УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2015 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Колодійчук В.М., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 03 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення від права на спадкування,

в с т а н о в и в :

У серпні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив суд ухвалити рішення, яким усунути відповідачів від права на спадкування після смерті його матері - ОСОБА_5

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_5, яка відповідачам по справі доводилася бабусею. ОСОБА_5 за життя заповіту не склала, а тому спадкування після її смерті здійснюється за законом. Батьком відповідачів є брат позивача ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, у зв'язку з чим, останні мають право на спадкування за правом представлення. Відповідачі з покійною за її життя не спілкувалися, не відвідували її, не доглядали за нею, матеріальної допомоги не надавали, участі у витратах на поховання не приймали. Наведені обставини, на думку позивача, є підставами для усунення онук померлої від права на спадкування.

Рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 03 листопада 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 грудня 2014 року, позовні вимоги ОСОБА_2 залишено без задоволення.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій і ухвалити нове рішення, яким задовольнити заявлені позовні вимоги, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами першої та апеляційної інстанцій, відповідно до ст. 212 ЦПК України, повно і всебічно досліджено і оцінено обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначено юридичну природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов вірного висновку що позивачем, у відповідності до положень ст.ст. 58, 60 ЦПК України, не надано доказів та не доведено підстав передбачених ст. 1224 ЦК України, відповідно до яких особу можна усунути від права на спадкування.

Зі змісту оскаржуваних судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій і доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що скарга є необґрунтованою і наведені у ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Відсутні і передбачені ст. 338 ЦПК України підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

На підставі наведеного та керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення від права на спадкування.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути, особі яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ В.М. Колодійчук