МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
19.05.0215 року Справа № 370/791/15-ц
Макарівський районний суд Київської області у складі головуючого судді Тандира О.В., при секретарі Приходько О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у смт. Макарів Київської області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дочірній банк Сбербанку Росії» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що відповідач порушує умови кредитного договору № 05-02-08/ФО від 15.02.2008 року з наступними змінами та доповненнями згідно Додаткових угод від 22.12.2008 р., 10.10.2008 р., 20.04.2012 р., 02.08.2013 р.(надалі - кредитний договір), укладеного між Закритим акціонерним товариством «Банк НРБ» (правонаступником якого є ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» - п. п. 1.1.- 1.3 Статуту) та ОСОБА_1, відповідно до якого ОСОБА_1 отримав кредит у сумі 350000 доларів США на придбання нерухомого майна строком з 15.02.2008 р. по 15.02.2028 р., з відсотковою ставкою 11,9 % річних. Внаслідок невиконання умов вказаного договору у відповідача перед позивачем утворилася заборгованість у розмірі 387173,55 доларів США.
В судове засідання представник позивача не з'явився, в своїй заяві зазначив про підтримання позову, просив розглядати справу за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечив.
Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не пояснив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у зв'язку з чим суд ухвалив заочно розглянути справу на підставі наявних у ній доказів, про що позивач не заперечував.
Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Публічне акціонерне товариство «Дочірній банк Сбербанку Росії» є правонаступником прав та обов'язків Закритого акціонерного товариства «Банк НРБ» - пункти 1.1.-1.3. Статуту ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії», копія якого додана до позовної заяви.
15.02.2008 року між Закритим акціонерним товариством «Банк НРБ» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 05-02-08/ФО (з наступними змінами та доповненнями згідно Додаткових угод від 22.12.2008 р., 10.10.2008 р., 20.04.2012 р., 02.08.2013 р.) відповідно до п. п. 1.1 - 1.4 якого позивач надає відповідачу кредит у сумі 350000 (триста п'ятдесят тисяч ) доларів США 00 центів, на придбання нерухомого майна строком з 15.02.2008 р. по 15.02.2028 р., з відсотковою ставкою 11,9 % річних, а відповідач зобов'язується повернути кредит та відсотки за його в строки та умовах передбачених кредитним договором.
Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав, надавши позивачу кредит в сумі 350000 доларів США.
В свою чергу відповідач зобов'язувався відповідно до пунктів 1.1., 1.4. пунктів 6 т 8 кредитного договору повернути кредит банку та сплатити відсотки за його користування відповідно до графіку розрахунків, що є невід'ємною частиною договору.
Відповідно до пункту 6.6 кредитного договору встановлено, що проценти нараховані за місяць, позичальник зобов'язаний сплачувати щомісяця, не пізніше 10 (десятого) числа місяця, наступного за звітним.
Пунктом 10.1. кредитного договору передбачено, що за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань, позичальник зобов'язаний сплачувати банку неустойку (пеню) у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від несвоєчасно сплаченої суми за весь термін прострочення, а саме: за прострочення термінів повернення кредиту; за прострочення терміну сплати процентів за користування Кредитом.
Неодноразові звернення позивача до відповідача про необхідність погашення кредитної заборгованості залишились безрезультатними, даний факт в тому числі підтверджується повідомленням - вимогою № 58/1 від 28.08.2014р. про дострокове повернення повної суми заборгованості за кредитним договором, що була вручена 28.08.2014р. особисто відповідачу.
Однак, до цього часу заборгованість за кредитним договором відповідачем не погашена.
Вирішуючи даний спір по суті, суд виходить з наступного.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в яких одна сторона (Відповідач) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від Відповідача виконання його обов'язку.
Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору; одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.
Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Враховуючи викладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором в сумі 387173,55 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку (1 долар США=23,190613 грн.) становить 8978791,96 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Судові витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в сумі 3654 грн.
Керуючись ст.ст. 15, 60, 79, 88, 212-215, 223-226, 293 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Дочірній банк Сбербанку Росії» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Дочірній банк Сбербанку Росії» судові витрати зі сплати судового збору озері 3654 гр.
Заочне рішення може бути переглянуте за заявою відповідача судом, що його ухвалив, протягом десяти днів з моменту отримання його копії.
Заочне рішення суду набирає законної сили в загальному порядку відповідно до вимог ст. 223 ЦПК України.
Головуючий О.В. Тандир