Номер провадження: 22-ц/785/5158/15
Головуючий у першій інстанції Домусчі Л. В.
Доповідач Ступаков О. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Ступакова О.А. суддів: Бабія А.П., Станкевича В.А.

при секретарі Стадніченко А.І.

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Акціонерний Банк «Порто Франко» про визнання права власності в порядку спадкування на грошові кошти, зобовязання видати кошти, та проценти за апеляційною скаргою уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб та ліквідації - Красюк І.І. на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 22 січня 2015 року, -

встановила:

31.10.2014 року ОСОБА_2 звернулася з позовом до ПАТ «Акціонерний Банк «Порто-Франко» про визнання права власності в порядку спадкування на грошові кошти у сумі 40 000 доларів США, які знаходяться на депозитному рахунку в іноземній валюті № НОМЕР_1, зобовязання видати зазначені кошти, та відсотки за цим договором, стягнення судових витрат.

В обґрунтування позову позивач зазначила, що 25.10.201 3року ОСОБА_4 з ПАТ АБ «ПОРТО-ФРАНКО» уклали Договір банківського вкладу («Пенсійонний довготривалий») НОМЕР_2, предметом якого є відкриття депозитного рахунку в іноземній валюті на строк до 27.10.2014 року розміщення депозитного вкладу в сумі 40 000 доларів США з виплатою 10 % річних, нарахування і сплата яких здійснюється щомісячно. ІНФОРМАЦІЯ_2. ОСОБА_4 померла, після чого відкрилась спадщина, у звязку з чим позивач подала заяву про прийняття спадщини до нотаріуса. 14.08.2014 року позивач направила заяву до відповідача про виплату вказаних коштів по зазначеному депозитному договору, яка отримана 20.08.2014 року, але відповіді так і не було надано.

На підставі наведеного позивач просила визнати за нею право власності в порядку спадкування на грошові кошти в сумі 40 000 доларів США, які знаходяться на депозитному рахунку в іноземній валюті НОМЕР_2 в ПАТ «ПОРТО-ФРАНКО». Зобовязати відповідача видати позивачу грошові кошти в сумі 40 000 доларів США. Зобовязати відповідача видати позивачу відсотки за користування депозитними коштами. Стягнути судові витрати з відповідача на користь позивача.

22.01.2015 року представник позивача надав до суду уточнену позовну заяву, згідно яких просив стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти в сумі 319 714, 22 грн., та судові витрати. Заява про залишення без розгляду, чи відмова від позову в частині позовних вимог про визнання за позивачем право власності в порядку спадкування на грошові кошти в сумі 40 000 доларів США, які знаходяться на депозитному рахунку в іноземній валюті НОМЕР_2 в ПАТ «ПОРТО-ФРАНКО» до суду не надходили, хоча представник позивача - ОСОБА_5 в судовому засіданні доповнив, що позивачка вже отримала свідоцтво про право на спадщину за законом 05.12.2014 року.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 22 січня 2015 року позов задоволений частково. Стягнуто з ПАТ «Акціонерний Банк «Порто-Франко» на користь ОСОБА_2 грошові кошти за Договором банківського вкладу («Пенсійонний довготривалий») № НОМЕР_3 в розмірі 305 934 грн., а також на користь держави судові витрати в сумі 3 059 грн. 94 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з зазначеним рішенням суду уповноваженою особою фонду гарантування вкладів фізичних осіб та ліквідації - Красюк І. І. подано апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду в звязку з тим, що воно ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, невідповідністю висновків суду обставинам справи з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Частково задовольняючи позов ОСОБА_2, суд першої інстанції посилався на те, що 25.10.2013 року між ПАТ АБ «Порто-Франко» та ОСОБА_4 укладено Договір банківського вкладу («Пенсійонний довготривалий») НОМЕР_2, предметом якого є відкриття депозитного рахунку в іноземній валюті на строк до 27.10.2014 року розміщення депозитного вкладу в сумі 40 000 доларів США з виплатою 10 % річних, нарахування і сплата яких здійснюється щомісячно, відповідно до розділу І п.1.1. якого Банк відкриває вкладнику депозитний рахунок в іноземній валюті НОМЕР_2. За користування грошовими коштами Банк нараховує проценти по вкладу з розрахунку 10 % річних.

Пунктом 2.1.3 договору передбачено право поповнення рахунку не пізніше до 23.07.2014 року. Відповідно до п.2.2.2. Банк має право у випадку дострокового розірвання договору при наявності перерахувань на рахунок, передбачених п.7.2., вкладник сплачує Банку комісію в гривневому еквіваленті по офіційному валютному курсу НБУ на день проведення операції, шляхом внесення готівкових коштів в касу Банку, згідно тарифів Банка на дату дострокового розірвання договору.

