У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 лютого 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Луспеника Д.Д., Гулька Б.І., Хопти С.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, Калинівської міської ради Вінницької області про визнання частково недійсним свідоцтва про право власності на квартиру, визнання квартири приватизованою лише за ОСОБА_9, визнання квартири спадковим майном і визнання за ними права власності на квартиру в порядку спадкування за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду Вінницької області від 19 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2012 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що їх батько - ОСОБА_9, у 1994 році отримав квартиру АДРЕСА_1 на склад сім'ї з чотирьох осіб, а саме: на себе, дружину - ОСОБА_10, та двох дітей. Усі вони зареєстровані і проживали у вказаній квартирі з 17 серпня 1994 року. У 1998 році їх батько з указаної квартири виселився і став мешкати з ОСОБА_6 у будинку своєї матері за адресою: АДРЕСА_2. При цьому ні їхня мати, ні вони не виселялися з квартири і мали ключі від неї. Потім шлюб між ОСОБА_9 та ОСОБА_10 був розірваний. Рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 20 лютого 2003 року їхня мати ОСОБА_10 була визнана такою, що втратила право користування квартирою за вищевказаною адресою, однак остання юридично не обізнана і не надала належного значення наявності такого рішення та продовжувала разом з ними проживати у вказаній квартирі. ІНФОРМАЦІЯ_1 батько позивачів ОСОБА_9 помер.

У жовтні 2010 року вони звернулися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Після цього їм стало відомо, що їх покійний батько 5 січня 2001 року уклав повторний шлюб з ОСОБА_6, а 31 березня 2003 року виконавчим комітетом Калинівської міської ради Вінницької області на підставі рішення органу приватизації було видано свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1, власниками якої у рівних частках зазначені: ОСОБА_9, його друга дружина ОСОБА_6, а також її діти: ОСОБА_7, та ОСОБА_11 (зараз - ОСОБА_8). Також з'ясувалося, що батько ще 26 березня 2002 року незаконно, без відповідної згоди їхньої матері, зареєстрував у цій квартирі свою другу дружину, ОСОБА_6, хоча на той час ні він, ні вона там не проживали. Адже на той момент там разом з ними проживала і була зареєстрована їхня мати, яка була знята з реєстрації лише після набрання законної сили судовим рішенням від 20 лютого 2003 року.

Ураховуючи викладене, позивач, уточнивши позовні вимоги, просили суд: визнати частково недійсним свідоцтво про право власності на житло від 31 березня 2003 року в частині передачі квартири у спільну часткову власність ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_11 по 1/4 частці кожній; визнати, що квартира АДРЕСА_1 в цілому була приватизована лише їхнім батьком - ОСОБА_9, є спадковим майном; визнати за ними право на частку у власності на квартиру, як на спадкове майно, по 1/4 частці за кожним.

Рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 5 вересня 2014 року поновлено позивачам строк звернення до суду з даним позовом. У задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 19 листопада 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано, ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково. Визнано частково недійсним свідоцтво про право власності на житло - квартиру АДРЕСА_1, від 31 березня 2003 року в частині передачі вказаної квартири у спільну часткову власність ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_11 по 1/4 частці кожній. У решті позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального й процесуального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та частково задовольняючи позов, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшов до правильного висновку про те, що при приватизації спірної квартири були порушені ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19 червня 1992 року, пп. 5, 18, 20, 21 Положення про порядок передачі квартир у власність громадян, затверджений наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 15 вересня 1992 року № 56 із змінами та доповненнями, оскільки приватизації були позбавлені особи, за якими зберігалося житло, були зареєстровані в квартирі та мали право на приватизацію.

Ураховуючи, що позивачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 були неповнолітні, перебіг позовної давності для них почався з досягненням повноліття, у зв'язку з чим строк позовної давності ними не пропущено.

Інші доводи касаційної скарги стосуються в основному переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноваження суду касаційної інстанції, а порушення норм матеріального чи процесуального права не встановлено.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення апеляційного суду Вінницької області від 19 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:Д.Д. Луспеник
Б.І. Гулько С.Ф. Хопта