Справа № 381/816/14 Головуючий у І інстанції Ковалевська Л. М.
Провадження № 22-ц/780/419/15 Доповідач у 2 інстанції Даценко Л. М.
Категорія 58 21.05.2015
УХВАЛА

Іменем України

21 травня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Даценко Л.М.,

суддів Савченка С.І., Верланова С.М.,

при секретарі Химинець Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 10 листопада 2014 року у справі за позовом Фастівського міжрайонного прокурора Київської області в інтересах Державної архітектурно-будівельної інспекції України в особі департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про зобов'язання вчинити певні дії,

встановила:

У жовтні 2012 року Фастівський міжрайонний прокурор в інтересах держави в особі інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю 15 вересня 2011 року було проведено перевірку додержання вимог містобудівного законодавства ОСОБА_2 при виконанні будівельних робіт з будівництва прибудови до житлового будинку АДРЕСА_1 і за результатами перевірки встановлено, що відповідач у порушення будівельних норм та правил без отримання дозволу на виконання будинкових робіт та належно затвердженого проекту здійснив прибудову до частини житлового будинку, що належить йому на праві власності. Оскільки відповідач на вимоги припинити будівництво не реагує, ігнорує звернення державних установ та співвласників житлового будинку, то прокурор просив зобов'язати ОСОБА_2 знести самочинно збудований об'єкт.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 26 червня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 3 вересня 2013 року, позовні вимоги Фастівського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_2 знести самочинно збудовану прибудову до житлового будинку АДРЕСА_1.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 січня 2014 року зазначені судові рішення скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 10 листопада 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

У апеляційній скарзі Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області просить скасувати зазначене рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушенням судом норм матеріального і процесуального права, яке полягає в тому, що самочинно збудований відповідачем об'єкт нерухомості порушує суспільні інтереси у сфері будівництва та права користувачів споруд розташованих поруч із самочинно збудованою спорудою. Відсутність технічної документації та будівництво без отримання дозвільних документів свідчить про високий ступінь небезпечності даної споруди, невідповідності її нормам містобудівного, санітарно-епідеміологічного, протипожежного законодавства.

Проведення перебудови збудованого майна ОСОБА_2 є неможливим, оскільки останнє збудоване без урахування державних та громадських інтересів, законних інтересів і вимог власників, користувачів земельних ділянок та будівель, що оточують місце будівництва, комплексного висновку державної інвестиційної експертизи, без затвердженого проекту будівництва, та без документа, який посвідчує право на виконання будівельних робіт, у зв'язку з чим зазначене збудоване майно не може відповідати державним стандартам, нормам і правилам, що встановлюють комплекс якісних і кількісних показників та вимог, які регламентують розробку і реалізацію містобудівної документації.

Оскільки будівництво прибудови до частини житлового будинку ведеться без відповідних дозвільних документів (декларації про початок виконання будівельних робіт), а на звернення інспекції відповідач ніяким чином не реагує, то Департамент вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні позову прокурора.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд обґрунтовував свої висновки тим, що відповідачем вжито вичерпний перелік всіх передбачених законодавством щодо регулювання містобудівної діяльності заходів, які були ним спрямовані на усунення порушень припису інспекції та на належне оформлення прибудови по вул. Галафєєва,71 в м.Фастові, проте дії чи бездіяльність інспекції не призвели для бажаного результату і унеможливлюють станом на день розгляду справи оформити будівельний паспорт на прибудову до будинку.

Крім того, як було встановлено в судовому засіданні, з"ясувати чи можлива чи неможлива, в даному випадку, технічна можливість перебудувати самочинну прибудову ОСОБА_2 не має можливості, оскільки, як пояснив представник інспекції, відсутній сам проект, тому відповідно і неможливо встановити, чи можлива перебудова нерухомості ОСОБА_2 проте, сам ОСОБА_2 не заперечував проти такої перебудови і жодним чином від неї не відмовляється.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Встановлено, що ОСОБА_2 на праві власності належить 3/13 частин житлового будинку АДРЕСА_1, а 10/13 частин вищезазначеного будинку належить ОСОБА_3 (а. с. 18).

Земельна ділянка, на якій розташований будинок, також належить співвласникам на праві особистої приватної власності згідно державних актів на право власності на земельні ділянки: ОСОБА_3 - площею 0,0938 га, ОСОБА_2 - площею 0,0630 га (а.с. 19).

