Провадження № 6/742/7/15
Єдиний унікальний № 742/4494/14
УХВАЛА

іменем України

22 січня 2015 року Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Гумен В.М.

при секретарі Харченко Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Прилуцького міськрайонного управління юстиції ОСОБА_1 про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України,

встановив:

Старший державний виконавець звернувся до суду з поданням, погодженим з начальником ВДВС Прилуцького МРУЮ, в якому зазначає, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби знаходиться виконавчий лист № 2/742/1519/14 виданий 12 листопада 2014 року Прилуцьким міськрайонний судом про стягнення із ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ Приватбанк заборгованості за кредитним договором на суму 8867,27 грн.

З часу відкриття виконавчого провадження, 02 грудня 2014 року, боржник жодної суми в рахунок погашення боргу добровільно не сплатив. Таким чином, боржник від виконання своїх зобов'язань ухиляється, тому держвиконавець і просить суд вирішити питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України до виконання зобов'язань боржником ОСОБА_2, про що також просить в своїй заяві стягувач ПАТ КБ Приватбанк.

В судове засідання державний виконавець не з'явився, проте надав до суду заяву в якій просить розглядати дане подання без його участі, заявлені вимоги повністю підтримує.

Відповідно до ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що подання державного виконавця підлягає задоволенню з наступних підстав:

Судом по справі встановлено, що на виконанні у відділі держаної виконавчої служби знаходиться виконавчий лист № 2/742/1519/14 виданий 12 листопада 2014 року Прилуцьким міськрайонний судом про стягнення із ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ Приватбанк заборгованості за кредитним договором на суму 8867,27 грн.

Державним виконавцем проведено розшук майна боржника та направлено запити до реєструючиих органів про наявність майна боржника, а також винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

02 грудня 2014 року боржнику направлено виклик державного виконавця, але ОСОБА_2 на виклик не зявився, про причини своєї неявки не повідомив, про що складено відповідний акт.

16 січня 2015 року стягував ПАТ КБ Приватбанк звернувся до відділу ДВС з заявою в якій просить обмежити ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до погашення боргу на його користь.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" від 21 січня 1994 року № 3857-ХII регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

За змістом п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" № 606-XIV державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Правові позиції Верховного Суду України щодо судової практики про вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 01.02.2013 р. визначають, що "ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням" варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (тобто боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов'язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини ( відсутність майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо), тобто з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, повинні полягати у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків .

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови "доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання".

Крім зазначеного Правові позиції Верховного Суду України визначають, що на момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження, у зв'язку із цим про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ч. 6 ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження", зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

На підставі наведеного, суд вважає, що державним виконавцем надано достатньо доказів, які свідчать про те, що боржник свідомо ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього, а тому подання старшого державного виконавця в частині тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України - до виконання ним зобов'язань підлягає до задоволення.

На підставі ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження", керуючись ст. ст.208, 210, 293, 294, 377-1 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Подання старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Прилуцького міськрайонного управління юстиції ОСОБА_3 про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України - задовольнити.

Тимчасово обмежити громадянина України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 у праві виїзду за межі України до моменту фактичного виконання своїх зобов'язань, покладених на нього.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Чернігівської області через Прилуцький міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Гумен В.М.