У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Закропивного О.В., Лесько А.О., Луспеника Д.Д.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи - сільськогосподарський обслуговуючий кооператив «Ранок», ОСОБА_6, реєстраційна служба Голованівського районного управління юстиції Кіровоградської області, про визнання права власності на нерухоме майно та усунення перешкод в користуванні майном, за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_7, на рішення Голованівського районного суду Кіровоградської області від 31 липня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 22 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що 8 листопада 2011 року Грузькою сільською радою Голованівського району Кіровоградської області на підставі рішень виконавчого комітету від 27 жовтня 2011 року № 93 та № 95 йому були видані свідоцтва про право на нерухоме майно серії САЕ № 362052 та № 362051 відповідно: на нежитлові будівлі (хата в городній бригаді) загальною площею 49,39 кв. м, (темник, підвальне приміщення, підсобне приміщення) загальною площею 127,18 кв. м. У цей же день Ульяновським комунальним міжміським бюро технічної інвентаризації було здійснено державну реєстрацію права власності на вищезазначене нерухоме майно та видано витяги про державну реєстрацію прав №31961644 серії СЕВ №122178 та № 31961289 серії СЕВ №122177 і з цього моменту у нього виникло право власності на вищезазначені житлові будівлі.

6 грудня 2013 року невідомі особи припинили доступ до його нерухомого майна шляхом зміни замків. З цього приводу він звернувся до Голованівського РВ УМВС з відповідною заявою. 19 грудня 2013 року слідчим відділенням Голованівського РВ УМВС в Кіровоградській області розпочато досудове розслідування. В ході досудового розслідування встановлено, що 11 квітня 2013 року Реєстраційною службою Голованівського районного управління юстиції було зареєстровано право власності на вищезазначене нерухоме майно позивача за СОК «Ранок». 6 грудня 2013 року право власності на нерухоме майно позивача було зареєстровано за відповідачем на підставі договорів купівлі-продажу. Просив визнати за ним право власності на нежитлову будівлю (хата в городній бригаді) загальною площею 49,39 кв. м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; на нежитлову будівлю (темник, підвальне приміщення, підсобне приміщення) загальною площею 127,18 кв. м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Голованівського районного суду Кіровоградської області від 31 липня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суджу Кіровоградської області від 22 жовтня 2014 року, позов ОСОБА_4 в частині визнання права власності на нерухоме майно залишено без задоволення, в частині скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_5 на об'єкти нерухомого майна зі скасуванням рішень державного реєстратора приватного нотаріуса Голованівського районного нотаріального округу в Кіровоградській області ОСОБА_8 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень залишено без задоволення. В частині позовних вимог про зобов'язання ОСОБА_5 не чинити перешкоди ОСОБА_4 в користуванні спірними будівлями залишено без розгляду.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_7, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення та ухвалити нове про задоволення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Зокрема, суд першої та апеляційної інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшов правильного висновку про те, що права ОСОБА_4 на нерухомі будівлі є дійсними за наявності у нього правовстановлюючих документів на нерухомі об'єкти з підтвердженням їх державної реєстрації, право на них за останнім збереглось і повторно встановлювати його немає підстав.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_7, відхилити.

Рішення Голованівського районного суду Кіровоградської області від 31 липня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 22 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Закропивний

А.О. Лесько

Д.Д. Луспеник