспортного засобу в смт. Магдалинівка по вул. Радянська, 122/2 в присутності представника власника автомобіля 04 червня 2011 року, тобто до самої дорожньо-транспортної пригоди 20 червня 2011 року.

Товарознавча експертиза з цього питання на підтвердження висновків ОСОБА_5 не була проведена ні одним державним структурним підрозділом експертної установи.

Після винесення судом вироку ОСОБА_5 складає новий висновок за № 2-О/13 від 12.04.2013 про вартість утилізації колісного транспортного засобу.

Як випливає з цього висновку ОСОБА_5 знову сам себе попереджає про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показів, згідно ст. ст. 384, 385 КК України, хоча експертом він не являється, приймає замовлення про проведення даних дій від замовника позивача ОСОБА_9 і за відсутності автомобіля проводить його повторний огляд і робить про це висновок, в якому вказує, що ним було оглянуто автомобіль в присутності власника автомобіля в смт. Підгороднє 05 квітня 2013 року.

У висновку також вказано: «що стосується решти складових, то визначити їх придатність і вартість можливо тільки на підставі діагностики на спеціалізованих підприємствах автосервісу. Тобто дане дослідження находиться поза компетенцією оцінщика».

ОСОБА_5 зроблені висновки, що без діагностики на спеціальних підприємствах автосервісів робити висновки про пошкодження транспортного засобу в повному обсязі неможливо, тим самим ОСОБА_2 надано суду докази, які в силу Закону не можуть бути визнані належними та достовірними і вказаний ним матеріальний збиток не вирахований саме на час скоєння ДТП та інших доказів на його підтвердження ОСОБА_2 суду не надано.

Таким чином, суд першої інстанції, враховуючи встановлені обставини справи та відповідні їм правовідносини, керуючись ст.ст. 57-66 ЦПК України, ст.ст.1166, 1187,1188,1194 ЦК України, прийшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволені позовних вимог позивача стосовно стягнення з відповідача на його користь матеріальної шкоди в розмірі 56 702 грн., оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів цьому і вказані вимоги є недоведеними та необґрунтованими позивачем.

Що стосується позовних вимог позивача про стягнення на його користь спричиненої моральної шкоди в розмірі 100 000 гривень, суд першої інстанції, керуючись ст.ст.23, 1167 ЦК України, обгрунтовано вважав їх такими, що підлягають задоволенню частково в сумі 50 000 гривень зі стягненням з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди з урахуванням сплачених 35 175 гривень суму в розмірі 14 825 гривень, так як вважав зазначену суму необхідною та достатньою для відшкодування заподіяної моральної шкоди у даному конкретному випадку.

Доводи позивача ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про те, що суд першої інстанції необґрунтовано визначив розмір моральної шкоди в сумі 14 825 грн. замість 100 000 грн., так як моральна шкода виражена у його фізичному болю, який підтверджено судово медичною експертизою №Е 131 від 29.08.2011 року, у душевному хвилюванні за здоров'я доньки, яка перебувала під час ДТП у транспортному засобі, хвилюванні з приводу пошкодження майна, не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки зводяться до незгоди з висновками суду по оцінці доказів. Судом першої інстанції при ухваленні рішення досліджувалися обставини та матеріали справи, їм надана відповідна оцінка, розмір відшкодування моральної шкоди визначений судом з урахуванням негативних наслідків ДТП, виходячи з принципу розумності та справедливості.

Згідно матеріалів справи (а.с.63) ОСОБА_3 частково відшкодував ОСОБА_2 шкоду у розмірі 56 350 грн., з яких: 21 175 грн. - відшкодування матеріальної шкоди та 35 175 грн. - моральної шкоди, що не заперечувалося сторонами у справі.

Посилання позивача ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції не надав правової оцінки Звіту про розмір матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу та Висновку №2-О/13 від 12.04.2013 року «Про вартість утилізації колісного транспортного засобу», складені оцінювачем ОСОБА_5, який згідно сертифікату №12048/11 від 1006.2011 року та посвідчення про підвищення кваліфікації оцінювача МФ №1618-ПК від 12.01.2011 року, має право на проведення оцінки транспортних засобів, не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки вони не спростовують висновків суду, а зводяться до одностороннього тлумачення регулюючого спірні правовідносини законодавства лише на свою користь та повторного обґрунтування заявлених вимог з викладенням таких же самих обставин і доказів, яким суд дав належну оцінку відповідно до вимог ст. 212 ЦПКУкраїни.

Таким чином, судове рішення ухвалене з додержанням норм процесуального права та у відповідності з нормами матеріального права і відсутні підстави для його скасування.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 21 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з цього часу.

Головуючий: О.П.Варенко

Судді: В.С.Городнича

О.В.Лаченкова