АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2090/15 Справа № 2-2347/11 Головуючий у 1 й інстанції - Бібіка М.М. Доповідач - Красвітна Т.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2015 року м. Дніпропетровськ

27 січня 2015 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого -

суддів:

при секретарі

Красвітної Т.П.

Ремеза В.А., Свистунової О.В.

Самокиші О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_6 на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 грудня 2013 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект" до ОСОБА_7, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА:

22 травня 2010 року ПАТ "УкрСиббанк" звернулось до суду з даним позовом посилаючись на те, що 10 липня 2008 року між ним та ОСОБА_7 був укладений договір про надання споживчого кредиту № 0, згідно з яким банк надав відповідачеві кредит в сумі 150000,00 доларів США. Відповідач зобов'язався своєчасно повертати кредит та відсотки за ним у відповідності із графіком. В якості забезпечення належного виконання ОСОБА_7 своїх зобов'язань за вказаним договором, з ОСОБА_6 був укладений договір поруки № 0/1. Відповідачами належним чином умови кредитного договору не виконуються, тому банк просив стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованість, станом на 07.04.2010 року, у загальному розмірі 1143600 гривень 25 копійок, яка складається із заборгованості за кредитом - 1102843 грн. 87 коп., відсотків за користування кредитом - 38791 грн. 61 коп. та пені за один рік - 1964 грн. 77 коп. У зв"язку з укладенням 12.12.2011 року між ПАТ "УкрСиббанк" та ТОВ "Кей-Колект" договору факторингу, ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 листопада 2013 року замість позивача ПАТ "УкрСиббанк" було допущено до участі у справі ТОВ "Кей Колект"; останній вищевказану заборгованість просив стягнути на свою користь.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 грудня 2013 року позов задоволено частково; вирішено стягнути з ОСОБА_7 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект" заборгованість за кредитним договором №0 від 10 липня 2008 року у розмірі 1143600 гривень 25 копійок, що складається із заборгованості за кредитом - 1102843 грн. 87 коп., відсотків за користування кредитом - 38791 грн. 61 коп., пені - 1964 грн. 77 коп. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект" судовий збір в розмірі - 1700,0 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120,0 грн. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 посилається на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, у зв'язку з чим ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, відповідно до ст. 303 ЦПК України, і заявлених позовних вимог, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення місцевого суду, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що 10 липня 2008 року між акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк", правонаступником якого є ПАТ "УкрСиббанк", та ОСОБА_7 був укладений договір про надання споживчого кредиту №0, згідно з яким банк надав відповідачеві кредит в сумі 150000,00 доларів США з виплатою процентів у розмірі 14% річних (т.1 а.с. а.с. 10 - 14).

Умови кредитного договору банком виконані, кредитні кошти ОСОБА_7 отримані.

Банком надано суду копію договору поруки № 0/1 від 10 липня 2008 року, згідно якого ОСОБА_6 поручилась перед банком за належне та своєчасне виконання умов вказаного вище кредитного договору позичальником ОСОБА_7 (т. 1 а.с. 15).

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30 травня 2013 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 вересня 2013 року, визнано недійсним договір поруки № /1 від 10 липня 2008 року, укладений між ПАТ "УкрСиббанк" та ОСОБА_6 (т. 1 а.с. 213-214, 215).

Місцевим судом також встановлено, що через неналежне виконання умов кредитного договору у позичальника перед банком, станом на 07.04.2010 року, виникла заборгованість на загальну суму 1143600 гривень 25 копійок, яка складається із заборгованості за кредитом - 1102843 грн. 87 коп., відсотків за користування кредитом - 38791 грн. 61 коп. та пені за один рік - 1964 грн. 77 коп., що стверджується наданим позивачем детальним розрахунком.

12.12.2011 року між ПАТ "УкрСиббанк" та ТОВ "Кей-Колект" був укладений договір факторингу №1 (т. 2 а.с. 15 - 19).

