Справа №486/2164/14-ц 15.01.2015 15.01.2015 15.01.2015
Провадження №22-ц/784/200/15
Провадження № 22-ц/784/200/15 Головуючий у першій інстанції-Бобровський І.М.
Категорія 59 Доповідач апеляційної інстанції-Данилова О.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого - Данилової О.О.,

суддів - Лівінського І.В., Шаманської Н.О.,

при секретарі - Романенко Ю.О.,

за участю представника заявника - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

ОСОБА_2

на ухвалу судді Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 2 грудня 2014 року у провадженні за скаргою

ОСОБА_2 на рішення посадової особи державної виконавчої служби

у цивільній справі за позовом

публічного акціонерного товариства «СЕБ Банк»

до ОСОБА_2

про стягнення кредитної заборгованості

У С Т А Н О В И Л А:

На виконанні відділу державної виконавчої служби Южноукраїнського міського управління юстиції (далі - Южноукраїнський ВДВС) знаходиться, крім інших, виконавчий лист № 2-68/2011, виданий 25 серпня 2011 року Южноукраїнським міським судом Миколаївської області, про стягнення з ОСОБА_2 на користь правонаступника «СЕБ Банк» 2 231 934, 78 грн. кредитної заборгованості.

У жовтні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Миколаївській області (далі - Управління ДВС) з заявою про відвід всіх державних виконавців Южноукраїнського ВДВС, які, на його думку, упереджено та неправомірно вчиняли виконавчі дії, що підтверджено судовими рішеннями.

Постановою в.о. начальника Управління ДВС від 10 листопада 2014 року у задоволенні заяви про відвід відмовлено.

19 листопада 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою на постанову посадової особи державної виконавчої служби, посилаючись на ті ж обставини, які стали підставою заявленого відводу.

Ухвалою судді Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 2 грудня 2014 року у відкритті провадження відмовлено за частиною 2 статті 122 ЦПК з посиланням на те, що скарга не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просив ухвалу скасувати та направити скаргу на розгляд до суду першої інстанції. Апелянт посилався на порушення суддею правил статті 383 ЦПК та статті 82 Закону «Про виконавче провадження» щодо права на оскарження в порядку цивільного судочинства не тільки рішень та дій державного виконавця, а й дій та рішень посадових осіб, що стосуються виконання судових рішень.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 на постанову від 10 листопада 2014 року, суддя виходив з того, що предметом оскарження є рішення органу державної виконавчої служби, які не пов'язані з виконанням виконавчих документів, а випливають з реалізації цими органами владних управлінських функцій, що не відповідає змісту статті 383 ЦПК.

Проте, з таким тлумаченням та застосуванням норм процесуального права погодитись не можна.

Так, відповідно до статті 383 ЦПК сторони виконавчого провадження мають право звернутись до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншою посадовою особою державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права та обов'язки.

Статтею 82 Закону «Про виконавче провадження» (далі - Закон) також передбачено право боржника на судове оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Отже, критеріями визначення юрисдикції судів щодо вирішення справ з приводу оскарження рішень органів виконавчої служби щодо виконання судового рішення є юрисдикційна належність суду, який видав виконавчий документ, та статус позивача як сторони у виконавчому провадженні (пункт 2 Постанови Пленуму ВАСУ від 13.12.2010 №3 « Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби»).

Оскільки прийняття органами Державної виконавчої служби України, її посадовими особами будь-яких рішень (постанов тощо) в процесі здійснення виконання судових рішень, ухвалених за правилами цивільного судочинства, у розумінні статті 383 ЦПК, є діями цих органів та осіб, то відповідні рішення також підлягають оскарженню в порядку цивільного судочинства (пункт 19 Постанови Пленуму ВСУ від 1 березня 2013 року №3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ»).

З матеріалів справ вбачається, що суб'єктом звернення є боржник у виконавчому провадженні, суб'єктом оскарження - посадова особа державної виконавчої служби - Управління ДВС, а об'єктом - постанова цієї особи, яку ухвалено в порядку статті 16 Закону в межах виконавчого провадження, відкритого за виконавчим листом Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 25 серпня 2011 року (а.с. 36).

Отже, оскаржувана постанова ухвалена суб'єктом, зазначеним у диспозиції статті 383 ЦПК, в процесі здійснення виконання рішення, постановленого за привалами цивільного судочинства.

Відомостей, які би спростовували ці обставини, матеріали справи не містять.

Таким чином, висновок судді про те, що постанова посадової особи Управління ДВС щодо заявленого відводу державних виконавців Южноукраїнського ВДВС безпосередньо не пов'язана з виконанням рішенням суду, суперечить загальним засадам судового контролю за виконанням судових рішень у цивільних справах, а також тлумаченню норм розділу VІІ ЦПК вищим судовими органами та судовій практиці.

З цих підстав ухвала судді від 2 грудня 2014 року підлягає скасуванню, а скарга ОСОБА_2 - направленню до суду першої інстанції для повторного вирішення питання про відкриття провадження за цією скаргою.

Керуючись статтями 312, 315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу судді Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 2 грудня 2014 року скасувати та направити скаргу ОСОБА_2 до того ж суду для повторного вирішення питання про відкриття провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді