справа № 361/9052/14-ц
провадження № 4-с/361/3/15
УХВАЛА

10 лютого 2015 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого-судді Телепенька А.Д.,
при секретарі: Балабан І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за скаргою ОСОБА_3 на дії старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області Панченко Ганни Вікторівни, заінтересована особа: ОСОБА_5,

в с т а н о в и в :

У серпні 2014 року представник ОСОБА_3 - ОСОБА_6 звернувся до суду із скаргою, у якій зазначав, що рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 лютого 2013 року, що набрало законної сили, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 борг у сумі 532027 грн. 88 коп.

23 травня 2013 року головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області (далі - Відділ ДВС) Бойцун В.А. на виконання рішення суду від 20 лютого 2013 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 38100011.

31 липня 2014 року старшим державним виконавцем Відділу ДВС Панченко Г.В. в межах виконавчого провадження було складено акт опису й арешту майна, згідно якого було описано і накладено арешт на ? частки будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Також у акті зазначено, що до частини будинку самовільно добудовано: стіни, з червоної облицювальної цегли, з покрівлею з метало - черепиці, з метало - пластиковими вікнами, дверима, яке не зареєстровано в Комунальному підприємстві Броварської міської ради Броварському бюро технічної інвентаризації ( далі - КП БМР «БТІ») і реєстраційній службі.

04 грудня 2009 року ОСОБА_3 та її син ОСОБА_8 на підставі договору купівлі-продажу придбали дерев'яний житловий будинок, загальною площею 68,3 м2., житловою площею 41,2 м2. з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Вказаний житловий будинок вони самовільно без належного дозволу та затвердженого проекту перебудували на новий цегляний будинок, право власності на який у встановленому порядку за ОСОБА_3 не зареєстровано, тому вважає, що у державного виконавця не було підстав для опису та арешту цього житлового будинку.

Крім того, вважає, що при накладенні арешту на майно державним виконавцем були порушені вимоги статті 63 Закону України «Про виконавче провадження», яка встановлює порядок звернення стягнення на будинок, квартиру, інше приміщення та земельну ділянку фізичної особи, оскільки державний виконавець не звертався до уповноважених органів з метою встановлення належності ОСОБА_3 окремих від будинку земельних ділянок не переконався у належності описаного майна боржнику.

Також, зазначив, що ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 02 квітня 2014 року, що набрала законної сили, задоволено аналогічну скаргу

ОСОБА_3 на незаконні дії державного виконавця, а саме:

- визнано неправомірними дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області (далі - державний виконавець) Мельника С.С. щодо проведення 25 листопада 2013 року опису й арешту ? частини домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1;

- скасовано арешт, накладений згідно акту опису й арешту майна від 25 листопада

2013 року на ? частини домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1.

Судом встановлено, що спірний житловий будинок, що знаходиться за адресою:

АДРЕСА_1 змінився внаслідок проведення самочинної перебудови.

З урахуванням уточнення своїх вимог просив визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Відділу ДВС Панченко Г.В. щодо проведення 31 липня 2014 року опису й арешту ? частини домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та скасувати арешт.

Представники скаржника у судовому засіданні вимоги підтримали та надали пояснення аналогічні викладеному вище та змісту скарги.

Представник стягувача ОСОБА_5 - ОСОБА_10 у суді заперечувала проти задоволення скарги.

Представник Відділу ДВС у судовому засіданні також заперечував проти задоволення скарги та зазначив, що вона є безпідставною та необґрунтованою.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою головного державного виконавця Відділу ДВС Мельника С.С. від 23 травня 2013 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2/361/40/2013, виданого 18 травня 2013 року Броварським міськрайонним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_11 боргу в сумі 532027 грн. 88 коп.

25 грудня 2013 року державним виконавцем складено акт опису й арешту майна, згідно якого описано та накладено арешт на ? частини домоволодіння загальною площею 140 м2. підсобні будівлі (сарай та вбиральня, 26 м2.), будинок загальною площею 114 м2., а саме веранда - 9,6 м2., вітальня - 14,5 м2., кухня - 16,9 м2., санвузол - 10,3 м2., допоміжна - 8,7 м2., житлова - 13,2 м2., житлова - 10,1 м2., самовільно зведена або переобладнана площа - 17,1 м2. за адресою: АДРЕСА_1.

Не погодившись з діями державного виконавця представник ОСОБА_3 -

ОСОБА_6 у грудні 2013 року оскаржив дії останнього.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 02 квітня 2014 року скаргу ОСОБА_3 задоволено та визнано неправомірними дії державного виконавця Відділу ДВС Мельника С.С. щодо проведення 25 листопада 2013 року опису й арешту

? частини домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 та скасовано арешт на ? частини цього ж домоволодіння.

Під час розгляду вказаної скарги судом встановлено, що спірний житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 змінився внаслідок проведення самочинної перебудови.

