Провадження № 2/185/434/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2015 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Болдирєвої У.М.

з участю секретаря Клипач А.А.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Павлограді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу,

В С Т А Н О В И В:

08 грудня 2014 року позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення боргу, посилаючись на те, що 30 вересня 2014 року він дав у борг відповідачу грошові кошти в сумі 20 000 грн, про що відповідач власноручно написав розписку, в якій зазначив дату повернення боргу до 01 грудня 2014 року.

У визначений термін відповідач гроші не повернув, тому позивач просить стягнути з відповідача суму боргу 20 000 грн, витрати на сплату судового збору 243 грн 60 коп.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, пояснив, що позичив гроші відповідачу раніше ніж була написана розписка, а саме у червні-липні 2014 року. Відповідач попросив у нього гроші в сумі 20 000 грн у борг, він подумав кілька днів, після чого приїхав на СТО, де працював відповідач, і передав відповідачу гроші в сумі 20 000 грн без розписки. Згідно усної домовленості він позичив гроші відповідачу строком на 2-3 місяці. 30 вересня 2014 року разом з ОСОБА_5 він приїхав до відповідача додому в с.Вербки, відповідач сказав, що грошей у нього немає, пообіцяв повернути борг через два місяці і сам запропонував написати розписку. Ніяких погроз на адресу відповідача не було.

Відповідач у судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що гроші у борг у позивача він не просив і не отримував, позивач дав йому свій автомобіль для ремонту, однак не сплатив за придбання необхідних матеріалів, тому він не зробив ремонт у домовлений строк. 01 жовтня 2014 року позивач приїхав за своїм автомобілем і став вимагати написати боргову розписку на суму 20 000 грн, при цьому висловлював погрози. Розмова відбувалася на вулиці біля його двору. Він написав розписку під диктовку позивача, але зробив це не добровільно, а під психологічним тиском.

Суд, вислухавши пояснення сторін, свідків, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 1047 ЦК договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 власноручно була написана розписка, датована 30 вересня 2014 року, про отримання ним в борг від ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 20 000 грн та зобов'язання повернути борг до 01грудня 2014 року (а.с.5).

Оригінал цієї розписки долучений до матеріалів справи.

Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснив, що він був присутній при написанні розписки ОСОБА_3. Зі слів ОСОБА_1 йому відомо, що ОСОБА_3 винен йому гроші. 30 вересня 2014 року він разом з ОСОБА_1 приїхав у с.Вербки за місцем проживання ОСОБА_3, ОСОБА_1 зателефонував ОСОБА_3, останній вийшов на вулицю. ОСОБА_1 спитав ОСОБА_3, коли той поверне гроші, ОСОБА_3 відповів, що грошей немає. ОСОБА_1 запропонував ОСОБА_3 написати розписку, дав зошит та ручку, і ОСОБА_3 на капоті автомобіля написав розписку. При цьому гроші не передавалися.

Свідок ОСОБА_6 мати відповідача у судовому засіданні пояснила, що 30 вересня 2014 року до її сина приїздили двоє чоловіків, син розмовляв з ними на вулиці, вони вимагали у сина віддати якісь гроші протягом двох місяців, при цьому згадували про його сім'ю і вона сприйняла це як погрозу.

Як вбачається з матеріалів перевірки Павлоградського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області по заяві ОСОБА_3, останній 03 жовтня 2014 року подав заяву Павлградському міжрайонному прокурору, в якій зазначив, що власник автомобіля ОСОБА_7 на ім'я ОСОБА_8 з незнайомим чоловіком, погрожуючи фізичною розправою, примусили його написати розписку на суму 20 000 грн за ремонт автомобіля. Заяву було направлено до розгляду до Павлоградського МВ ГУМВС.

При проведенні перевірки було відібрано пояснення ОСОБА_1, де позивач зазначив, що ОСОБА_3 займався ремонтом його автомобіля і попросив у нього в борг 20 000 грн нібито для проведення ремонту інших автомобілів, при цьому пообіцяв знижку на наступні ремонти. У кінці вересня 2014 року він звернувся до ОСОБА_3 з приводу ремонту автомобіля і запропонував повернути борг, на що ОСОБА_3 відповів, що грошей немає, але погодився написати розписку. Ніяких погроз при цьому не висловлювалося.

16 жовтня 2014 року дільничним інспектором міліції було надано висновок про те, що відносини між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 мають цивільно-правовий характер, ознак кримінального правопорушення не виявлено.

Як вбачається зі змісту розписки, написаної відповідачем, він 30 вересня 2014 року позичив у ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 20 000 грн, які зобов'язується повернути до 01 грудня 2014 року.

Однак у судовому засіданні встановлено з пояснень сторін та свідка ОСОБА_5, що насправді у день написання розписки гроші у зазначеній сумі не передавалися, що свідчить про те, що дана розписка є безгрошовою.

Як пояснив позивач, він передав відповідачу 20 000 грн у червні-липні 2014 року, але належних доказів цього у судове засідання не надав.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 212-215 ЦПК України, суд .

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу.

Судові витрати по справі покласти на позивача.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в апеляційний суд Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя:

ОСОБА_9