АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/746/15
Справа № 415/2083/14-ц Головуючий І-ої інстанції: Чернобривко Л.Б.
Категорія: земельні Доповідач: Коростійова В.І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 лютого 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Коростійової В.І.,

суддів: - Гуцал Л.В., Крилової Т.Г.,

за участю секретаря - Бойко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_4 на рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 24 листопада 2014 року по справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом демонтажу самовільно побудованого паркану,-

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулися до суду із вказаним позовом.

В обгрунтовання позову посилались на те, що вони є власниками квартири АДРЕСА_1.

Будинок, у якому знаходиться їхня квартира, двохповерховий. У ньому, крім їхньої квартири, знаходиться ще три квартири, які є приватною власністю, і у одній із них - у квартирі АДРЕСА_2 мешкають відповідачі ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7

Біля будинку є прибудинкова територія, яка є у спільному користуванні співвласників квартир і якою вони повинні користуватися за згодою між собою.

Відповідачі ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, без їхньої, позивачів, згоди частину земельної ділянки з внутрішньої сторони огородили капітальним парканом, який створює їм перепони у користуванні земельною ділянкою.

Посилаючись на вказані обставини, просили зобов'язати ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 демонтувати зведений ними паркан на прибудинковій території багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_1

Відповідачка ОСОБА_5, в особі свого представника, проти позову заперечувала, посилаючись на те, що позивачі не мають правоустановчих документів на право користування або право власності на земельну ділянку, яка є прибудинковою територією. Для забезпечення протидії проникнення до житлового будинку вони дійсно звели паркан із каміння на місці дерев'яного паркану, який прийшов у непридатність.

Відповідачі ОСОБА_6 і ОСОБА_7 до суду не з'явились.

Рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 24 листопада 2014 року ОСОБА_3, ОСОБА_4 у позові відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, ОСОБА_4 просять рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким їхній позов задовольнити. При цьому посилаються на : неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального і процесуального права.

Інші особи, які беруть участь у справі, рішення суду не оскаржили, письмових заперечень на апеляційну скаргу не подали.

Перевіряючи законність і обгрунтованість судового рішення відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України - у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню з підстав, передбачених п.п. 3, 4 ч.1 ст.309 ЦПК України, з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Відмовляючи ОСОБА_3, ОСОБА_4 у позові, суд першої інстанції виходив із того, що вони не надали доказів того, що спірна земельна ділянка знаходиться у іхній власності або користуванні. Зведений відповідачами паркан на прибудинковій території до житлового будинку АДРЕСА_1 не є самочинним, оскільки він зведений на місці старого паркану із дерева, який прийшов у непридатність.

Такий висновок не відповідає обставинам справи, суд дійшов його з порушенням норм матеріального права.

Із матеріалів справи вбачається, що двохповерховий житловий будинок АДРЕСА_1 знаходиться у комунальній власності територіальної громади міста Лисичанська. Всі квартири у ньому належать громадянам на праві приватної власності внаслідок приватизації. Житловий будинок має прибудинкову територію. Ніхто із співвласників квартир житлового будинку АДРЕСА_1 не має отриманого у встановленому законом порядку правоустановчого документу на право власності або право користування частиною земельної ділянки, яка є прибудинковою територією.

Відповідно до ст.42 ЗК України земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території державної або комунальної власності, надаються в постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками. У разі приватизації громадянами багатоквартирного жилого будинку відповідна земельна ділянка може передаватися безоплатно у власність або надаватись у користування об'єднанню власників. Порядок використання земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначається співвласниками. Розміри та конфігурація земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначаються на підставі відповідної землевпорядної документації.

Згідно роз'яснень, що містяться у п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16 квітня 2004 року "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" ( з наступними змінами) при приватизації громадянами одно- або багатоквартирного будинку державного житлового фонду порядок користування закріпленою за ним прибудинковою територією згідно з п.5 ст.10 Закону України від 19 червня 1992 року №2482-ХІІ "Про приватизацію державного житлового фонду" здійсненюється у порядку та на умовах ч.3 ст.42 ЗК України, якою встановлено, що порядок використання земельних ділянок, де розташовані жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначається співвласниками.

Із інформації заступника голови Лисичанської міської ради Луганської області, яка міститься в листі №815-Б-728/1 від 7 листопада 2013 року, вбачається, що звернення ОСОБА_3 щодо незаконної установки огорожі на території двору загального користування було перевірено з виїздами на місце спеціалістами управління власності і управління по здійсненню політики міської ради у сфері житлово-комунального господарства Лисичанської міської ради спільно з головним архітектором міста. При цьому встановлено, що мешканцями квартири АДРЕСА_2 (в якій мешкають відповідачі) огорожена частина двору загального користування, прилеглої до їх квартири. Внаслідок цього мешканцями квартири №3 (в якій мешкають позивачі) обмежено вільний доступ до задньої стіни будинку, що унеможливлює здійснювати необхідні планові огляди домоволодіння і його елементів, а також виключає можливість проведення ремонтних робіт (а.с. 5-6).

Суд першої інстанції уваги на це не звернув і безпідставно дійшов висновку про те, що право позивачів не порушено.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч.1, п.4 ч.2 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути відновлення становища, яке існувало до порушення.

З огляду на наведене, судова колегія скасовує рішення суду першої інстанції та ухвалює нове, яким позовні вимоги ОСОБА_3, ОСОБА_4 задовольняє.

Питання про судові витрати судова колегія вирішує відповідно до ст.88 ЦПК України.

Керуючись ч.1 ст.303, ст.304, п.2 ч.1 ст.307, п.п. 3, 4 ч.1 ст.309, ст.313, ч.2 ст.314, ст.ст. 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 24 листопада 2014 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_3, ОСОБА_4 задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 демонтувати зведений ними паркан на прибудинковій території багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 витрати по сплаті судового збору у сумі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок - по 81 (вісімдесят одній) гривні 20 копійок з кожного.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий -

Судді: