АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого судді: Махлай Л.Д.,

суддів: Левенця Б.Б., Мазурик О.Ф.

при секретарі: Прохоровій В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк», поданою через представника ОСОБА_1, на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 22 вересня 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а :

19.08.2013 року ПАТ «Брокбізнесбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, в якому, з урахуванням збільшення позовних вимог, просило стягнути з останніх на його користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 6 158 доларів США, що еквівалентно 79 746, 61 грн., посилаючись на те, що ні позичальник ОСОБА_2, ні поручителі не виконують умов кредитного договору.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 22.09.2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивач через представника подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про задоволення позову. Посилається на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, суд не дослідив умов кредитного договору, згідно з яким строк позовної давності визначено сторонами у 10 років, а також не врахував, що кредитний договір діє до 09.10.2015 року. Крім того, заяви про застосування строку позовної давності позичальник не подавав.

У судовому засіданні представник апелянта ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Справа № 760/17912/13-ц Апеляційне провадження: № 22-ц-796/1283/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Зінченко С.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Махлай Л.Д.
Представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_7 просила апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Інші сторони у судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, причини неявки не повідомили, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розгляд справи у їх відсутності, за правилами ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 09.10.2008 року між АБ «Брокбізнесбанк», правонаступником якого є ПАТ «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 08ФА-171, за яким банк надав останньому кредит у розмірі 16 886 доларів США зі сплатою 15,5 % річних строком до 09.10.2015 року для придбання автомобіля. Повернення кредиту передбачено шляхом сплати щомісячних платежів відповідно до графіку погашення кредитної заборгованості.

У забезпечення виконання кредитного договору цього ж дня між банком та ОСОБА_8 було укладено договір поруки № 08ФА-171/2, а також договір поруки № 08ФА- 171/3 було укладено 05.03.2013 року з ОСОБА_4.

ОСОБА_2 взятих на себе зобов'язань за договором щодо своєчасної сплати щомісячних платежів не виконує, внаслідок чого станом на 14.09.2014 року у нього виникла заборгованість перед банком за кредитним договором в розмірі 6 158 доларів США, що еквівалентно 79 746,61 грн., яка складається із заборгованості по кредиту 2 501,08 доларів США, заборгованості по процентам 1 971,52 доларів США, пені за прострочення сплати кредиту 0,25 доларів США, пені за прострочення сплати процентів 1 536,45 доларів США та 3 % річних за несплаченими процентами у розмірі 148,69 доларів США.

З виписки рахунку ОСОБА_2 вбачається, що заборгованість в розмірі 2 501,08 доларів США у останнього виникла 07.08.2009 року та залишалась непогашеною до звернення позивача із позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач звернувся до суду з пропуском строку позовної давності, який відповідно до ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» застосовується незалежно від заяви сторони про застосування позовної давності.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони зроблені на неповно з'ясованих обставинах справи та з неправильним застосуванням норм матеріального права.

Так, судом першої інстанції правильно встановлено, що позичальник ОСОБА_2 перестав сплачувати щомісячні платежі відповідно до графіку погашення заборгованості з 07.08.2009 року.

Разом з тим, суд не звернув уваги на те, що п. 8.6 кредитного договору від 09.10.2008 року, укладеного між АБ «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_2 сторони домовилися, що строк позовної давності до вимог за цим договором (у тому числі щодо стягнення неустойки) становить 10 років.

Згідно зі ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Оскільки суд не звернув уваги на те, що сторони збільшили позовну давність, то помилково застосував до спірних правовідносин загальний строк позовної давності та не врахував положення ст. 259 ЦК України. Крім того, суд не врахував, що строк кредитного договору встановлено до 09.10.2015 року та такий строк взагалі ще не сплив.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 309 ЦПК України недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими є підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення.

За вказаних обставин рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Вирішуючи спір колегія суддів виходить з наступного.

