Категорія 27 Головуючий у 1-ій інстанції Турченко О.В.
Суддя - доповідач Ткаченко Т.Б.
Р і ш е н н я

Іменем України

14 січня 2015 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області в складі:

Головуючого - Ткаченко Т.Б.,

суддів - Баркова В.М., Мальцевої Є.Є.,

при секретарі - Брежнєві Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі справу за позовом публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 10 листопада 2014 року,

Встановила :

У квітні 2014 року публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» (далі ПАТ «ПУМБ» або Банк) звернулось з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4, просило солідарно стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором та договором поруки станом на 13 березня 2014 року в сумі 358 952 грн.05 коп., яка складається з заборгованості за кредитом 329 825 грн.26 коп., по відсотках за користування кредитом 28612 грн.78 коп., пені за порушення строків виконання зобов'язань за кредитним договором 514,01 грн. Судові витрати, понесені у зв'язку із сплатою судового збору 3589 грн.52 коп., позивач просив покласти на відповідачів.

Обґрунтовуючи позов, Банк посилався на те, що 16 листопада 2005 року між закритим акціонерним товариством «ДОНГОРБАНК», правонаступником якого є ПАТ «ПУМБ», та ОСОБА_5 був укладений кредитний договір № 77. 04 лютого 2011 року укладено договір про заміну боржника у зобов'язанні (переведення боргу) з ОСОБА_5 на ОСОБА_3 Того ж дня між Банком та ОСОБА_3 укладено договір про зміни № 1 до кредитного договору, відповідно до яких кредитний договір викладено в наступній редакції: згідно з умовами кредитного договору позичальнику надано кредит у розмірі 608893,98 грн., строком повернення згідно графіку повернення кредиту з остаточною датою повернення 03 лютого 2016 року.

З метою забезпечення виконання зобов'язання ОСОБА_3, між Банком та ОСОБА_4 укладено договір поруки.

Починаючи з 31 травня 2013 року відповідач ОСОБА_3 не виконує зобов'язання щодо своєчасного повернення кредиту, а з 01 серпня 2013 року не сплачує відсотки за користування кредитом, внаслідок чого має зазначену заборгованість.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 10 листопада 2014 року позовні вимоги ПАТ «ПУМБ» до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованість за кредитним у розмірі 358952,05 грн., судовий збір у розмірі 3589,52 грн., а всього 362541,57 грн.

Не погодившись з рішенням суду і посилаючись в апеляційній скарзі на порушення норм матеріального і процесуального права, на невідповідність висновків суду обставинам справи, відповідачка ОСОБА_3 просить рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Банку відмовити в повному обсязі.

Зокрема зазначає, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що позивачем не доведено, що йому, як правонаступнику ПАТ «ДОНГОРБАНК», передано оригінали кредитного договору, додаткової угоди, договору іпотеки та поруки, а також інформацію про розрахунки між попереднім кредитором та боржником, тому у відповідності до ст.517 ЦК України без наявності вказаних документів боржник має право не виконувати зобов'язання новому кредитору. Копії вказаних документів, що надані позивачем, не можуть вважатись належними доказами у справі.

Судом також не враховано, що позивачем не надано відповідного платіжного документа на підтвердження факту надання грошових коштів за кредитним договором.

Крім того, наданий позивачем розрахунок заборгованості не відповідає вимогам ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та ДСТУ 4163-2003 «Вимоги до оформлення документів», затверджених Наказом Держспоживстандарту України № 55 від 17 квітня 2003 року, оскільки розрахунок не підтверджено первинними документами, в ньому відсутні прізвище та підпис відповідної посадової особи.

Поза увагою суду залишилось те, що відповідачка ОСОБА_3 неодноразово зверталась до позивача з проханням відстрочити виконання зобов'язання. У теперішній час нею в рахунок погашення заборгованості внесено 15000 грн.

Відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України апеляційний суд розглядає справу у відсутності відповідачки ОСОБА_4, яка належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду справи, через відповідачку ОСОБА_3, яка доводиться свекрухою ОСОБА_4 Остання з заявою про відкладення розгляду справи до суду не звернулась. Згідно поясненням відповідачки ОСОБА_3, ОСОБА_4 доглядає за хворим сином, і знаходиться на території АР Крим.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення відповідачки ОСОБА_3, яка підтримала апеляційну скаргу, просила її задовольнити, рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позову, заперечення представника позивача - Ніколенка М.Ю., який просив апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду в частині відшкодування судового збору зміні, з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення, згідно ст. 214 ЦПК України, суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими ґрунтувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (порушення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розділити між сторонами судові витрати та інше.

Зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги Банку, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 повинні нести відповідальність перед ПАТ «ПУМБ» за невиконане зобов'язання по кредитному договору від 16 листопада 2005 року, договору про зміну боржника від 04 лютого 2011 року, договору про зміни № 1 до кредитного договору, договору поруки та з них підлягає стягненню в солідарному порядку заборгованість за кредитом, відсотками та пені за несвоєчасність виконання зобов'язання у розмірі 358952 грн. 05 коп.

З таким висновком колегія суддів не може не погодитися з наступних підстав.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст.627, ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч.1 ст.628, ст.629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені між ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідні для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнута згода.

Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що між ЗАТ «ДОНГОРБАНК» та ОСОБА_5 16 листопада 2005 року укладений кредитний договір №77 (а.с. 8-11).

04 лютого 2011 року між ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ПАТ «ДОНГОРБАНК», правонаступником якого є ПАТ «ПУМБ», укладений договір про зміну боржника у зобов'язанні (переведення боргу), відповідно до умов якого первісного боржника ОСОБА_5 замінено на нового боржника ОСОБА_3 (а.с.13-14).

Того ж дня, між ПАТ «ДОНГОРБАНК» та ОСОБА_3 укладено договір про зміни №1 до кредитного договору № 77 від 16 листопада 2005 року. Відповідно до умов договору про зміни за №1 від 04 лютого 2011 року позичальнику ОСОБА_3 наданий кредит у розмірі 608893,98 грн. строком повернення згідно Графіку повернення кредиту (Додаток №1 до договору №1 від 04.02.2011 року) з остаточною датою повернення 03 лютого 2016 року (а.с.15-18).

Згідно п. 3.4.1 та п. 3.4.2 договору про зміни № 1 від 04 лютого 2011 року боржниця ОСОБА_3 зобов'язалася використати кредит за цільовим призначенням, сплатити проценти за користування кредитом та повернути Банку кредит в повному обсязі в порядку та строки, обумовлені кредитним договором. Проценти за користування кредитом повинні сплачуватися відповідачкою (боржницею) до 20-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем нарахування процентів.

Відповідно до п. 2.1 договору про заміну боржника у зобов'язанні від 04 лютого 2011 року проценти за користування кредитом в національній валюті нараховуються Банком за такими ставками: проценти за користування кредитом за строковою заборгованістю - у розмірі 19% річних; за простроченою заборгованістю - у розмірі 24% річних.

Відповідно до п. 3.3.5 кредитного договору проценти нараховуються щомісячно на суму фактичної заборгованості за кредитом, виходячи з фактичної кількості календарних днів у році за період з першого по останній календарний день місяця включно.

Судом також встановлено, що у забезпечення виконання зобов'язань відповідачкою ОСОБА_3 04 лютого 2011 року з ОСОБА_4 був укладений договір поруки за № 77/4, відповідно до умов якого остання поручилася перед Банком за виконання ОСОБА_3 зобов'язань за кредитним договором. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки.

Як вбачається з витягу із Статуту ПАТ «ПУМБ», затвердженим Загальними зборами акціонерів (Протокол № 65 від 23.04.2013 року) та зареєстрованим державним реєстратором 13.06.2013 року, погодженим 07.06.2013 року НБУ, ПАТ «ПУМБ», що у подальшому іменується «Банк», являється правонаступником всіх прав та зобов'язань ПАТ «ДОНГОРБАНК» в результаті реорганізації ПАТ «ДОНГОРБАНК» шляхом приєднання до Банку, згідно рішення загальних зборів акціонерів Банку (протокол № 59 від 15 липня 2011 року) та згідно рішення єдиного акціонера ПАТ «ДОНГОРБАНК» (рішення 2/2011 від 15 липня 2011 року) (а.с.32-34).

