Справа № 523/5965/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" лютого 2015 р. Суворовський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді Пепеляшкова О.С.

при секретарі Лапчинській О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 18 у місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за попереднім договором,

ВСТАНОВИВ:

До суду з позовом звернувся ОСОБА_1, який вказав, що внаслідок не укладання договору купівлі-продажу частини квартири за умовами попереднього договору відповідач винен йому штрафні санкції у розмірі, що дорівнює авансу, у зв'язку з чим просив стягнути з відповідача на свою користь 91 919,50 грн.

Адвокат позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні вимоги позову підтримав та просив їх задовольнити, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини.

Відповідач та його представник ОСОБА_4 заперечували проти задоволення позову, посилаючись на те, що вини відповідача у неукладенні договору купівлі продажу немає, крім того просили застосувати строк позовної давності до штрафних санкцій.

Вислухавши пояснення представників сторін, відповідача, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне.

07.09.2012р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був укладений та нотаріально посвідчений попередній договір за умовами якого ОСОБА_2 зобов'язався в строк до 20.11.2012р. продати ОСОБА_1 ? частину квартири АДРЕСА_1 за 20 000 доларів США. Згідно п.3 договору ОСОБА_1 на підтвердження дійсних намірів наступного укладання договору купівлі-продажу передав ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 91 919,50 грн. (далі - попередній договір). Передана сума сторонами договору була визначена як аванс.

Вказані обставини підтверджуються копією попереднього договору між сторонами від 07.09.2012р. (а.с. 5-7), а також встановлені рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 29.11.2012р. за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за № 1527/14458/12.

Вказаним судовим рішенням встановлено, що між позивачем та відповідачем в наступному не укладався договір купівлі-продажу зазначеної вище частини квартири. Пунктом 8 договору сторони визначили, що зобов'язання про укладання договору купівлі-продажу, встановлене попереднім договором припиняється, якщо жодна із сторін не звернеться до другої сторони з пропозицією про підписання договору купівлі-продажу протягом трьох днів починаючи з 20.11.2012р. та станом на час розгляду справи № 1527/14458/12 з боку сторін суду не представлені дані про внесення пропозиції про укладання договору купівлі-продажу, відтак, суд дійшов висновку, що зобов'язання, які виникли у сторін по попередньому договору від 07.09.2012р. станом на 29.11.2012р. є припиненими а тому, враховуючи, що сторонами договору передана сума в розмірі 91 919,50 грн. була визначена як аванс, на час розгляд справи у сторін припинені будь-які зобов'язання щодо укладання договору купівлі-продажу, суд ухвалив рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 авансу в сумі 91 919 грн., а також понесених судових витрат (а.с. 8-9).

Попередній договір містить п.7, в якому сторони визначились, що той з них, хто відмовлятиметься (ухилятиметься) від укладання договору купівлі продажу об'єкту нерухомості на визначених у ньому умовах та у визначений термін, незалежно від його вини, повинен сплатити пеню у розмірі 100 % від уми авансу; а при несвоєчасному поверненні авансу сплачується пеня у розмірі 1 % від суми, що підлягає поверненню за кожен день прострочки.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства - ст. 526 ЦК України.

Стаття 549 ЦК України визначає, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання, а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

За положеннями ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором тощо - ч.1 ст. 613 ЦК України.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог або заперечень - ст.ст. 10, 60 ЦПК України.

Разом з тим позивачем всупереч зазначеного обов'язку жодного доказу того, що відмова (ухилення) від укладення основного договору відбулась з вини відповідача - не надано; суд критично ставиться до посилань адвоката позивача на рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 29.11.2012р., оскільки цим рішенням такого факту не встановлено (судом було лише констатовано, що між сторонами в наступному не укладався договір купівлі-продажу частини квартири). Крім того, суд звертає увагу на те, що та станом на час розгляду справи № 1527/14458/12 з боку сторін суду не були представлені дані про внесення пропозиції про укладання договору купівлі-продажу, що свідчить про невиконання свого обов'язку відповідно до п.8 попереднього договору, зокрема, позивачем (зобов'язання про укладенні договору купівлі-продажу, встановлене попереднім договором, припиняється якщо жодна із сторін не звернеться до другої сторони з пропозицією про підписання договору купівлі-продажу протягом 3 днів з 20.11.2012р.), причин чого суду пояснено не було.

Оцінюючи заяву відповідача про застосування строків позовної давності суд виходить з того, що відповідно до положень ст. 258 ЦПК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені); разом з тим, як роз'яснює пленум ВСУ в абз.3 п.11 своєї постанови від 18.12.2009р. за N 14 „Про судове рішення у цивільній справі" встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Судом не приймаються до уваги інші пояснення сторін як таки, що не мають правового значення для вирішення спору по суті.

Таким чином суд дійшов до висновку про те, що позов задоволенню не підлягає з підстави його недоведеності, а тому вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за попереднім договором мають бути залишені без задоволення в повному обсязі.

Керуючись статтями 10, 11, 60, 61, 88, 209, 212, 214-215, 218, 294 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за попереднім договором - залишити без задоволення в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення через Суворовський районний суд м.Одеси.

Суддя