Справа № 401/3839/14-ц; 2/401/20/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2015 року Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі: головуючого - судді Гармаш Т.І., при секретарі - Липко О.А, розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Світловодську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права спільної сумісної власності подружжя на майно, визнання права власності на ? частину майна,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_2 та просить визнати квартиру АДРЕСА_2 спільною сумісною власністю подружжя та визнати за нею право власності на ? частину зазначеної квартири.

Свій позов обґрунтовує тим, що 12.04.2008 року між нею та відповідачем був укладений шлюб. У 2011 році її чоловік оформив посвідку на проживання у Російській Федерації та був зареєстрований за її адресою в АДРЕСА_1.

23 червня 2011 року її чоловік згідно договору купівлі-продажу придбав у власність квартиру за адресою АДРЕСА_2. Оскільки, на момент придбання квартири у відповідача був лише закордонний паспорт, у якому була відсутня відмітка про реєстрацію шлюбу, то у договорі купівлі-продажу не було нічого зазначено про неї , як дружину.

Кошти на придбання квартири заробляла вона. Крім того, як зазначає позивач, за час перебування у шлюбі з відповідачем вартість квартири значно збільшилась за рахунок їх з відповідачем спільних витрат. Тому вона вважає квартиру спільною сумісною власністю її та відповідача.

Питання про визнання квартири їх спільною сумісною власністю у неї не виникало до того моменту, коли відповідач не повідомив її про намір продати квартиру.

Оскільки, відповідач відмовляється визнати квартиру їх спільною сумісною власністю та має намір її продати, вона вимушена звернутись до суду із позовом за захистом своїх прав як співвласника квартири.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд їх задовольнити, посилаючись на обставини та докази, що їх стверджують.

Представник відповідача позовні вимоги не визнала у повному обсязі та суду пояснила що дійсно ОСОБА_2 придбав спірну квартиру. Кошти, які ним сплачені за придбану квартиру належали йому особисто, і не були спільною сумісною власністю подружжя, про що у договорі купівлі-продажу мається застереження. Договір купівлі-продажу був посвідчений нотаріально. Позивачка була присутня при укладанні цього договору та відповідно їй будо відомо про умови придбання квартири.

Заслухавши доводи сторін, з'ясувавши обставини справи, перевіривши докази, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 23.06.2011 року, який посвідчений нотаріально, (а.с.13-15) ОСОБА_2 придбав у ОСОБА_3 однокімнатну квартиру АДРЕСА_2

У підпункті 3 пункту 2.4 вказаного договору зазначено, що грошові кошти, що витрачаються покупцем за цим договором не є спільною сумісною власністю, а є його особистою приватною власністю, і особи, які б могли поставити питання про визнання за ними права власності на грошові кошти (їх частку), витрачені на купівлю квартири у тому числі і відповідно до статей 65, 74, та 97 Сімейного кодексу України відсутні.

Із заяви ОСОБА_2 приватному нотаріусу Світловодського міського нотаріального округу ОСОБА_4 (а.с.62) вбачається, що ОСОБА_2 стверджує, що станом на 11 годин 30 хвилин 23 червня 2011 року він не перебуває у зареєстрованому шлюбі та у фактичних шлюбних відносинах, а також не проживає з особою з якою мав би право укласти шлюб.

Факт відсутності реєстрації шлюбу у покупця ОСОБА_2 перевірено нотаріусом за його паспортом, де у графі «Сімейний стан» відсутні відомості про реєстрацію шлюбу на момент придбання квартири, про що внесено застереження у заяву.

Свідок ОСОБА_5 суду пояснив, що він допомагав відповідачу підбирати квартиру та був присутній у нотаріуса при посвідченні договору купівлі-продажу. Під час посвідчення договору була присутня також позивачка. Оскільки ОСОБА_2 придбавав квартиру за особисті кошти, то він подав нотаріусу особисту заяву, у якій вказав про це. Чи перебували сторони у шлюбі йому не відомо, але свідоцтва про шлюб вони нотаріусу не подавали.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що вона знає позивачку та відповідача. Разом вона бачила ОСОБА_1 та ОСОБА_2 два з половиною років тому під час хрестин свого сина. Після цього ОСОБА_1 приходила до неї сама. Їй відомо, що ОСОБА_2 придбавав квартиру у місті Світловодську за особисті кошти, які заробив у Росії.

Свідоцтвом про шлюб (а.с.10) підтверджується що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 уклали шлюб 05.08.2008 року. Вказаний факт не заперечується відповідачем.

Частиною 2 статті 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Майно, набуте дружиною, чоловіком за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто є їх особистою приватною власністю, що передбачено пунктом 2 частини 1 статті 57 СК України.

Частиною 2 статті 65 СК України передбачено, що при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.

Як вже зазначалось, підпунктом 3 пункту 2.4 договору купівлі-продажу спірної квартири визначено, що відповідач ОСОБА_2 придбав спірну квартиру за особисті кошти.

З позовом про визнання недійсним договору купівлі-продажу у цій частині позивач ОСОБА_1 не зверталася.

Відтак в силу п.2 ч.1.ст.57 СК України, та на підставі договору купівлі-продажу квартири від 23.06.2011 року, вказаний об'єкт нерухомості суд вважає особистою приватною власністю відповідача ОСОБА_2

Частиною 1 статті 62 СК України передбачено, що у разі якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, вказує на те, що квартира за час шлюбу збільшилась у своїй вартості за рахунок їх з відповідачем спільних затрат, а тому вважає це також підставою для визнання квартири спільною сумісною власністю подружжя, посилаючись на вказану норму закону.

Відповідно до ч. 3 статті 10 ЦПК України обов'язок доведення обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, покладається на сторони.

Всупереч вимогам зазначеної статті позивач не надав належних та допустимих доказів того, що спірна квартира збільшилась у своїй вартості за рахунок спільних з відповідачем затрат.

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги позивача про визнання квартири спільною сумісною власністю подружжя та визнання за нею права власності на ? частину квартири не ґрунтуються на законі та договорі та не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та ч.2 ст.60, п.2ч.1ст.57,ч.2 ст.65,ч.1 ст.62 СК України, керуючись ст.ст. 10,11,209,212,214-215,217,218 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання квартири АДРЕСА_2 спільною сумісною власністю подружжя та визнання за нею права власності на ? частину зазначеної квартири - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Кіровоградської області через Світловодський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів після його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Світловодського

міськрайонного суду : Т.І.Гармаш

15.01.2015