РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

копія
Справа № 401/2728/15-ц Провадження № 2/401/1170/15

09 листопада 2015 року м. Світловодськ

Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді Мельничика Ю.С.,

за участю: секретаря Страшної О.Е.,

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_3, про визнання договору купівлі-продажу від 10 квітня 1998 року частково недійсним та про визнання права власності на жилий будинок, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про усунення порушення права власності, усунення перешкод у володінні, користуванні, розпорядженні власністю шляхом зняття з реєстраційного обліку, зобов'язання повернути документи, та відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2015 року до суду звернувся ОСОБА_4 з позовом до ОСОБА_1 в якому просив визнати частково недійсним договір купівлі-продажу жилого будинку з надвірними будівлями, за адресою АДРЕСА_1, від 10 квітня 1998 року в частині укладення його ОСОБА_1 з ОСОБА_3 при його згоді, визнати дійсним вказаний договір купівлі-продажу зазначеного жилого будинку як укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, та визнати за ним права власності на зазначений жилий будинок з надвірними будівлями за адресою АДРЕСА_1.

В обґрунтування вимог позивач зазначив, що у 1998 році він купив за 2617 грн. у ОСОБА_3 зазначений жилий будинок та став в ньому проживати. У 2006 році відповідач - його старший син ОСОБА_1 на місяць взяв оригінал договору купівлі-продажу будинку і технічний паспорт на будинок. У грудні 2014 року відповідач став вимагати виселитися з будинку, посилаючись, що згідно договору купівлі-продажу він - відповідач є власником будинку. Вказуючи, що в тексті договору купівлі-продажу будинку відповідачем змінено покупця, відповідно і власника будинку з нього не відповідача, в договорі стоїть не його підпис, також здійснено в БТІ державну реєстрацію права власності на будинок за відповідачем, просив суд визнати договір купівлі-продажу жилого будинку в частині укладення його відповідачем з ОСОБА_3 при його згоді - недійсним, та визнати, що він, а не відповідач, є покупцем вказаного будинку, тому просив визнати за ним право власності на спірний будинок з надвірними будівлями.

Ухвалою суду від 24 вересня 2015 року з первісним позовом об'єднано в одне провадження зустрічний позов відповідача ОСОБА_1, який первісний позов не визнав, та просив суд зобов'язати первісного позивача повернути незаконно утримувані документи: оригінал договору купівлі-продажу будинку від 10 квітня 1998 року, оригінал технічного паспорта на будинок, оригінал дозволу на будівництво сараю та гаражу, оригінал житлової книги, та усунути перешкоди у користуванні нерухомими майном шляхом позбавлення ОСОБА_4 права користування спірним будинком та зняття позивача з реєстрації у спірному будинку, та стягнути з первісного позивача 7000 грн. моральної шкоди.

В обґрунтування вимог позивач за зустрічним позовом зазначив, що у 1998 році, коли він був неповнолітнім, його батько ОСОБА_4 та мати ОСОБА_5 спільно купили йому будинок по АДРЕСА_1 у ОСОБА_3 за 2617 грн. Його батько надав письмову згоду на укладення вказаної угоди. 28 травня 1998 року в Світловодському КМБТІ було зареєстровано його право власності на придбаний будинок. До 2003 року його батько - позивач проживав в квартирі АДРЕСА_2 разом з дружиною ОСОБА_5 та двома синами, і всі члени сім'ї є співвласниками вказаної квартири. У 2003 році батьки вирішили жити окремо і його батько - позивач попросив у нього дозволу переїхати жити у будинок по АДРЕСА_1, в якому з його дозволу став жити і з його дозволу був зареєстрований. Оскільки його батько з кінця 2013 року став порушувати домовленості про проживання у будинку, став погрожувати відібрати будинок, замінив замки на калитці, вхідних дверях, не допускав його в будинок, чим спричинив моральну шкоду, тому відповідач просить суд задовольнити його зустрічний позов.

В судовому засіданні позивач за первісним позовом позовні вимоги підтримав, зустрічний позов не визнав. Пояснив, що 10 квітня 1998 року він для себе придбав будинок по АДРЕСА_1. До 2003 року він жив з дружиною та двома синами в квартирі, потім переїхав жити в зазначений будинок і живе там сам. Відповідач - його старший син у 2006 році взяв на місяць договір купівлі-продажу будинку та сфальсифікував його замінивши покупця будинку на себе, тобто його син став покупцем і власником будинку. Про підробку договору купівлі-продажу будинку він дізнався у грудні 2014 року, ознайомившись з договором, зазначає, що у спірному договорі напроти його прізвища стоїть не його підпис.

В судовому засіданні відповідач та його представник первісний позов не визнали, підтримали зустрічні позовні вимоги. Відповідач ОСОБА_1 пояснив, що коли йому було 16-ть років у 1998 році, батьки купили йому будинок по АДРЕСА_1. У зазначеному будинку він ніколи не жив та не був зареєстрованим. Будинок ремонтували та будували разом з батьком. У 2003 році його батько пішов з сім'ї та став жити у зазначеному будинку, і він надав батькові документи та дозвіл на реєстрацію в будинку. Після реєстрації в будинку його батько не повертав йому документи: оригінал договору купівлі-продажу, технічний паспорт на будинок та домову книгу. В 2010 році він одружився та став проживати в м. Кременчуці. З батьком в останні шість років склалися негативні стосунки через будинок. Оскільки з батьком погіршилися стосунки, у 2014 році він приїжджав до батька лише 2 рази у рік, і один раз батько не впустив його у двір. Він не заперечує, щоб позивач проживав в його будинку, про що подав суду письмову заяву, але хоче батька виписати з будинку.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_3 суду пояснила, що дійсно у квітні 1998 року вона продала належний їй будинок по АДРЕСА_1 неповнолітньому ОСОБА_1 зі згоди його батька ОСОБА_4. При оформленні договору купівлі-продажу будинку нотаріус запитував у батьків неповнолітнього ОСОБА_1 хто є покупцем будинку і ОСОБА_1 відповів, що їх син. Влітку 2015 року до неї приходив позивач ОСОБА_1 та казав, що договір є фіктивним. Вказала, що позивач ОСОБА_1 вводить суд в оману, оскільки він на час укладення договору купівлі-продажу будинку особисто дав згоду на оформлення будинку на його неповнолітнього сина.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснила, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 з 1967 року, і проживала з ним та двома синами в приватизованій квартирі до 2003 року. У квітні 1998 року вона з чоловіком купили синові ОСОБА_1 будинок по АДРЕСА_1, для чого вона відшукала по об'яві продавця будинку і домовилася про його придбання. У нотаріуса чоловік надав згоду на купівлю будинку синові. У 2003 році чоловік пішов жити окремо у придбаний для сина будинок, де зареєстрований та живе і на даний час.

Заслухавши пояснення позивача, відповідача та його представника, а також третьої особи, допитавши свідка та дослідивши зібрані у справі докази, проаналізувавши, оцінивши їх у єдності і сукупності, враховуючи, що сторони заявили про те, що ними надані суду всі наявні докази, яких достатньо для вирішення спору між ними, виходячи з встановлених обставин і визначених відповідно до них правовідносин, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно частини 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.48 ЦК УРСР (в редакції 1963 року, який діяв на час виникнення правовідносин) недійсною є угода, яка не відповідає вимогам закону, в тому числі, яка порушує особисті або майнові права неповнолітніх дітей.

Як на підставу позовних вимог ОСОБА_1 посилався на те, що саме він, а не його неповнолітній син, був покупцем спірного будинку, спірний договір купівлі-продажу будинку від 10 квітня 1998 року підроблено відповідачем у 2006 році, і в наявному договорі стоїть не його підпис.

Проте, в судовому засіданні свої доводи позивач не довів належними та допустимими доказами.

Відповідно до статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно статті 58 ЦПК України належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Статтею 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тощо. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З копії договору купівлі-продажу будинку від 10 квітня 1998 року видно, що ОСОБА_3 продала а ОСОБА_1, 1982 року народження, зі згоди батька ОСОБА_4, купив жилий будинок з надвірними будівлями в АДРЕСА_1, за 2617 грн.

Вказаний договір посвідчено 10 квітня 1998 року приватним нотаріусом Світловодського міського округу Соломоненко В.В., та зареєстровано в реєстрі за №731.

