Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.05.2015 Справа №607/19215/14-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

- головуючої Черніцької І.М.

- при секретарі Борисевич І.А.

з участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх прав України в Тернопільській області, Державної казначейської служби України, третя особа відділ державної виконавчої служби Зборівського районного управління юстиції про відшкодування шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, який згодом уточнив до Управління державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх прав України в Тернопільській області, Державної казначейської служби України про стягнення з державної казначейської служби України завданої йому матеріальної шкоди у розмірі 159 540,53 грн. на підставі вимог ст. 1173 ЦК України.

В обґрунтування вимог позивач вказує, що 15.08.2008 року між ним та ОСОБА_2 було укладено договір авансу, згідно умов якого він передав ОСОБА_2 аванс у розмірі 70 500 грн. Згідно умов договору авансу сторони погодили, що у випадку відмовив від продажу нерухомості ОСОБА_2 сплачує штраф у розмірі суми авансу. ОСОБА_2 умов договору не виконав та рішенням Зборівського районного суду стягнуто з ОСОБА_2С на його користь борг у розмірі 280000 грн., 28000 грн. інфляційних нарахувань та 6300 грн. річних. У ході виконання рішення суду державний виконавець наклав арешт на все належне рухоме майно ОСОБА_2, у тому числі і на автомобіль ОСОБА_2 А4. Однак, незважаючи на арешт, ОСОБА_2 продав автомобіль ОСОБА_3

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 13.05.2014 року визнано протиправними дії Управління ДАІ УМВС України в Тернопільській області в частині зняття 13 березня 2010 року з реєстрації транспортного засобу марки ОСОБА_2 А4, д.н.з. ВО 3459, який належав ОСОБА_2 та його перереєстрації на ОСОБА_3

Вважає, що внаслідок таких неправомірних дій Інспекції йому завдано шкоди у розмірі неповернутого ОСОБА_2 боргу на суму 159 540,53 грн. Посилаючись на те, що дана шкода завдана внаслідок неправомірних дій Управління ДАІ Управління МВС України в Тернопільській області як органу державної влади, просив стягнути завдано шкоду з ДКС України.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, зіславшись на доводи викладені у позові. Щодо винесення заочного рішення не заперечив.

Представник Держаної казначейської служби України в судове засідання не зявився, хоча про час та місце його був повідомлений належним чином. Попередньо не повідомив суд про причини своєї не явки.

Представник Управління ДАІ Управління МВС України в Тернопільській області в судове засідання не зявився, хоча про час та місце його був повідомлений належним чином. Попередньо надіслали суду заперечення на позов. Вказали, що позов не визнають, оскільки вказані збитки спричинені позивачу внаслідок невиконання умов договору авансу ОСОБА_2

Посилаючись на наведене, та те, що завдані позивачу збитки не перебувають у причино-наслідковому звязку з діями ДАІ щодо зняття з реєстрації автомобіля, просили відмовити у позові.

Судом встановлено, що рішенням Зборівського районного суду Тернопільської області від 29.06.2010 року з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 стягнуто борг в розмірі 280000,00 грн., 28000,00 грн. інфляційні нарахування, 6300,00 грн. річних, 900,00 грн. витрат на правову допомогу та 1820,00 судових витрат.

Після набрання зазначеним судовим рішенням законної сили 22.09.2010 року суд видав виконавчий лист № 2-192/2010.

23.09.2010 року державним виконавцем ВДВС Зборівського РУЮ Тернопільської області винесена постанова про відкриття виконавчого провадження, якою накладено арешт та заборону відчуження на все рухоме і нерухоме майно боржника ОСОБА_2 у межах суми стягнення 317020,00 грн.

13.03.2010 року належний ОСОБА_2 автомобіль марки Audi A4, 2005 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 був знятий з обліку для реалізації.

02.06.2010 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 уклали біржовий контракт купівлі-продажу автомобіля Audi A4.

18.11.2010 року ОСОБА_2 звернувся до УДАІ УМВС України в Тернопільській області із заявою про видання дубліката карточки обліку на знятий ним з обліку автомобіль Audi A4.

24.11.2010 року УДАІ УМВС України в Тернопільській області на підставі заяви ОСОБА_3 та доданих до неї документів зареєструвало зазначений транспортний засіб на імя ОСОБА_3

Вказані обставини встановленні постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 13.05.2014 року, яка набрала законної сили, а тому доказування в силу вимог ст. 61 ЦПК України не підлягають.

Даною постановою суду задоволено позов ОСОБА_1 та визнано протиправними дії Управління ДАІ в частині зняття 13.03.2010 року з реєстрації транспортного засобу ОСОБА_2 А4 та його перереєстрації на ОСОБА_3

Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи із наступного.

В силу вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особини, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з вимогами ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійснення ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономної Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Із змісту ст. 1173 ЦК України випливає, що суб'єктом завдання шкоди за цією статтею є тільки орган державної влади, орган влади Автономної Республіки Крим або орган місцевого самоврядування.

Суб'єктами завдання шкоди згідно вимог ст. 1173 ЦК є органи державної влади, яка відповідно до ст. 6 Конституції України здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову; органи влади Автономної республіки Крим та органи місцевого самоврядування, якими відповідно до положень ст. 140 Конституції України є сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

Відповідно до розяснень викладених у п.п. 2, 3 постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода, заподіяна особі й майну громадянина або заподіяна майну юридичної особини, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними й шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Позивачем не подано, а судом не здобуто доказів на підтвердження причино -наслідкового звязку між шкодою завданою позивачу внаслідок невиконання рішення суду ОСОБА_2 на суму 159 540,53 грн. та діями працівників відділу ДАІ УМВС України в Тернопільській області щодо зняття та переєстрації транспортного засобу.

Крім того, УДАІ УМВС України в Тернопільській області не є органом державної влади чи місцевого самоврядування, а тому застосування ст. 1173 ЦК України є безпідставним.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, а також приймаючи до уваги те, що позивач не обґрунтував та не надав суду належних та допустимих доказів протиправної поведінки Управління ДАІ, не довів причинного зв'язку між протиправною поведінкою і завданою шкодою, не довів вини відповідача у спричиненні йому майнової шкоди на суму 159 540,53 грн, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 1166, 1173 ЦК, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх прав України в Тернопільській області, Державної казначейської служби України, третя особа відділ державної виконавчої служби Зборівського районного управління юстиції про відшкодування шкоди відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення суду може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку лише у разі залишення судом, який його ухвалив, без задоволення заяви відповідача про перегляд заочного рішення.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем у загальному порядку до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом .

Головуючий суддяОСОБА_4