Відповідно до пунктів 1.1, 1.2, 1.4 договору факторингу банк зобов"язався передати у власність ТОВ "Кей-Колект", а останній - прийняти права вимоги та в їх оплату надати грошові кошти в розпорядження банку за плату та на умовах, визначених цим договором. Обсяг (сума) права вимоги станом на дату укладення цього договору визначений у додатку 1 до даного договору. Одночасно з відступленням права вимоги до ТОВ "Кей-Колект" переходять усі права банка за усіма договорами забезпечення.

Згідно додатку до вказаного договору факторингу, відбулася передача ТОВ "Кей-Колект" права вимоги до відповідача ОСОБА_7 щодо заборгованості за кредитним договором №0 від 10.07.2008 року, укладеним між акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" та ОСОБА_7 (т. 2 а.с. 7).

15.12.2011 року банком було направлено на адресу відповідачів ОСОБА_7 і ОСОБА_6 повідомлення про відступлення права вимоги, з посиланням на укладення вказаного вище договору факторингу та із зазначенням адреси ТОВ "Кей-Колект"; викладене стверджується копіями відповідних листів від 15.12.2011 року на а.с. 129 - 131 у т. 2.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов"язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов"язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором.

Статтею 1078 ЦК України визначено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Відповідно до ст. 1080 ЦК України передбачено, що договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов'язань або відповідальності перед боржником у зв'язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги.

Згідно ч. 1 ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Грошова вимога, право якої відступається, є дійсною, якщо клієнт має право відступити право грошової вимоги і в момент відступлення цієї вимоги йому не були відомі обставини, внаслідок яких боржник має право не виконувати вимогу. Клієнт не відповідає за невиконання або неналежне виконання боржником грошової вимоги, право якої відступається і яка пред'явлена до виконання фактором, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Статтями 514, 516 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Виходячи з викладеного, приймаючи до уваги, що рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30 травня 2013 року, яке набрало законної сили, має преюдиціальне значення при розгляду даної справи, зважаючи на визнання договору поруки № /1 від 10 липня 2008 року недійсним, - місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості з апелянта ОСОБА_6

Враховуючи, що оскаржуваним рішенням у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_6 відмовлено, зважаючи на зміст ст. 16 ЦК України, колегія дійшла висновку, що права та законні інтереси апелянта ОСОБА_6 рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 грудня 2013 року не порушені, підстави для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_6 - відсутні.

Колегія звертає увагу, що апелянт ОСОБА_6 не має повноважень на представлення інтересів співвідповідача ОСОБА_7, а останнім рішення місцевого суду у даній справі в апеляційному порядку, у відповідності до вимог діючого цивільного процесуального законодавства, не оскаржене.

Крім того, доводи апелянта ОСОБА_6 не спростовують правильність висновків місцевого суду, який, приймаючи до уваги, що ТОВ "Кей-Колект" є належним позивачем за даним позовом, має право відповідної вимоги до боржника, строк позовної давності не порушив, - стягнув з боржника ОСОБА_7 заборгованість, що виникла станом на 07.04.2010 року, в тому числі пеню за один рік, враховуючи, що право на стягнення заборгованості банком відступлено за договором факторингу від 12.12.2011 року на користь ТОВ "Кей-Колект".

Колегія зауважує, що, згідно листа Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 05.11.2014 року, позовна заява ОСОБА_7 до ПАТ "УкрСиббанк" про визнання недійсним кредитного договору залишена без розгляду ухвалою вказаного суду від 14.10.2014 року (т. 2 а.с. 161).

Отже, наведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 3 ст. 61 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, розглянувши справу у межах заявлених позовних вимог та змісту доводів апеляційної скарги, враховуючи положення ст.ст. 88, 303 ЦПК України, колегія дійшла висновку, що підстави для скасування рішення місцевого суду відсутні.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 грудня 2013 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді