У х в а л а

іменем україни

28 січня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Касьяна О.П., Гончара В.П., Остапчука Д.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом Львівського державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_4 про стягнення коштів, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 серпня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 28 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року Львівський державний університет внутрішніх справ звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з ОСОБА_4 13 945 грн 69 коп. витрат, пов'язаних з його утриманням у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України.

На обґрунтування своїх вимог посилався на ті обставини, що 30 липня 2007 року між сторонами був укладений договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України, за яким відповідач зобов'язався після закінчення навчання відпрацювати в органах внутрішніх справ не менше трьох років, однак він не виконав взятих на себе зобов'язань та до закінчення цього строку звільнився за власним бажанням, тому повинен відшкодувати позивачу витрати, пов'язані з його утриманням, просив задовольнити позов.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 серпня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 28 жовтня 2014 року, позов задоволено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, мотивуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції, з рішенням якого погодився апеляційний суд, надавши належну оцінку обставинам справи, повно та всебічно з'ясувавши та встановивши їх, правильно виходив з того, що відповідач не виконав взятих на себе зобов'язань за договором про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі щодо відпрацювання за місцем призначення в органах внутрішніх справ не менше трьох років, тому повинен відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з його утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком, що є підставою для задоволення позову.

При цьому судами вірно застосовано закон, що регулює спірні відносини, ст. 526 ЦК України, ст. 52 Закону України «Про освіту», Порядок працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 1992 року № 992, Порядок відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 1 березня 2007 року, оскаржувані судові рішення ухвалені з дотриманням норм процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів, обґрунтовано викладених у мотивувальних частинах оскаржуваних судових рішень.

За таких обставин касаційну скаргу потрібно відхилити, а рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 серпня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 28 жовтня 2014 року залишити без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 332, ст. 337 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 серпня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 28 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: О.П. Касьян

В.П. Гончар

Д.О. Остапчук