Києво-Святошинський районний суд Київської області
Провадження № 2/369/569/15
09.02.2015 року Києво - Святошинський районний суд Київської області в складі:
головуючої судді Ковальчук Л.М., при секретарі Рябець А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, П»ятнадцята Київська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом,
У грудні 2014 року позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулись до суду із позовом до Боярської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, П»ятнадцята Київська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати ОСОБА_1 і ОСОБА_3 і дружина ОСОБА_2 ОСОБА_5. Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається, серед іншого, із земельної ділянки площею 0,0699 га, в тому числі сільськогосподарських угідь 295 кв. м., під забудовою404 кв.м., наданої для обслуговування жилого будинку та господарських будівель, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Вказана земельна ділянка належала ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Києво-Святошинською районною державною нотаріальною конторою Київської області 20 червня 2009 року за реєстровим № 2-924.
Після отримання вказаного свідоцтва ОСОБА_5 розпочала оформлення відповідних документів після реєстрації права власності на вказану земельну ділянку та отримання державного акту про право приватної власності на землю, проте право власності оформити так і не встигла.
При цьому право власності на житловий будинок АДРЕСА_1, що знаходиться на спірній земельній ділянці, було оформлено у встановленому законом порядку, а відповідно і успадковане і документально оформлене ними.
Після смерті ОСОБА_5 вони у визначений законом строк звернулися до П»ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини. Інших спадкоємців за законом та за заповітом у ОСОБА_5 не було.
Проте, 26 березня 2013 року державним нотаріусом П»ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори Щербенко О.В. листом № 894/02.14 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку у зв»язку із відсутністю належних документів, що підтверджують право власності ОСОБА_5 на земельну ділянку.
Таким чином, вони змушені звернутись до Києво-Святошинського районного суду Київської області із даним позовом про визнання за ними права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, оскільки інший порядок для набуття ними права на вказану земельну ділянку законодавством не визначений.
Враховуючи викладене, позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 з посиланням на вимоги ст. ст. 355, 356, 1217, 1269, 1218, 1225, 1267, 1268 ЦК України, ст. ст. 125, 126 Земельного кодексу України просили визнати за ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 право власності на 1/3 частку земельної ділянки за кожним площею 0,0699 га, в тому числі сільськогосподарських угідь-295 кв.м., під забудовою 404 кв.м., наданої для обслуговування житлового будинку та господарських будівель, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 поданий позов підтримала і просила його задовольнити.
У судове засідання позивачі ОСОБА_2 і ОСОБА_3 не з»явились, до суду позивачі надали клопотання, в яких просили розглянути справу у їхній відсутності, позовні вимоги підтримали і просили задовольнити.
У судове засідання представник відповідача Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області не з»явився, про дату, час і місце розгляду справи відповідач повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі.
У судове засідання представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, П»ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори, не з»явився, про дату, час і місце розгляду справи третя особа повідомлялась належним чином, третя особа надала суду заяву про розгляд справи у відсутності її представника.
Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з"ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_7.
Також в матеріалах справи наявне свідоцтво про смерть, що видане Відділом реєстрації смерті у м. Києві 16 липня 2012 року серії НОМЕР_1, згідно якого ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5.
У виданих 12 травня 2014 року Щербенко О.В., державним нотаріусом П»ятнадцятої київської державної нотаріальної контори, ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_1 свідоцтв про право на спадщину за законом вказано, що спадкоємцями зазначених у цих свідоцтвах майна ОСОБА_5, 1964 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, є: її чоловік ОСОБА_2,-на 1/3 частку майна, її дочка ОСОБА_1,-на 1/3 частку майна, її син ОСОБА_3, -на 1/3 частку майна, і спадщина, на яку в указаних частках видано це свідоцтво, складається з: житлового будинку АДРЕСА_1, який належав померлій на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Києво-Святошинською районною державною нотаріальною конторою Київської області 20 червня 2009 року за реєстровим № 2-921 і зареєстрованого в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області», згідно Витягу про державну реєстрацію прав № 23302676, номер запису № 3317 в книзі № 20, реєстраційний номер 27092120.
Також з наявних матеріалів справи вбачається, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 20 червня 2009 року спадкоємицею майна ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, є її дочка ОСОБА_5, і спадкове майно, на яке видано це свідоцтво, складається з земельної ділянки площею 0,0699 га (699 кв.м.), в тому числі сільськогосподарських угідь-295 кв.м., з них: багаторічних насаджень-295 кв.м.: під забудовою-404 кв.м., наданої для обслуговування житлового будинку та господарських будівель, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, належної померлій ОСОБА_7 на підставі Державного акта на право власності на землю серії IV-Кв № 103161, виданого Боярською міською радою народних депутатів від 08 вересня 1997 року № 339 та зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право власності на землю за № 2648.
