Справа № 285/1279/15-ц
провадження 2/0285/610/15
26.05.2015 року м. Новоград-Волинський
Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області
в складі : головуюча - суддя Заполовська Тетяна Григорівна
з участю секретаря Сарган О.А.
сторони по справі: позивач - ОСОБА_1, відповідач - ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Новоград-Волинський цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням,
Позивач 02.04.2015 року звернувся до суду з позовом та просив визнати відповідача особою, яка втратила право на користування житловою площею в будинку АДРЕСА_1, та зняти її з реєстрації.
Обґрунтовує позов тим, що він відповідно до договору купівлі-продажу від 21.06.1990 р. є одноособовим власником квартири АДРЕСА_1. В 1999 р. проживав однією сім"єю з ОСОБА_3, яка попросила прописати її доньку - ОСОБА_2 (відповідач). ОСОБА_2 з дня реєстрації і по сьогоднішній день не проживала в квартирі ні одного дня. 13.10.2013 року дружина померла, після чого неодноразово просив відповідача знятися з реєстраціїї, одна вона відмовляється, чим позбавляє його можливості вільно на власний розсуд користуватися і розпоряджатися своїм майном. Оскільки в добровільному порядку відповідач не знялася з реєстраційного обліку, він звернувся за захистом своїх прав із позовом до суду.
В судовому засіданні позивач позов підтримав, не заперечував проти постановлення заочного рішення.
Відповідач в судове засідання не з'явилася повторно. Про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Заяв про розгляд справи в своїй відсутності та заперечень проти позову до суду не подала.
Допитані в якості свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 повідомили, що вони є сусідами позивача і наглядно знають дочку ОСОБА_6. Вона ніколи не проживала в будинку по АДРЕСА_1. Їм відомо, що ОСОБА_6 зловживала спиртним. Покійна матір говорила на неї, що вона живе як бомж.
Суд, беручи до уваги заяву позивача, ухвалив розглянути справу у відсутності належним чином повідомленого відповідача на підставі наявних в справі доказів з постановленням заочного рішення.
Доповівши зміст заявлених вимог, заслухавши пояснення позивача, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Встановлено, що позивач на підставі договору купівлі-продажу від 21.06.1990 року (копія а.с. 3-4) є одноособовим власником будинку АДРЕСА_1. Будинок дерев"яний, жилою площею - 32,1 кв.м., розташований на земельній ділянці 1248 кв.м., до будинку належить : хлів "Б", уборна "В", гараж "Г", забор, навіс "Д".
Відповідно до довідки КП "Новоград-Волинськжитлосервіс" з позивачем за адресою АДРЕСА_1, зареєстрована з 06.08.1999р. ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 6). Вказане підтверджується і повідомленням Новоград-Волинського РС УДМС України в Житомирській області від 14.04.2015 року.
Також встановлено, що відповідач фактично не проживає в будинку по АДРЕСА_1 м. Новоград-Волинський з моменту реєстрації, тобто з 1999 року. Це підтверджується актом матеріально-побутових умов, складеним начальником управління ПСЗН Новоград-Волинської міської ради та заявами сусідів ОСОБА_5, ОСОБА_4, які вони підтвердили і своїх поясненнях в судовому засіданні. Також суд звертає увагу на те, що відповідач особисто отримала судову повістку за адресою: АДРЕСА_2.
Відповідно до ч.1 ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю та згідно положень ст. 315 ЦК України особа здійснює право власності відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до положень ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Ст. 71 ЖК України зазначає, що при вудсутності наймача за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Приймаючи до уваги встановлені судом факти та названі правові норми суд вважає правомірними вимоги позивача про визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право на користування будинком по АДРЕСА_1 як наймача, який не проживав у житловому приміщенні протягом шести місяців.
Також ст. 7 ч. 1 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 р. № 1382-IV вказує, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Таким чином, право на звернення до суду із вимогою про зобов'язання Новоград-Волинського РС УДМС України в Житомирській області скасувати реєстрацію відповідача, у позивача може виникнути лише у разі, коли Новоград-Волинський РС порушить таке право, не знявши відповідача з реєстрації на підставі судового рішення про позбавлення права користування житловим приміщенням, яке набрало законної сили.
Відтак, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є обгрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.
Керуючись ст.ст. 3,10,11, 88, 209, 212, 214, 215, 218, 223, 224-233, 294 ЦПК України, ст.ст. 383, 391 ЦК України, ст. 71 ЖК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,суд
Позов задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, такою, що втратила право на користування будинком АДРЕСА_1
В решті вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його постановив, за заявою відповідача, яка може бути подана протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд протягом протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Головуюча Т.Г. Заполовська