У Х В А Л А

Іменем України

21 січня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

судді-доповідача - Джуги С.Д.,

суддів - Кеміня М.П., Собослоя Г.Г.

при секретарі: Чейпеш С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27 листопада 2014 року про поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа для виконання, -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2014 року Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» (далі по тексту - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит») звернулося до суду із заявою про поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання.

Зазначало, що заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 серпня 2008 року солідарно стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором в розмірі 15 998,36 грн., а також держмито у розмірі 160 грн. та 30 грн. витрат на ІТЗ. На підставі даного рішення було видано два виконавчі листи, які пред'явлені стягувачем до виконання.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 20.10.2008 року скасовано вказане заочне рішення, після чого 09.12.2008 року Ужгородським міськрайонним судом повторно винесено рішення про солідарне стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором в розмірі 15 998,36 грн., а також держмита у розмірі 160 грн. та 30 грн. витрат на ІТЗ.

Разом з тим, виконавчі листи, видані на підставі заочного рішення від 12.08.2008 року лише 04.09.2014 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду визнані такими, що не підлягають виконанню.

06.10.2014 року Ужгородським міськрайонним судом видано два виконавчі листи відносно кожного боржника на примусове виконання рішення від 09.12.2008 року.

Вважає, що строк для пред'явлення даних виконавчих листів до виконання пропущено з поважних причин, оскільки до моменту видачі цих виконавчих листів стягнення заборгованості проводилося органами ДВС на підставі виконавчих листів, які тільки 04.09.2014 року були визнаними такими, що не підлягають виконанню.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27 листопада 2014 року заяву ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» задоволено.

Не погоджуючись з даною ухвалою ОСОБА_2 подав на неї апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні заяви. На обґрунтування скарги вказує, що банк звернувся із заявою про видачу виконавчих листів через шість років після ухвалення судового рішення, а обставини вказані у заяві не є поважними причинами.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, пояснення представника Банку та представника апелянта , обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає що така підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи щодо виконання судових рішень можуть бути пред'явленні на виконання протягом року з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Стягувач, який пропустив строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку пред'явлення до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк, якщо інше не передбачено законом, та у разі визнання причин пропуску поважними може поновити його ( ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження», ст.371 ЦПК України ).

Виходячи з аналізу зазначених норм права, суд при вирішенні відповідно до ст. 371 ЦПК України питання про поновлення строку для пред'явлення до виконання документа, виданого на підставі судового рішення, повинен з'ясувати питання щодо причин пропуску цього строку та залежно від характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи неповажність, а відтак дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для поновлення строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання.

З матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 серпня 2008 року солідарно стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором в розмірі 15 998,36 грн., а також держмито у розмірі 160 грн. та 30 грн. витрат на ІТЗ (а.с.6).

На підставі даного рішення було видано два виконавчі листи, які пред'явлені стягувачем до виконання (а.с.2, 3).

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 20.10.2008 року було скасовано вказане заочне рішення, після чого 09.12.2008 року Ужгородським міськрайонним судом повторно винесено рішення про солідарне стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором в розмірі 15 998,36 грн., а також держмита у розмірі 160 грн. та 30 грн. витрат на ІТЗ (а.с.7).

04.09.2014 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 04.09.2014 року за заявою ОСОБА_2 визнано таким, що не підлягають виконанню виконавчий лист, виданий на підставі заочного рішення від 12.08.2008 року (а.с.8).

06.10.2014 року Ужгородським міськрайонним судом видано два виконавчі листи відносно кожного боржника на примусове виконання рішення від 09.12.2008 року (а.с.9, 10).

Задовольняючи заяву банку суд першої інстанції виходив з того, що строк на пред'явлення виконавчих листів до виконання пропущено з поважних причин, оскільки виконавчі листи видані на підставі заочного рішення перебували на виконанні і позивач не міг в цей період звернутися до суду повторно із заявою про видачу аналогічних виконавчих листів на підставі рішення від 09.12.2008 року.

Однак з таким висновком суду першої інстанції не може погодитись колегія суддів, зважаючи на наступне.

З рішення Ужгородського міськрайонного суду від 09.12.2008 року вбачається, що дане рішення судом ухвалено у присутності представників банку

В даному провадженні вирішується питання про поновлення строку для пред'явлення до виконання виконавчих листів за вказаним судовим рішенням, а тому для правильного вирішення даного питання мають значення лише обставини, які об'єктивно унеможливлювали чи утруднювали отримання банком саме вказаних виконавчих листів.

Як слідує з матеріалів справи, дані виконавчі листи були видані Ужгородським міськрайонним судом 06.10.2014 року, майже через шість років після ухвалення судового рішення від 09.12.2008 року, яке набрало законної 19.12.2008 року. Про дане рішення банку було достеменно відомо, оскільки двоє його представників брали участь у розгляді справи і ухваленні рішення по справі (а.с.96).

В даному випадку колегія суддів не знаходить жодних об'єктивних поважних причин, які б унеможливлювали чи створювали перешкоди банку отримати в суді вказані два виконавчі листи після ухвалення судового рішення від 09.12.2008 року, і пред'явити їх до виконання у встановлений законом строк.

При цьому не можуть вважатися поважними причини зазначені в заяві банку та взяті до уваги судом першої інстанції, оскільки банку було достеменно відомо як про ухвалення рішення від 09.12.2008 року так і про скасування заочного рішення від 12.08.2008 року. Тобто банк володів інформацією про те, що виконавчі листи перебували на виконані в ДВС на підставі скасованого заочного рішення, тобто виконувалися безпідставно. Однак дана обставина в жодній мірі не перешкоджала банку відкликати виконавчі листи видані на підставі скасованого заочного рішення, отримати два нові виконавчі листи вже на підставі рішення від 09.12.2008 року та пред'явити їх до виконання в строк передбачений Законом України «Про виконавче провадження».

За таких обставин відсутні правові підстави для поновлення строку для пред'явлення вказаних виконавчих документів до примусового виконання.

Більше того, поновлення строку для пред'явлення виконавчого документу до примусового виконання за відсутності поважних причин, після спливу майже шести років з моменту набрання рішенням законної сили, суперечить принципам справедливості, добросовісності та розумності.

Суд першої інстанції зазначеного не врахував, у зв'язку з чим дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення заяви.

Таким чином, ураховуючи наведене, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову в задоволенні заяви ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» відповідно до вимог п.2 ч.1 ст. 312 ЦПК України,

Керуючись ст.ст. 307, 312, 314, 315, 371 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27 листопада 2014 року скасувати та ухвалити по даній справі нову ухвалу, якою у задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про поновлення строку для пред'явлення виконавчих листів для виконання - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає відповідно до п.2 ч.1 ст. 324 ЦПК України.

Суддя-доповідач

Судді