28 травня 1998 року Світловодським бюро технічної інвентаризації за ОСОБА_7 зареєстровано право власності на будинок АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу, реєстр №28-1.

З копії технічного паспорту на жилий будинок АДРЕСА_1 видно, що в записах власника будинку після ОСОБА_3 власником будинку на підставі договору купівлі-продажу від 10 квітня 1998 року, за реєстром №731, є ОСОБА_7, а не позивач.

З копії дозволу на будівництво від 11 липня 2000 року, виданого відділом архітектури та містобудування Світловодської міської ради, видно, що саме ОСОБА_1 видано дозвіл на будівництво сараю та гаражу по АДРЕСА_1.

Вказані обставини доводять, що позивач ОСОБА_1, як батько неповнолітнього ОСОБА_7., надав згоду на купівлю останнім зазначеного жилого будинку з надвірними будівлями, тобто діяв в інтересах своєї неповнолітньої дитини.

Спірний договір купівлі-продажу відповідає вимогам закону щодо письмової форми та нотаріального його посвідчення, зареєстрований органом державної реєстрації у встановленому законом порядку 28 травня 1998 року, що повністю спростовує доводи позивача про підробку договору купівлі-продажу, а тому в задоволенні його позовних вимог належить відмовити.

Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_1 не надав суду належних та допустимих доказів, в підтвердження своїх вимог, не довів, що його батько перешкоджає користуватися та розпоряджатися будинком, не вказав передбачених законом підстав для зняття відповідача з реєстрації у його будинку та для відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до вимог статті 7 Закону України від 11 грудня 2003 року №1382-1У «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду.

У постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз'яснено судам, що усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

З паспорта відповідача ОСОБА_4 видно, що він зареєстрований в будинку АДРЕСА_1 18 лютого 2003 року.

В судовому засіданні позивач за зустрічним позовом ОСОБА_1 пояснив, що він, як власник будинку надав згоду на реєстрацію та проживання в будинку відповідачеві своєму батькові у 2003 році. Він не бажає виселяти свого батька з будинку та не заперечує проти того, щоб його батько - відповідач ОСОБА_1 продовжував проживати в будинку безстроково, що підтверджується його письмовою заявою.

Оскільки, відповідач ОСОБА_1 набув право на проживання у зазначеному будинку позивача у встановленому законом порядку, при цьому, власник не заперечує проти проживання в його будинку відповідача, вимог про позбавлення права користування жилим приміщенням не підтримує, тому відсутні правові підстави для зняття відповідача з реєстрації місця проживання.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 пояснив, що у нього відсутні оригінали договору купівлі-продажу будинку від 10 квітня 1998 року, оригінал технічного паспорта на будинок, оригінал дозволу на будівництво сараю та гаражу, оригінал житлової книги.

Позивач ОСОБА_1 подав до суду заяву про те, що йому 05 листопада 2015 року ОСОБА_5 передала оригінал договору купівлі-продажу будинку по АДРЕСА_1, тому він не підтримує свої вимоги в частині витребування від відповідача вказаного документу.

З наданих суду доказів не встановлено, що відшукувані позивачем документи знаходяться у відповідача, а тому в задоволенні вказаних вимог належить відмовити.

Оскільки в судовому засіданні позивачем за зустрічним позловом не доведено порушень з боку відповідача його прав, обґрунтованість позовних вимог не знайшло свого підтвердження, відсутні правові підстави і для відшкодування моральної шкоди, а тому в задоволенні зустрічного позову належить відмовити.

З підстав ст. 88 ЦПК України судові витрати слід покласти на сторони.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 27, 60, 61, 88, 209, 213-218 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Відмовити в позові ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу від 10 квітня 1998 року частково недійсним та про визнання права власності на жилий будинок.

Відмовити в зустрічному позові ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про усунення порушення права власності, усунення перешкод у володінні, користуванні, розпорядженні власністю шляхом зняття з реєстраційного обліку, про зобов'язання повернути документи, та відшкодування моральної шкоди.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Кіровоградської області через Світловодський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя підпис З оригіналом згідно

Суддя Світловодського

міськрайонного суду Ю.С. Мельничик