Встановлено, що у 2008 році ОСОБА_2 розпочав будівництво прибудови до належної йому частини житлового будинку, що підтверджується актами перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівельної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих і будівельних робіт (а. с. 10-12, 64) і про що складено припис № П-9 від 15 вересня 2011 року про негайне припинення будівництва, так як будівельні роботи ведуться без отриманих вихідних даних (будівельного паспорту), документів, що посвідчують право на початок виконання будівельних робіт та вимог ДБН 360-92** додаток 8.1 (обов'язкове) щодо відстані до газових мереж від фундаментів будівль або споруд ( нормативна - 2 м, фактична - 0,2 м). (а. с. 7). Як убачається з матеріалів справи, відповідач частково виконав вимоги даного припису, переніс газову трубу від фундаменту будівлі згідно робочого проекту (а. с. 14).

За правилами ч. ч. 1, 4, 7 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

Згідно роз'яснень пунктів 22 та 23 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

Вимоги відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування про зобов'язання особи, яка, маючи дозвіл на будівництво нерухомого майна, допустила при цьому істотне відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, чи істотне порушення будівельних норм і правил, провести відповідну перебудову можуть бути заявлені як у разі, коли ці відхилення були допущені при будівництві нерухомості, так і внаслідок перебудови під час її експлуатації (частина сьома статті 376 ЦК).

Під істотним порушенням будівельних норм і правил слід розуміти, зокрема, недодержання архітектурних, санітарних, екологічних, протипожежних та інших вимог і правил, а також зміну окремих конструктивних елементів житлового будинку, будівлі, споруди, що впливає на їх міцність і безпечність.

При вирішенні питання про те, чи є відхилення від проекту істотним і таким, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, суди повинні в кожному випадку з'ясовувати, зокрема, наскільки збудована будівля за розміром відповідає площі, поверховості, розміщенню та іншим умовам, передбаченим проектом; як впливає допущене порушення з урахуванням місцевих правил забудови, громадських і приватних інтересів на планування, забудову, благоустрій вулиці, на зручність утримання суміжних ділянок тощо.

У необхідних випадках для з'ясування питань, що виникають при розгляді таких справ і потребують спеціальних знань, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може призначити відповідну експертизу згідно з вимогами статті 143 ЦПК.

Відсутність відповідної експертизи у разі необхідності її проведення може бути підставою для відмови в позові, при цьому факт відхилення від проекту та порушення будівельних норм і правил має довести особа, яка пред'явила позов про знесення самочинного будівництва (частина сьома статті 376 ЦК, частина перша статті 60 ЦПК ).

У п. 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» роз'яснено, що знесення нерухомості, збудованої з істотним відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотним порушенням будівельних норм і правил (у тому числі за відсутності проекту), можливе лише за умови, що неможлива перебудова нерухомості відповідно до проекту або відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами, або якщо особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від такої перебудови.

В інших випадках суд за позовом відповідного державного органу чи органу місцевого самоврядування може на підставі частини сьомої статті 376 ЦК України зобов'язати забудовника здійснити перебудову житлового будинку, будівлі, споруди або іншого об'єкта нерухомості, який побудовано чи будується з істотними відхиленнями від проекту або з істотним порушенням основних будівельних норм і правил, у тому разі, коли таке будівництво суперечить суспільним інтересам, порушує права інших осіб, коли порушення будівельних норм і правил є істотним, а також є технічна можливість виконати перебудову.

Якщо технічна можливість перебудови об'єкта нерухомості відсутня або забудовник відмовляється від такої перебудови, суд, незалежно від поважності причин відмови, за позовом зазначених органів або особи, права чи інтереси якої порушено таким будівництвом, ухвалює рішення про знесення житлового будинку або іншого нерухомого майна.

Відмовою забудовника від перебудови слід вважати як його заяву про це, так і його дії чи бездіяльність щодо цього, вчинені до або після ухвалення рішення суду про зобов'язання здійснити перебудову.

Крім того, згідно з п. 25 указаної постанови Пленуму відхилення від проекту забудови об'єкта нерухомості або від вимог будівельних норм і правил, які не є істотними, не порушують прав інших осіб та інтересів суспільства, не суперечать санітарно-технічним вимогам і правилам експлуатації, не впливають на міцність і безпечність цього об'єкта (зокрема, відхилення у житловому будинку від внутрішнього планування зі збереженням чи незначним відхиленням від установленого проектом розміру житлової площі, незначна зміна його зовнішніх габаритів, місця розташування тощо), не можуть бути підставою для задоволення вимог про перебудову чи про знесення об'єкта нерухомості.

З урахуванням наведеного, оскільки позивач не надав суду належних та допустимих доказів того, що зазначена в позові прибудова до житлового будинку збудована відповідачем з істотним відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, а також, що її перебудова неможлива відповідно до проекту або відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами, або відповідач відмовляється від такої перебудови, то суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову в позові.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасовано з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 10 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді