Справа № 2-138/11
Провадження № 2/0203/3/2015
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

06 лютого 2015 р. Кіровський районний суд

м. Дніпропетровська

у складі:

головуючого - судді Підберезного Г.А.

при секретарі - Лісіцині М.С.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа П'ята Дніпропетровська державна нотаріальна контора про розірвання договору довічного утримання,-

ВСТАНОВИВ:

В проваджені Кіровського районного суду м. Дніпропетровська знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа П'ята Дніпропетровська державна нотаріальна контора про розірвання договору довічного утримання.

В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивач та його представник посилалися на те, що 11 липня 2007 р. ОСОБА_3 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання та визнання права власності на частку квартири АДРЕСА_1.

В позовній заяві ОСОБА_3 зазначила, що за укладеним 09 червня 1999 р. договором довічного утримання зі своєю донькою ОСОБА_2, остання повністю не виконувала умов цього договору.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позивачка ОСОБА_3 померла, а її інша донька ОСОБА_4 була залучена до участі у справі як правонаступник померлої позивачки ОСОБА_3

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4, а її чоловік ОСОБА_1 був залучений до участі у справі як правонаступник померлої позивачки ОСОБА_3

09 червня 1999 р. між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 був укладений договір довічного утримання, відповідно до умов якого ОСОБА_2 зобов'язалася довічно утримувати ОСОБА_3, а ОСОБА_3 зобов'язалася передати їй у власність 1/2 квартири за адресою: АДРЕСА_1. Відповідно до п.п. 4, 5 зазначеного договору ОСОБА_2 зобов'язувалася довічно утримувати ОСОБА_3, надаючи їй комплекс послуг згідно щомісячних замовлень, забезпечувати її одягом, їжею, медичною допомогою, іншою необхідною допомогою та зберігаючи її право довічного безкоштовного проживання у вказаній квартирі. Вартість матеріального забезпечення складала 50 гривень в місяць, (т. 1 а.с. 6).

09 лютого 2001 р. ОСОБА_3 на підставі особистої заяви була зарахована до відділення соціальної допомоги вдома Кіровського територіального центру соціального обслуговування пенсіонерів та одиноких громадян, і 05 грудня 2008 р. отримувала наступні послуги: закупівля та доставка продуктів з ринку та магазину; закупка та доставка промтоварів; виклик лікаря додому, доставка ліків та медикаментів з аптек міста; супроводження до лікарні за потребою та відвідування лікарні 1 раз на тиждень; сплата комунальних платежів; приготування їжи, годування та миття посуду; зміна постільної білизни; вологе прибирання 1 раз на тиждень; винос сміття; генеральне прибирання двічі на рік; прання дрібних речей. Відвідування відбувалось двічі на тиждень. За ініціативою Кіровського територіального центру соціального обслуговування пенсіонерів та одиноких громадян 20 жовтня 2006 р. було проведення медичне обстеження ОСОБА_3 та є запис лікаря-терапевта з наступним діагнозом ОСОБА_3, яка отримує надомне соціально-побутове обслуговування: «Церебральний атеросклероз. ИБС: дифузійний кардіосклероз. СН-1А. ФК 11. ДОА тазобедрених, колінних, г/стопних суглобів. Розповсюджений остеохондроз хребту». Наявність дефектів: сліпота, глухота, здатність к самообслуговуванню втрачена. Підлягає надомному обслуговуванню відділенням соціальної допомоги.

Отже відповідач ОСОБА_2 не виконувала зобов'язання щодо надання ОСОБА_3 довічного безкоштовного користування квартирою підтверджується фіскальними документами оплати за газ, за житлово-комунальні послуги, за електричну енергію, за опалення, за водопостачання та каналізацію, за якими ОСОБА_3 була платником. Також відповідач, не виконувала свої зобов'язання за договором довічного утримання в частині щомісячного грошового забезпечення у розмірі 50,00 грн, яке в подальшому збільшувалось згідно встановленого державою коефіцієнту індексації доходів населення.

06 жовтня 2006 р. ОСОБА_3 склала заповіт, за яким все своє майно заповіла в рівних частках своїм донькам ОСОБА_4 та ОСОБА_2

На підставі викладеного, з урахуванням уточнених позовних вимог, просили суд:

· розірвати укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 договір довічного утримання, посвідчений 09.06.1999 року державним нотаріусом П'ятої Дніпропетровської державної нотаріальної контори, зареєстрований в реєстрі за № 1-3781.

·

Відповідач та її представник, проти задоволення позову заперечували, посилаючись на необґрунтованість заявлених позовних вимог.

Третя особа - П'ята Дніпропетровська державна нотаріальна контора - в судове засідання свого представника не направили. Про причини своєї неявки суду не повідомили. За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу за їх відсутності.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного.

