15.06.2015 Справа 2/337/1052/2015 року
Провадження № 337/2222/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2015 року місто Запоріжжя

Хортицький районний суд міста Запоріжжя в складі:

головуючого судді Котляр А.М.

при секретарі Чередниченко Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: реєстраційна служба головного управління юстиції у Запорізькій області про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2015 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом. В обґрунтування вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її матір ОСОБА_3, після смерті якої відкрилась спадщина, до складу якої входить 1/2 частина квартири АДРЕСА_1. Вона прийняла спадщину шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном. Вона є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 Інша частина квартири належить її доньці ОСОБА_2 Просила суд встановити факт прийняття нею спадщини після смерті ОСОБА_3 шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном та визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1.

В судовому засіданні представник позивача суду пояснив, що ОСОБА_1 є донькою померлої ОСОБА_3 Після смерті матері, позивач декілька років проживала в квартирі АДРЕСА_1, несла витрати, пов'язані із похованням ОСОБА_3, сплачувала за комунальні послуги.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні визнала позовні вимоги позивача, пояснила, що ОСОБА_1 є її матір'ю, а померла ОСОБА_3 бабусею. Після смерті ОСОБА_3 в 2002 році, ОСОБА_1 проживала в квартирі АДРЕСА_1, сплачувала за комунальні послуги.

Вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні правовідносини, прийшовши до наступних висновків.

Квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на житло №1289, виданого 13.02.1995 року.

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить належна їй частина квартири АДРЕСА_1.

Згідно відповіді восьмої Запорізької державної нотаріальної контори, після смерті ОСОБА_3 у встановлений законом строк до нотаріальної контори спадкоємці не звертались, спадкова справа не заводилась.

Єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 є її донька ОСОБА_1, яка 02.04.2015 року звернулась до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Гедікової Г.І. із заявою про прийняття спадщини.

Постановою нотаріуса від 03.04.2015 року ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку із пропуском строку для подання зави про прийняття спадщини.

Доводи позовних вимог ОСОБА_1 ґрунтуються на тому, що вона прийняла спадщину після смерті матері ОСОБА_3 шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном.

До спірних правовідносин підлягає застосуванню ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

На підставі ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно за ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Як роз'яснено у п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду УРСР №4 від 24.06.1983 року «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, передбачений ст.549 ЦК шестимісячний строк для прийняття спадщини може бути продовжений судом за заявою заінтересованої особи при доведеності поважності причин його пропуску. Якщо у вказаний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно, а не про продовження пропущеного строку.

У відповідності до ч. 2 п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які були допитані судом в ході розгляду справи, пояснили, що проживають в квартирі АДРЕСА_2, ОСОБА_3 була їх сусідкою та проживала в квартирі не менше як з 1977 року. Її донька ОСОБА_1 переїхала в квартиру до матері приблизно в 2000 році разом із своїм чоловіком. Вона доглядала ОСОБА_3, яка була вже літньою та потребувала допомоги. В 2002 році ОСОБА_3 померла, її похованням займалась ОСОБА_1 Після смерті матері, позивач залишилась проживати в квартирі разом із своїм чоловіком. Через декілька років, приблизно в 2004-2005 році, ОСОБА_1 виїхала із квартири, а ОСОБА_2 вселилась в квартиру та проживає в ній до цього часу.

Такими чином, дослідженими по справі доказами підтверджується, що ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_7 шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном - частиною квартири АДРЕСА_1. Будь-яких доказів, які спростовують даний факт, суду надано не було.

Квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2 та ОСОБА_8 праві спільної сумісної власності.

Відповідно до статей 368, 370 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу.

На підставі ст. 364 ЦК України у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Отже, враховуючи, що ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті матері ОСОБА_3., але позбавлена можливості в нотаріальному порядку оформити право на спадщину, її позовні вимоги про визнання права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 8, 10, 11, 15, 57, 58, 59, 60, 213-215 ЦПК України, ст. 529, 548, 549 ЦК УРСР 1963 року, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Хортицький районний суд міста Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Суддя: А.М. Котляр