Номер провадження 2/754/274/15
У Х В А Л А

Іменем України

23.01.2015 року Суддя Деснянського районного суду м. Києва О.М. Панченко,

розглянувши заяву ОСОБА_1 - про скасування заходів забезпечення позову та зміну забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_5, що діють в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7 третя особа: Державна реєстраційна служба України про визнання недійсним договору купівлі - продажу та визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі в вересні 2014 року звернулися до суду з позовом до відповідача ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі - продажу. В подальшому позивачами було уточнено позовні вимоги, судом до участі в справі було залучено в якості співвідповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_5

Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 29.10.2014 року задоволено заяву представника позивача і вжито заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно.

22.01.2015 року відповідач ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про скасування забезпечення позову та зміну забезпечення позову, мотивуючи її вимоги тим, що судом було накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1, яка належить їй, її чоловікові та дітям на праві спільної часткової власності. Просить скасувати заходи забезпечення позову, накладені ухвалою суду від 29.10.2014 року та забезпечити позов шляхом накладення арешту на майно відповідача ОСОБА_4, а саме на квартиру АДРЕСА_2, оскільки у разі задоволення судом позовних вимог суд повинен буде вирішити питання, щодо реституції, а саме повернення квартир та коштів сторонам.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з"ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до ч.1 ст. 154 ЦПК України суд може за заявою однієї із сторін і зважаючи на пояснення другої сторони допустити заміну одного способу забезпечення позову іншим. Заява про заміну одного способу забезпечення позову розглядається судом у строки, встановлені ч. 2 ст. 153 цього Кодексу (не пізніше двох днів з дня її подання).

Як вбачається з письмових матеріалів справи, 29.10.2014 року судом задоволено заяву представника позивача і вжито заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 яка є предметом даного спору.

Постановляючи ухвалу про вжиття заходів забезпечення позову, суд перевірив доводи представника позивача, зокрема і щодо того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, а тому і прийняв відповідну ухвалу.

З наведеного можна зробити переконливий висновок про те, що судом було правомірно вжито заходи забезпечення позову.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 154 ЦПК України заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу.

Згідно із п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Зважаючи на те, що предметом спору є квартира АДРЕСА_1 та існує ризик неможливості виконання судового рішення у разі задоволення позовних вимог, внаслідок чого права та інтереси позивачів можуть бути порушені, ухвала про забезпечення позову була прийнята відповідно до вимог діючого законодавства, а тому підстав для її скасування немає.

З урахуванням вищевикладеного та вимог діючого законодавства, суд приходить до висновку, що підстав для задоволення заяви відповідача про скасування заходів забезпечення позову немає, а тому у її задоволенні повинно бути відмовлено.

Також не підлягає задоволенню вимога про зміну забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_2, оскільки вона не являється предметом розгляду даної цивільної справи.

На підставі викладеного, керуючись ст. 151, 154 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", -

УХВАЛИВ:

Відмовити відповідачу ОСОБА_1 у задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову та зміну забезпечення позову.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Деснянський районний суд м. Києва протягом п′яти днів з дня проголошення.

Головуючий: