Справа № 462/3431/14 Головуючий у 1 інстанції: Галайко Н.М.
Провадження № 22-ц/783/2412/15 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

Головуючого судді: Мікуш Ю.Р.

Суддів: Ніткевича А.В., Павлишина О.Ф.

Секретар: Гацій І.І.

З участю представника позивача ОСОБА_2, представника відповідачки ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 05 січня 2015 року у справі за позовом Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_4 про демонтаж самочинно влаштованої перегородки на площі коридору загального користування та приведення квартири до попереднього стану, -

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням позов задоволено повністю.

Зобовязано ОСОБА_4 демонтувати самочинно влаштовані перегородки на площі коридору загального користування під літ.ХХІІ та приведення квартири до попереднього стану.

Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_4. В апеляційній скарзі зазначає, що вважає рішення таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що перепланування дійсно проведено без надання дозволу виконавчим органом, однак таке здійснене за спільною домовленістю мешканців сусідніх квартир про що свідчать їх заяви, а відтак таке перепланування не порушує прав третіх осіб на що суд першої інстанції не звернув уваги. Посилається на те, що висновком експерта ФОП ОСОБА_5 визначено, що проведена реконструкція квартири відповідає діючим нормативним вимогам ДБН, не порушує правил вибухопожежної безпеки, не погіршує технічного стану будівельних конструкцій житлового будинку та умов проживання мешканців. Крім цього, зазначає, що нею оплачуються комунальні послуги з врахуванням приєднаної частини квартири, а тому суд дійшов помилкового висновку про демонтаж перегородки та приведення квартири до попереднього стану. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідачки ОСОБА_7 на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення на апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з наступних підстав.

Згідно з ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає в повному обсязі.

Матеріалами справи та судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_4 та її син ОСОБА_10 зареєстровані у квартирі АДРЕСА_1. Квартира належить міській раді (а.с. 7).

Актом комісії ЛКП «Сяйво» від 11.06.2013року встановлено, що відповідачка самовільно здійснила перепланування квартири, а саме: частину спільного коридору і балкон приєднано до квартири НОМЕР_1, шляхом облаштування стіни на частині колишнього коридору спільного користування(а.с.8).

Розпорядженням Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради №494 від 05.08.2013 року затверджено висновок міжвідомчої комісії-протокол №26 від 23.07.2013 року параграф 8 та зобов»язано гр. ОСОБА_4, наймача кв.НОМЕР_1 на АДРЕСА_1 в термін до 20.09.2013 року демонтувати самочинну влаштовану перегородку на площі коридору загального користування під літ.ХХІІ та привести планування квартири до попереднього стану(а.с.5).

Попередженнями від 21.08.2013 року та 09.09.2013 року зобов»язано відповідачку в термін до 20.09.2013 року демонтувати самочинну встановлену перегородку на площі коридору загального користування під літерою ХХІІ та привести планування квартири до попереднього стану (а.с.9,10).

Актом комісії ЛКП «Сяйво» від 11.11.2013 року зафіксовано, що відповідачка не виконала розпорядження №494 від 05.08.2013 року та не демонтувала вказану перегородку (а.с.11).

Відповідно до ч. 3 ст. 100 ЖК України наймач, який допустив самовільне переобладнання чи перепланування жилого або підсобного приміщення, зобов»язаний за свій рахунок привести приміщення у попередній стан.

Згідно ст. 179 ЖК України користування будинками державного й громадського житлового фонду, а також приватного житлового фонду та утримання їх здійснюється з обов'язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями.

Умови і порядок переобладнання, перебудови, перепланування будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень регламентуються Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 17.05.2005 № 76, Порядком надання дозволу на виконання будівельних робіт, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.09 № 1104, та Порядком прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.08 № 923.

Згаданими нормативними документами визначено, що переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих приміщень у жилих будинках дозволяється робити відповідно до законодавства згідно із затвердженою в установленому порядку проектною документацією після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої ради.

Відповідно до «Правил користування приміщеннями житлових будинків та гуртожитків», затверджених постановою КМУ від 8 жовтня 1992 року №572, власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків мають право на переобладнання та перепланування житлових, підсобних приміщень, балконів, лоджій - згідно із відповідними проектами - без обмеження інтересів інших громадян, які проживають у будинку, з дозволу власника будинку та органу місцевого самоврядування, виданого у встановленому порядку.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що відповідачка шляхом влаштування перегородки на площі коридору загального користування здійснила самочинне будівництво без дозволу виконавчих органів.

Висновок суду першої інстанції відповідає обставинам справи та доказам, що містяться в матеріалах справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що переобладнання проведено за спільною домовленістю мешканців сусідніх квартир, а відтак не порушує прав третіх осіб, а також що проведена реконструкція відповідає діючим вимогам ДБН, що підтверджується висновком експерта ОСОБА_5 не можуть прийматися до уваги, оскільки такі є лише одними з документів, які надають право на проведення реконструкції, однак не можуть бути враховані без інших, які передбачені вищенаведеними нормативними документами, а саме без відповідного проекту на перепланування та дозволу на початок будівельних робіт.

Таким чином, встановлено, що відповідачкою без дозволу Залізничної районної адміністрації ЛМР, без погодження проектної документації та без дозволу на виконання будівельних робіт самочинно шляхом влаштування перегородки приєднано частину коридору загального користування до квартири АДРЕСА_1.

Виходячи із вищенаведеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позов Залізничної районної адміністрації ЛМР є підставним, оскільки доведено факт самочинного влаштування перегородки, внаслідок чого приєднано частину коридору загального користування до квартири.НОМЕР_1 на АДРЕСА_1, влаштування вказаної перегородки здійснено без належного дозволу та погодженого проекту, а тому відповідачку ОСОБА_4 слід зобов'язати привести коридор загального користування під літ. ХХII до попереднього стану шляхом демонтажу самочинно влаштованої перегородки та приведення квартири до попереднього стану.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.308, ч.1 п.1 ст.314,315,319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Залізничного районного суду м.Львова від 05 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий : Мікуш Ю.Р.

Судді: Ніткевич А.В.

Павлишин О.Ф.