31 липня 2014 року старшим державним виконавцем Відділу ДВС Панченко Ганною Вікторівною в межах виконавчого провадження повторно було складено акт опису й арешту майна, згідно якого було описано і накладено арешт на ? частки будинку (приватної спільно часткової форми власності) загальною площею 68,3 м2., що знаходиться за адресою:

АДРЕСА_1. Також у акті зазначено, що до частини будинку самовільно добудовано: стіни, з червоної облицювальної цегли, покрівля з метало черепиці, вікна з метало пластику, двері, яке не зареєстровано в КП БМР «БТІ» і реєстраційній службі.

Із копії договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого 04 грудня

2009 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за № 1882, вбачається, що ОСОБА_3 придбала

у власність ? частини житлового будинку по АДРЕСА_1, а ОСОБА_8 - ? частину. Житловий будинок дерев'яний, має загальну площу 68,3 м2., житлову площу 41,2 м2., що зазначено в договорі купівлі-продажу та технічному паспорті на цей будинок станом на 2009 рік.

У технічному паспорті на житловий будинок АДРЕСА_1 виготовленого КП БМР «БТІ» 30 січня

2013 року на ім'я ОСОБА_12 та ОСОБА_8 зазначено, що загальна площа будинку складає 83,3 м2., житлова - 23,3 м2., допоміжна - 50,4 м2., літні - 9,6 м2.,

а приміщення 1-1 та 1-4 є самочинним будівництвом.

Відповідно до висновку експерта № 14128 складеного 09 січня 2015 року судовим експертом ОСОБА_13 житловий будинок АДРЕСА_1 після проведення реконструкції (демонтажу прибудов «а» та «а1», монтажу прибудов «а2», «а3» з ганком та масандрового поверху) є об'єктом самочинного будівництва, оскільки ОСОБА_3 та ОСОБА_8 без розробки та погодження у встановленому законодавством України порядку, проекту реконструкції, без документу на право здійснювати будівельні роботи провели реконструкцію спірного житлового будинку.

В ході реконструкції добудовано ганок та масандровий поверх, покладено у будинок інженерні комунікації - водопровід, каналізацію, влаштовано камін, зовнішні стіни усього будинку облицьовані керамічною фасадною плиткою.

Внаслідок самочинної реконструкції будинку загальну його площу збільшено на 15 м2. (з 68,3 м2. до 83,3 м2.). Змінено основні техніко-економічні показники приміщень (функціональне призначення, геометричні розміри тощо) - змінено функціональне значення приміщення (1-1) (нумерація за технічним паспортом від 30 січня 2013 року) - з коридору та житлової кімнати на вітальню, приміщення (1-4) - з житлової кімнати на допоміжне приміщення, а також збільшено геометричні параметри будинку, збільшено площу першого поверху. В ході проведеної реконструкції приміщень будинку демонтовано огороджувальний конструктивний елемент -перегородку між приміщеннями (1-1) та (1-5).

Наведене свідчить про те, що об'єкт нерухомого майна змінився внаслідок проведення перебудови.

Згідно із ч. 1 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

За змістом ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 57 цього ж Закону арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

У ч. 2 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 376 ЦК України, особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

У п. 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами

статті 376 Цивільного Кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» роз'яснено, що право власності на самочинно збудовані житлові будинки, будівлі, споруди, інше нерухоме майно не набувають як особи, які здійснили це будівництво, так як і їхні спадкоємці.

Це майно не є об'єктом права власності, воно не може бути предметом поділу та встановлення порядку користування в судовому порядку; на нього не може бути звернено стягнення за виконавчими документами, у тому числі продаж його з прилюдних торгів.

Враховуючи, що в ході розгляду справи будь-яких належних та допустимих доказів узаконення самочинної реконструкції (перебудови) житлового будинку сторонами не надано і судом не здобуто, суд вважає, що ОСОБА_3 не набула у встановленому порядку право власності на перебудований будинок, у зв'язку з чим на нього не може бути накладений арешт.

Згідно із ч. 2 ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи

З огляду на наведене суд дійшов висновку, що дії старшого державного виконавця щодо проведення опису й арешту ? частини спірного будинку є неправомірними, тому і скасовує арешт.

Суд враховує також і ту обставину, що старшим державним виконавцем Відділу ДВС не дотримано вимоги п. 4 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження», у якому визначено, що державний виконавець накладає арешт на нерухоме майно після надходження документального підтвердження належності боржнику на праві власності цього майна, оскільки в матеріалах виконавчого провадження відсутні такі документи.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 57-61, 169, 210, 383-387 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області Панченко Ганни Вікторівни щодо проведення 31 липня 2014 року опису й арешту ? частини будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Скасувати арешт, накладений згідно акту опису й арешту майна від 31 липня 2014 року на ? частини будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд Київської області протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання ухвали.

Суддя А. Д. Телепенько