Як зазначали позивачі у поданій позовній заяві, після смерті ОСОБА_5 вони у визначений законом строк звернулися до П»ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, інших спадкоємців за законом та за заповітом у ОСОБА_5 не було. Проте, 26 березня 2013 року державним нотаріусом П»ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори Щербенко О.В. листом № 894/02.14 їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку у зв»язку із відсутністю належних документів, що підтверджують право власності ОСОБА_5 на земельну ділянку. А тому вони змушені звернутись до суду з даним позовом про визнання за ними права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, оскільки інший порядок для набуття ними права на вказану земельну ділянку законодавством не визначений, і у зв»язку з цим просили визнати за ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 право власності на 1/3 частку земельної ділянки за кожним площею 0,0699 га, в тому числі сільськогосподарських угідь-295 кв.м., під забудовою 404 кв.м., наданої для обслуговування житлового будинку та господарських будівель, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.
Позивачі надали суду відповідь державного нотаріуса П»ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори Щербенко О.В. від 26 березня 2013 року № 894/02-14, в якій ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1 було повідомлено, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, є неможливим, оскільки до спадкової справи не надано належних документів, що підтверджують право власності померлої на земельну ділянку, що було передбачено ст. ст. 125, 126 Земельного кодексу України, в редакції, що діяла на час відкриття спадщини.
В зв»язку з цим слід зазначити, що при розгляді справ про спадкування суд має встановлювати: місце відкриття спадщини, коло спадкоємців, які прийняли спадщину та інше. Обставини, які входять до предмета доказування у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про право спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину. Суду також слід звернути увагу на наявність у матеріалах справи обгрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Вимогами ч. 2, ч. 4 ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим кодексом.
У випадках, коли щодо отримання доказів у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, є складнощі, суд за їх клопотанням зобов»язаний витребувати такі докази (ч. 1 ст. 137 ЦПК України).
Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні підтвердила, що роз'яснені судом права їй зрозумілі, однак не використала передбачене ЦПК України право на подання суду відповідного клопотання про витребування необхідних доказів у даній цивільній справі, а тому суд неодноразово роз»яснював позивачу ОСОБА_1 про необхідність витребування і подання доказів, які мають значення для вирішення справи, а саме витребування з нотаріальної контори копій матеріалів спадкової справи після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5, однак позивач ОСОБА_1 категорично відмовилась заявляти відповідне клопотання для надання суду копії спадкової справи та наполягала справу розглянути без витребування спадкової справи, оскільки вважала, що в справі є всі необхідні докази для розгляду спору по суті.
Також судом було зазначено позивачу про необхідність надання постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірну земельну ділянку позивачам, однак позивач ОСОБА_1 вказала, що в справі є необхідний доказ, а саме надано лист державного нотаріуса П»ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори Щербенко О.В. від 26 березня 2013 року № 894/02-14 про відмову позивачам у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на земельну ділянку по АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_5.
Згідно вимог ч. 2 глави 13 вказаного Порядку нотаріус на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, зобов»язаний викласти причини відмови в письмовій формі і роз»яснити порядок її оскарження. У цих випадках нотаріус протягом трьох робочих днів виносить постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. У постанові про відмову зазначаються: дата винесення постанови; прізвище, ініціали нотаріуса, який виніс постанову, найменування та місцезнаходження державної нотаріальної контори або найменування нотаріального округу та адреса розташування робочого місця приватного нотаріуса; прізвище, ім»я, по батькові фізичної особи, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, місце її проживання або найменування і місцезнаходження юридичної особи; про вчинення якої нотаріальної дії просила особа, що звернулася до нотаріуса (короткий зміст прохання); причини відмови у вчиненні нотаріальної дії з посиланням на чинне законодавство; порядок і строки оскарження відмови з посиланням на норми цивільного процесуального законодавства.
Відповідно до вимог глави 14 даного Порядку нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.
Згідно вимог п. 4.15. глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.
Таким чином, главою 86 ЦК України, а також спеціальним законодавством, зокрема, Законом України «Про нотаріат», підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Це знайшло також підтвердження у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування».
Так, згідно роз"яснень Пленуму Верховного Суду України, даних у п. п. 23, 24 постанови „Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року № 7, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обгрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.
Згідно з положеннями ч.ч. 2, 3 ст. 60 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
За вимогами ст.ст. 57-59 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Вивчивши подану позовну заяву та додані на її обґрунтування докази, суд дійшов висновку, що позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 не надали суду достатніх, належних та допустимих доказів, які б підтверджували заявлені позовні вимоги, а тому у задоволенні позову слід відмовити.
У задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, П»ятнадцята Київська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення суду або шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення в разі відсутності в судовому засіданні осіб, які брали участь у справі, під час проголошення судового рішення.

Суддя Ковальчук Л.М.