Згідно п.2 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути змінений іншою особою в наслідок правонаступництва.

Отже, факт правонаступництва, а не факт відступлення права вимоги, став підставою для переходу всіх прав та зобов'язань від первісного кредитора ПАТ «ДОНГОРБАНК» до нового кредитора ПАТ «ПУМБ».

Відповідачка ОСОБА_3 в апеляційному суду не заперечувала факт виконання позивачем своїх зобов'язань перед первісним боржником ОСОБА_5, а саме видачі останній кредитних коштів, передбачених Кредитним договором № 77 від 16 листопада 2005 року, а також не заперечувала про укладання 04 лютого 2011 року між ОСОБА_5 (Первісний боржник), нею (Новий боржник) та ПАТ «ДОНГОРБАНК» (Кредитор) договору про зміну боржника у зобов'язанні (переведення боргу).

Наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитом, за відсотками та пені в сумі 358 952 грн.05 коп. відповідачка не спростувала, погодилась з ним, пояснив в апеляційному суді, що не має можливості повернути кредит у зв'язку зі скрутним матеріальним становищем, а позивач відмовив на її звернення в усній формі з пропозицією надання кредитних канікул або реструктуризації боргу.

Відповідно до п.1.4 договору про зміну боржника у зобов'язанні (переведення боргу) Кредитор фактом підписання цього договору надає згоду Первісному боржнику на відчуження Предмета іпотеки, зазначеного у п.1.3 цього договору, на користь Нового боржника. Новий боржник приймає на себе зобов'язання про повернення 03 лютого 2016 року Кредитну суму кредиту, яка станом на дату укладення цього договору становить 608 893 грн.98 коп., та сплатити проценти у розмірі передбачені договором.

Позичальник, відповідно до п.2.1, п.3.4.1 Договору про зміни № 1 Кредитного договору № 77 від 16 листопада 2005 року зобов'язується повернути кредит у вищезазначеній сумі згідно графіку, наведеному у Додатку № 1 до цього договору, а саме повертати кредит з 01 квітня 2011 року по 03 лютого 2016 року щомісячними платежами, та повернути кредит у повній сумі 03 лютого 2016 року ( а.с.13-18).

Доводи апеляційної скарги щодо не надання позивачем платіжного документу на підтвердження надання їй кредитних коштів, являються неспроможними, оскільки підставою для виникнення зобов'язання у відповідачки ОСОБА_3 щодо повернення зазначеного кредиту є договір про заміну боржника у зобов'язанні (переведення боргу).

Безпідставні і доводи апелянта в частині не надання позивачем доказів про передання новому кредитору документів, які підтверджують передачу прав, а саме оригіналів кредитного договору, додаткової угоди, договору іпотеки та поруки, а також інформацію про розрахунки між попереднім кредитором та боржником, з посиланням на те, що до матеріалів справи надані копії зазначених документів, які не можуть вважатися належним доказом.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач при зверненні до суду з позовом надав пакет документів, у тому числі і вказані апелянтом договори, в якому зазначена і сума прийнятого ОСОБА_3 зобов'язання, засвідчений належним чином (а.с. 36).

У зв'язку з порушенням ОСОБА_3 взятих на себе зобов'язань щодо своєчасного повернення кредиту та сплати процентів за його використання Банком 22 січня 2014 року на її адресу направлялася письмова вимога про дострокове повернення всієї суми кредиту та нарахованих процентів за користування кредитом. Позичальниця зазначену вимогу банку отримала 05 лютого 2014 року, що підтверджується особистим підписом ОСОБА_3 на повідомленні про вручення поштового відправлення. 21 березня 2014 року Банком ОСОБА_4 також надсилалася письмова вимога за вих. №61-05-178 від 19 березня 2014 року про виконання зобов'язань за договором поруки (а.с.27-30).

