Провадження № 2/344/1372/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2015 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області

в складі: головуючої - судді Польської М.В.

при секретарі c/з Дзюбак Х.Б..

з участю позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Івано-Франківську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Хриплинської сільської ради про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся в суд до Хриплинської сільської ради Івано-Франківської міської ради про визнання права власності на 3/4 домоволодіння, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, та складається з житлового будинку, житловою площею 22,6 кв.м., загальною площею 56 кв.м., зазначений під літерою «А», сараю площею 16,7 кв.м., зазначений під літерою «Б», сараю площею 15,1 кв.м., зазначений під літерою «В», сараю площею 6,4 кв.м., зазначений під літерою «Г», вбиральні площею 1,6 кв.м., колонки №1, воріт №2, огорожі №3, як на спадкове майно за законом, після смерті матері ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Позивач подав 04.03.2015р. заяву до суду про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримав з мотивів, викладених в позовній заяві, просив позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, подавши 27.01.2015р. заяву про розгляд справи за відсутності представника, проти вимог позову не заперечив, просив його задовольнити.

Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мама позивача ОСОБА_3, що посвідчується Свідоцтвом про смерть (а.с.4, 10).

За життя, померла отримала свідоцтво про право на спадщину від 25.06.2011р. на 1/2 частку майна у праві спільної сумісної власності на майно набуте подружжям, яке складалося з домоволодіння, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, після смерті чоловіка ОСОБА_4, та 1/4 частку цього ж майна згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, отже успадкувавши всього 3/4 частки даного домоволодіння (а.с.5, 6). Інша 1/4 частка майна успадкована позивачем ОСОБА_2 (сином ОСОБА_4).

Після смерті ОСОБА_3 позивач прийняв в порядку спадкування за 3/4 частини домоволодіння, звернувшись в Першу Івано-Франківську державну нотаріальну контору, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері, оскільки померла не здійснила дії щодо реєстрації в органах ОБТІ Свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.06.2011р. №5-834 (1/4 частки) та №5-830 (1/2 частки) після смерті ОСОБА_4 (а.с.12).

За вимогами ст. 1261 ЦК України 2003р., чинного на час відкриття спадщини, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Як вказує ст. 1268 ЦК України 2003р., спадкоємець, який постійно проживав разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

За статтею 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

А стаття 1297 ЦК України передбачає, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Главою 86 ЦК, а також спеціальним законодавством, зокрема, Законом України «Про нотаріат», підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Це знайшло також підтвердження у постанові Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування».

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК).

Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Отже даний спір розглядається судом про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, коли документ померлою матір'ю позивача не був зареєстрований в БТІ та відповідних органах реєстрації.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом та ст.61 цього Кодексу.

Відповідно до ст..212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

На підставі наведеного, відповідно до ст. 1226, 1261, 1268, 1296, 1297 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителем АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, право власності на 3/4 домоволодіння, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, та складається з житлового будинку, житловою площею 22,6 кв.м., загальною площею 56 кв.м., зазначений під літерою «А», сараю площею 16,7 кв.м., зазначений під літерою «Б», сараю площею 15,1 кв.м., зазначений під літерою «В», сараю площею 6,4 кв.м., зазначений під літерою «Г», вбиральні площею 1,6 кв.м., колонки №1, воріт №2, огорожі №3, як на спадкове майно, після смерті матері ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року..

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга, подана після закінчення строків, установлених статтею 294 ЦПК України, залишається без розгляду, якщо апеляційний суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Суддя: Польська М.В.