Провадження № 2/643/472/15
20.01.2015 року Московський районний суд м. Харкова
в складі: головуючого - судді: Омельченко Н.І.
при секретарі - Коршак В.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
В обґрунтування вимог ТОВ «ОТП Факторинг Україна» посилається на те, що 29.11.2007 року Закрите акціонерне товариство «ОТП Банк» (правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № CL700/1540/2007, що складається з двох частин.
12.11.2011 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП «Факторинг Україна» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, відповідно до умов якого ПАТ «ОТП Банк» продає (переуступає) ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прав на кредитний портфель, який включає у себе кредитні договори, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» приймає такий Кредитний портфель та зобов'язується сплатити на користь ПАТ «ОТП Банк» винагороду.
Однак відповідачем, у порушення умов Договору, зобов'язання належним чином не виконуються, у зв'язку з зазначеним порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 06.10.2014 року допустив заборгованість за тілом кредиту у розмірі 8127,86 грн., за процентами у розмірі 8986,52 грн. та пені у розмірі 2224,86 грн.
На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ТОВ «ОТП Факторинг Україна».
На підставі викладеного просив вимоги задовольнити.
Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у відсутності представника позивача і не заперечував проти розгляду справи у відсутність відповідача та ухвалення заочного рішення.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи сповіщений належним чином, причини неявки суду не повідомив, що дає суду підстави розглядати справу за його відсутності.
За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.. 224 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності, приходить до висновку про задоволення вимог, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитом загальна сума, що підлягає до сплати ОСОБА_1 за договором про надання кредиту № CL700/1540/2007 від 29.11.2007 року станом на 13.01.2014 року складає заборгованість за кредитом - 375062,01 грн.; пеня - 845612,72 грн. (а. с. 7);
Відповідно до ч. 2 ст. 536 ЦК України розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Відповідно до ст.. ст.. 549, 550 ЦК України передбачено право кредитора на стягнення з боржника неустойки (штрафу, пені) за порушення чи неналежне виконання останнім взятих на себе зобов'язань.
Відповідно до ст.. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені законом або договором, зокрема сплата неустойки.
Згідно п. 1.4. частини №2 Кредитного договору № CL700/1540/2007 від 29.11.2007 року - за користування кредитом позичальник зобов'язаний сплатити Банку відповідну плату. У відповідності до п. 3 частини №1 Кредитного договору для розрахунку відсотків за користування кредитом використовується фіксована процентна ставка у розмірі 11,49 % річних + FIDR , де FIDR - процентна ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті тотожній Валюті Кредиту, що розміщені в банку на строк в 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору. В залежності від зміни вартості кредитних ресурсів Банку ставка FIDR може змінюватись (збільшуватись або зменшуватись) в порядку передбаченому цим договором; п. 3.1.1 - за порушення прийнятих на себе зобов'язань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами у визначені цим Договором строки, позичальник зобов'язаний сплатити Банку пеню в розмірі 1% від суми несвоєчасно виконаних Боргових зобов'язань за кожний день прострочки. Зазначена пеня сплачується додатково до прострочених сум.
Однак щодо розміру пені - сума якої правильно обрахована позивачем з врахуванням умов Кредитного договору та в межах року, то з матеріалів справи вбачається, що її розмір значно перевищує розмір заборгованості по тілу кредиту та відсоткам. В гривневому еквіваленті на час проведення розрахунку заборгованість по кредиту відповідає 375062,01 грн., водночас сума пені за період з 13.01.2013 року по 13.01.2014 року становить 845612,72 грн., що більше ніж в два рази перевищує суму заборгованості по тілу кредиту.
У відповідності до ч. 3 ст. 551 ЦК України - розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Аналогічне роз'яснення міститься у п. 27 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року.
Таким чином, суд встановлює, що розмір нарахованої пені є неспіврозмірною до суми основного боргу із сумою нарахованих відсотків за користування кредитними коштами, а тому суд вважає за можливе зменшити розмір пені до суми, що відповідає сумі заборгованості по кредиту та сумі нарахованих процентів за користування кредитними коштами, що разом складає 375062,01 грн.
Однак відповідачем, у порушення умов Договору, зобов'язання належним чином не виконуються, у зв'язку з зазначеним порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 06.10.2014 року допустив заборгованість за тілом кредиту у розмірі 8127,86 грн., за процентами у розмірі 8986,52 грн. та пені у розмірі 2224,86 грн.
З матеріалів справи вбачається, що між ТзОВ «ОТП Факторинг України» як покупцем та ПАТ «ОТП Банк», як продавцем укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю від 12.11.2011 року . За п. 3.1 цього Договору - продавець продає /переуступає/ покупцю право на Кредитний портфель, який включає в себе Кредитні договори /перелік яких міститься у Додатку №1 до цього Договору/, а покупець приймає такий Кредитний портфель та зобов'язується сплатити на користь продавця винагороду (а. с. 36-65)
Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» за яким право на здійснення операцій з надання фінансових послуг надається фінансовим установам.
За змістом ст.. 1077 ЦК України - за договором факторингу, одна сторона передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони за плату, а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Згідно ст.. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу якої настав, також право вимоги яке виникне в майбутньому.
Відповідно до Додатку № 1 до Договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 12.11.2011 року, в переліку якого значаться дані кредитного договору № CL700/1540/2007 від 29.11.2007 року, на підставі якого пред'явлено вимогу до суду (а. с. 58)
За даними договору купівлі-продажу кредитного портфелю позивач є юридичною особою за законодавством України, яка має статус Фінансової установи та внесена до Державного реєстру фінансових установ України, відповідно до реєстраційного свідоцтва № 13102430 від 03.12.2009 року (а. с. 62, 63)
Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, не суперечать закону та підлягають до часткового задоволення, так як відповідач, покладені на нього зобов'язання вказаним договором не виконує, що повністю знайшло своє підтвердження в судовому засіданні.
Питання про стягнення судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України.
Керуючись ст. ст. 10, 11, ч. 5 ст. 74, 88, ч. 2 ст. 197, 209, 212, 214-215, 224-226 ЦПК України, 530, 536, 549, 550, ч. 3 ст. 551, 611, 1054,1077, 1078 ЦК України, ч. 1 ст. 5 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», п. 27 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року, суд, -
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» - задовольнити частково.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляції в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а іншими учасниками в той же строк з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня його отримання.

Суддя: Омельченко Н.І.