Судом встановлено, що 09 червня 1999 року між ОСОБА_3 і ОСОБА_2 був укладений договір довічного утримання, який посвідчений нотаріусом П'ятої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Вишневською Н.П., реєстровий № 1-3781, відповідно до п.1 якого ОСОБА_3 передала у власність, а ОСОБА_2 прийняла ? частину квартири за адресою: АДРЕСА_1. ОСОБА_2 зобов'язалася довічно утримувати ОСОБА_3, надаючи їй комплекс послуг згідно щомісячних замовлень, забезпечувати її одягом, їжею, медичною допомогою, іншою необхідною допомогою, та зберегаючи їй право довічного безкоштовного проживання у вказаній квартирі. Вартість матеріального забезпечення сторони визначили у розмірі 50,00 грн в місяць, у випадку інфляції ця сума збільшується згідно встановленого державою коефіцієнту індексу доходів населення /Т.1, а.с.6/.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позивачка ОСОБА_3 померла (Т. 1 а.с. 121, а її інша донька ОСОБА_4 була залучена до участі у справі як правонаступник померлої позивачки ОСОБА_3 (т. 1 а.с. 150).

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 (Т.1, а.с.176), а її чоловік ОСОБА_1 був залучений до участі у справі як правонаступник померлої позивачки ОСОБА_3

Аналізуючи виниклі цивільні правовідносини, суд приходить до висновку, про те, що вони врегульовані главою 57 ЦК України.

Так, нормою ст.ст. 744,745 ЦК України За договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Договір довічного утримання (догляду) укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

Таким чином, суд приходить до висновку про відповідність Закону укладеного спірного договору довічного утримання.

Відповідно до ст. 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду: 1) на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини; 2) на вимогу набувача. Договір довічного утримання (догляду) припиняється зі смертю відчужувача.

Також у разі розірвання такого договору, настають правові наслідки передбачені ст.756 ЦК України.

Згідно положень ч. 1 ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

У підтвердження заявлених позовних вимог, позивач посилається на квитанції про придбання для ОСОБА_3 ліків та продуктів харчування /Т.1, а.с.103 - 109/. Оцінюючи дані квитанції суд приходить до висновку, що вони не містять жодного підтвердження, що такі придбання були здійснені саме для ОСОБА_3, і як наслідок не доводять порушення або неналежне виконання умов договору довічного утримання.

Доводи позивача щодо сплати комунальних послуг (Т.1, а.с.55-102) самою ОСОБА_3, не містять жодного доказування не належності виконання ОСОБА_2 умов спірного договору довічного утримання, тому як саме ОСОБА_3 була з самого початку прописана в даній квартирі і саме від її імені повинні були сплачуватись кошти за комунальні послуги.

Посилання позивача на те, що ОСОБА_3 перебувала на обслуговуванні Територіального центру обслуговування пенсіонерів та одиноких громадян, також не доводять неналежність виконання ОСОБА_2 своїх обов'язків, тому як дане право передбачено законодавством України.

Підтвердженням належного виконання ОСОБА_2 умов договору довічного утримання також є квитанцій про оплату послуг на поховання ОСОБА_3 (Т. 2 а.с. 141-142) відповідно до ч.3 ст. 749 ЦК України, та свідченнями, наданими в ході судового засідання, онука померлої ОСОБА_3 - ОСОБА_7, який пояснив суду, що ОСОБА_2 дійсно доглядала за ОСОБА_3 і належно виконувала умови договору довічного утримання, що також підтверджується поясненнями, наданими в ході судового засідання, свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9

Крім того, у ході розгляду даної цивільної справи, були проведені судові експертизи, з яких вбачається:

· з акту КУ «Дніпропетровська обласна кринична психіатрична лікарня» № 395 від 26.11.2007 року ОСОБА_3 на час його складання страдає хронічно стійким психічним розладом у формі церебрального атеросклерозу з вираженими змінами психіки (Т.1, а.с.21-24);

· у акті судово - психіатричного експерта № 28 від 14.08.2014 року (Т.2, а.с.115-117) зазначено наступне: «Визначити психічний стан і вирішити експертні питання у відношенні ОСОБА_3 на період часу складання і підпису позовної заяви від 24.05.2007 року про розірвання договору довічного утримання не є можливим».

Однак надані висновки експертної установи на поставлені питання не пов'язані з обґрунтуванням позовних вимог і як наслідок суд не надає їм оцінку, оскільки відповідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про недоведеність позовних вимог позивачем і вважає необхідним з цих підстав у задоволені позову відмовити у повному обсязі.

Керуючись ст..ст.744,745, 749 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 58,60, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

У задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа П'ята Дніпропетровська державна нотаріальна контора про розірвання договору довічного утримання - відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Г.А. Підберезний