Вищий спеціалізований суд україни
з розгляду цивільних і кримінальних справ
У Х В А Л А

18 травня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,

суддів: Горелкіної Н.А., Касьяна О.П.,

Олійник А.С., Остапчука Д.О.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «ДТЕК «Донецькобленерго» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_3 звернулась до суду з указаним позовом, просила визнати незаконним її звільнення за наказом публічного акціонерного товариства «ДТЕК «Донецькобленерго» (далі - ПАТ «ДТЕК «Донецькобленерго») від 9 квітня 2014 року, зобов'язати відповідача поновити її на роботі, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу та відшкодувати моральну шкоду.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що вона протягом тривалого часу працювала у ПАТ «ДТЕК «Донецькобленерго» за безстроковим трудовим договором. У 2013 році після зміни організаційної структури на підприємстві телеграмою від 25 квітня 2013 року її було повідомлено про скорочення посади, на якій вона працювала. У червні 2013 року на підставі власноручно написаної заяви її було переведено на посаду електромонтера з нагляду за трасами кабельних мереж для заміщення тимчасово відсутнього працівника у відокремленому підрозділі «Донецькі міські електричні мережі».

Після виходу на роботу тимчасово відсутнього працівника її було звільнено 9 квітня 2014 року.

У період із 9 квітня до 14 квітня 2014 року вона хворіла, на підтвердження чого надала листок непрацездатності. 15 квітня 2014 року роботодавець повідомив її про звільнення та не допустив до виконання трудових обов'язків, але копію наказу про звільнення та трудову книжку їй видано не було.

Рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 15 серпня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 28 жовтня 2014 року, в позові відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 грудня 2014 року ОСОБА_3 відмовлено у відкритті касаційного провадження у справі на підставі п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України.

ОСОБА_3 звернулась до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із заявою про перегляд ухвали суду касаційної інстанції з підстав неоднакового застосування судом касаційної інстанції ч. 2 ст. 23, ст. 39-1 КЗпП України.

Як приклад неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, заявник наводить:

- ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 квітня 2012 року у справі про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу;

- ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 липня 2012 року у справі про зміну формулювання причин звільнення, зобов'язання допустити на роботу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та компенсації за невикористану відпустку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстав неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

За змістом п. 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №11 від 30 вересня 2011 року «Про практику застосування статей 353-360 Цивільного процесуального кодексу України» заява про перегляд судових рішень у цивільних справах із підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК, може бути подана за сукупності таких умов: судом (судами) касаційної інстанції при розгляді двох або більше справ неоднаково застосовано одні й ті самі норми матеріального права; справи стосуються спорів, які виникли з подібних правовідносин; має місце ухвалення різних за змістом судових рішень судом (судами) касаційної інстанції. Неоднакове застосування одних і тих самих норм матеріального права полягає, зокрема: у різному тлумаченні судами змісту і сутності правових норм, що призвело до різних висновків про наявність чи відсутність суб'єктивних прав та обов'язків учасників відповідних правовідносин. Під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин. Зміст правовідносин із метою з'ясування їх подібності в різних судових рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи.

Постановляючи ухвалу від 29 грудня 2014 року, яку просить переглянути заявник, суд касаційної інстанції погодився із висновками судів першої та апеляційної інстанцій про законність звільнення позивача на підставі п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України з огляду на встановлені судами обставини про те, що укладений із позивачем безстроковий трудовий договір було переукладено за її бажанням та з урахуванням її інтересів на строковий трудовий договір (до виходу на роботу основного працівника), після закінчення якого її звільнено з роботи.

Як убачається із ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 квітня 2012 року, яку надано заявником як приклад неоднакового застосування норм матеріального права, суд касаційної інстанції скасував ухвалені у справі судові рішення із направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції з підстав порушення норм процесуального права, а саме: суди не встановили, які саме передбачені ч. 2 ст. 23 КЗпП України обставини стали підставою для укладення строкового трудового договору; не перевірили, чи була можливість укладення з позивачем безстрокового трудового договору.

Постановляючи ухвалу від 11 липня 2012 року, яку надано заявником як приклад неоднакового застосування норм матеріального права, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшов висновку про скасування ухвали апеляційного суду із направленням справи на новий розгляд до цього суду з тих підстав, що апеляційний суд не перевірив доводи позивача та не зазначив у мотивувальній частині, чому не взяв їх до уваги.

Таким чином, в ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 квітня 2012 року та 11 липня 2012 року не висловлено правової позиції щодо застосування ч. 2 ст. 23 КЗпП України, а судові рішення скасовано з підстав порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що у допуску справи до провадження Верховного Суду України необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 353, 355, 360 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Відмовити у допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «ДТЕК «Донецькобленерго» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, за заявою ОСОБА_3 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 грудня 2014 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна

Судді: Н.А. Горелкіна

О.П. Касьян

А.С. Олійник

Д.О. Остапчук