Відповідно до п.3.5.1 кредитного договору боржник зобов'язаний виконати пред'явлені йому позивачем (кредитором) вимоги в повному обсязі в строк не пізніше 30 календарних днів з дня її отримання. Таким чином, передбачений кредитним договором тридцятиденний строк на її виконання закінчився 07 березня 2014 року.

Згідно п.5.1 кредитного договору у разі порушення позичальником строків виконання зобов'язань зі сплати процентів за користування кредитом, позичальник зобов'язаний сплатити на вимогу Банку пеню у розмірі 0,05% від суми заборгованості, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у відповідний період, від суми прострочених виконанням зобов'язань за кожен день прострочення.

Вимоги Банку про дострокове повернення всієї суми кредиту та сплати процентів за користування кредитом відповідачі в повному обсязі не виконали. Відповідачка ОСОБА_3 декілька разів здійснювала погашення за кредитним договором, а саме: 25 вересня 2013 року, 29 жовтня 2013 року та 17 січня 2014 року.

Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до розрахунку позивача у зв'язку з порушенням виконання умов кредитного договору станом на 13 березня 2014 року, сума заборгованості за кредитним договором ОСОБА_3 становить 358952 грн. 05 коп., яка складається з заборгованості за кредитом 329825 грн.26коп., заборгованості за непогашеними відсотками за користування кредитом 28612 грн.78 коп., пені за порушення строків виконання зобов'язань за кредитним договором в сумі 514,01 грн. Останній платіж за кредитним договором було проведено 17 січня 2014 року (а.с.5-6).

Таким чином висновок суду про неналежне виконання ОСОБА_3 кредитного зобов'язання та існування заборгованості є вірним.

В разі порушення позичальником строків виконання зобов'язань зі сплати процентів за користування кредитом, позичальник зобов'язаний сплатити на вимогу Банку пеню у розмірі 0,05% від суми заборгованості, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у відповідний період, від суми прострочених виконанням зобов'язань за кожен день прострочення (п.5.1 кредитного договору).

Відповідно до ч.1 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку та відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно зі ст.554 ч.1,2 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Договором поруки № 77/4 від 04 лютого 2011 року між ПАТ «ДОНГОРБАНК», ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було забезпечено виконання позичальником ОСОБА_3 зобов'язань за кредитним договором №77 від 16 листопада 2005 року, за умовами якого поручитель ОСОБА_4 зобов'язалась відповідати перед кредитором за виконання ОСОБА_3 усіх її зобов'язань за кредитним договором.

Погоджуючись з рішенням суду в частині стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в солідарному порядку заборгованості за кредитом, колегія суддів не може погодитися з рішенням в частині стягнення з відповідачів в солідарному порядку на користь Банку понесені витрати на сплату судового збору.

Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Як роз'яснено в п.35 Постанови № 10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 88 ЦПК та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.

Платіжним дорученням № КНО 2 від 08 квітня 2014 року позивачем ПАТ «ПУМБ» при зверненні до суду з позовом сплачено судовий збір в сумі 3589, 52 грн. (а.с.7).

Враховуючи, що позов ПАТ «ПУМБ» задоволено в повному обсязі, з відповідачів у дольовому порядку підлягає стягненню судовий збір в розмірі 3589,52 грн., тобто по 1794,76 грн. з кожної.

Таким чином, переглядаючи справу відповідно до вимог ст.303 ЦПК України в межах позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, та в межах доводів апеляційного оскарження, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині відшкодування судових витрат, з виключенням з резолютивної частини рішення загальний розмір заборгованості 362541 гривня 57 копійок. В решті підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

В и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 10 листопада 2014 року змінити в частині стягнення судового збору.

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» у відшкодування витрат по сплаті судового збору по 1794 гривні 76 копійок з кожної.

Виключити з резолютивної частини рішення слова і цифри «а всього - 362541 (триста шістдесят дві тисячі п'ятсот сорок одну) гривню 57 копійок».

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий : Т.Б.Ткаченко

Судді : В.М.Барков

Є.Є.Мальцева