Пунктом 2.1 кредитного договору передбачено, що позичальник здійснює погашення кредиту згідно з графіком, наведеним у додатку № 1, який є невід`ємною частиною цього договору.

Відповідно до графіку щомісячні платежі складаються як з тіла кредиту так і з процентів за користування кредитними коштами і становлять від 402, 84 доларів США ( 184,18 тіло кредиту + 218,66 проценти) у листопаді 2008 року (перший місяць погашення) до 250, 38 доларів США у жовтні 2015 року (останній місяць погашення). Цим же графіком передбачено, що споживач має право достроково повернути кредит, у тому числі шляхом збільшення суми періодичних виплат (без штрафних санкцій).

Пунктом 2.6 кредитного договору передбачено право позичальника достроково погасити заборгованість за кредитом (частково або в повному обсязі), попередньо повідомивши банк за 2 робочих дні.

З наданих позивачем виписок з особового рахунку позичальника та даних про дату та суму сплачених останнім коштів вбачається, що позичальник в рахунок дострокового погашення кредиту вніс 18.11.2008 року 4 135 доларів США, а 09.04.2009 року - 9 835,98 доларів США в рахунок погашення боргу, тобто скористався своїм правом на дострокове погашення кредиту шляхом збільшення суми періодичних виплат.

Представник ПАТ «Брокбізнесбанк» у судовому засіданні при розгляді апеляційної скарги визнав ту обставину, що заборгованості по тілу кредиту на час подачі позову позичальник не мав.

Згідно зі ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то у разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів.

Оскільки з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 не мав заборгованості по сплаті щомісячних платежів в рахунок погашення кредиту, вимоги позивача про дострокове стягнення залишку кредиту колегія суддів вважає безпідставними. Строк погашення кредиту згідно умов договору до 09.10.2015 року, а тому вимоги позивача, заявлені у серпні 2013 року є передчасними.

Вирішуючи питання щодо правомірності вимог про стягнення процентів та пені колегія суддів виходить з наступного.

Оскільки у щомісячні платежі включено як тіло кредиту так і проценти та судом було задоволено клопотання про витребування належного розрахунку, позивач зобов'язався надати до суду документи про те, як розподілялися кошти, внесені позичальником достроково та в залежності від цього надати розрахунок заборгованості по процентам за користування кредитними коштами із зазначенням сум, від яких ці проценти нараховувалися. Проте, таких документів подано не було. Представник позивача пояснив, що такі розрахунки не надано через брак часу для їх виготовлення.

Колегія суддів звертає увагу на те, що справа у апеляційній інстанції розглядалася з листопада 2014 року та неодноразово розгляд справи відкладався та у справі оголошувалися перерви саме у зв`язку з тим, що позивачем не надавалися вищезазначені документи.

Крім того, представник ОСОБА_2 у судовому засіданні зазначила, що при останньому внесенні позичальником коштів в рахунок погашення боргу було проведено звірку з працівником банку та позичальнику повідомили про відсутність заборгованості по кредиту в цілому та було знято обтяження з автомобіля, належного позичальнику, який перебував у заставі банку. Натомість 05.03.2013 року між ПАТ «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_4, який є працівником цього банку укладено договір поруки, за яким останнім поручився відповідати по зобов`язанням ОСОБА_2 та у цьому договорі поруки, про який позичальника повідомлено не було визначена сума заборгованості по кредиту.

Будь - яких обґрунтованих пояснень та доказів на їх підтвердження з цього питання представник позивача не надав.

Клопотання про призначення судової бухгалтерсько - економічної експертизи для вирішення питання про наявність чи відсутність простроченої заборгованості по кредиту сторони не заявляли.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст. 61 цього Кодексу.

Оскільки належних доказів на підтвердження наявності заборгованості по процентам за користування кредитними коштами позивач не надав, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги про стягнення таких коштів та пені також не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» задовольнити частково.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 22 вересня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий

Судді