П.3.1.4. передбачено письмово повідомити Банк про дострокове розірвання договору за три дні.

У випадку отримання вкладу готівкою, вкладник зобов'язується письмово повідомити банк про свої наміри за 3 банківські дні до заявленої дати отримання грошей, якщо їх сума не перевищує 15 000 грн. в еквіваленті валюти вкладу (а.с.3.1.5).

Згідно п.3.2.3. Банк зобов'язаний видати вкладнику готівкою з нарахуванням процентів по закінченню терміну дії договору, або за первісною вимогою вкладника відповідно до п.2.2.1., п.3.1.4., 3.1.5.

Термін дії вищезазначеного банківського вкладу закінчився 27.10.2014 року.

19.12.2014 року позивач звертався до ПАТ КБ «ПОРТО-ФРАНКО» з заявою про видачу грошових коштів по банківського вкладу та поверненні йому коштів у розмірі 20 275,50 доларів США, та з аналогічною заявою від 16.01.2015 року, яку відповідачем отримано 17.01.2014 року. Позивач не отримав відповідь на своє звернення.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до частини першої статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

В ЦК України та інших нормативно-правових актах закріплене визначення договору банківського вкладу: банківський вклад (депозит) - це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку, які підлягають виплаті вкладнику відповідно до законів України та умов договору (стаття 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність»).

Постановою Правління Національного банку України від 26 вересня 2014 року N 610 «Про віднесення ПАТ АБ «ПОРТО-ФРАНКО» до категорії неплатоспроможних» було віднесено Публічне акціонерне товариство АБ "ПОРТО-ФРАНКО" до категорії неплатоспроможних, а рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 26 вересня 2014 року N 103 було розпочато процедуру виведення Публічного акціонерного товариства АБ «ПОРТО-ФРАНКО» з ринку та запровадження в ньому тимчасової адміністрації з 29 вересня 2014 року по 29 грудня 2014 року, та призначено уповноваженою особою -Красюка І.І.

З метою забезпечення збереження активів неплатоспроможного банку АБ «ПОРТО - ФРАНКО», запобігання втрати майна та збитків банку і Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, керуючись частиною четвертою статті 34 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон) виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення № 169 від 29.12.2014 року про продовження строку тимчасової адміністрації у АБ «ПОРТО - ФРАНКО» до 29.01.2015 включно та продовження повноважень уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у АБ «ПОРТО - ФРАНКО» Красюка Ігоря Івановича до 29.01.2015 включно, (публічна інформація).

Згідно з ч. ч. 1 та 2 ст. 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» цим законом встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

Згідно з пунктами 3, 4 ч. 1 ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти, в свою чергу, вкладник - фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» неплатоспроможний банк - банк, щодо якого Національний банк України прийняв рішення про віднесення до категорії неплатоспроможних у порядку, передбаченому Законом України «Про банки і банківську діяльність»..

Згідно з ч. 1 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває усі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

Відповідно до ч.5 ст.36 закону під час тимчасової адміністрації не здійснюється:

1) задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку;

2) примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку;

3) нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку;

4) зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Законом;

5) нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед кредиторами.

Згідно п.6 цієї статті Обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо: 1) виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті.

Відповідно до ст.51 Закону для здійснення банківської діяльності банки відкривають та ведуть кореспондентські рахунки у Національному банку України та інших банках в Україні і за її межами, банківські рахунки для фізичних та юридичних осіб у гривнях та іноземній валюті.

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла.

Позивач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 є донькою померлої ОСОБА_4.

Згідно Ст. 1216, 1223, 1228 ЦК позивачка отримала 05.12.2014 року свідоцтво про право на спадщину за законом разом з ОСОБА_7 по 1/2 кожний частки спадкового майна, яке складається з: права на грошові вклади з належними відсотками, нарахуваннями, компенсаціями та індексаціями, що знаходяться в ПАТ АБ «ПОРТО-ФРАНКО» на рахунках: поточний рахунок № НОМЕР_4 у сумі 551 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 05.12.2014 року становить 8 428,48 грн.; та на депозитний рахунок № НОМЕР_3 у сумі 40 000 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 05.12.2014 року становить 611 868,00 грн.

Згідно зі статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Право на вклад входить до складу спадщини незалежно від способу розпорядження ним (частина друга статті 1228 ЦК України).

Відповідно до вимог статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Згідно із частиною п'ятою статті 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунку вкладника з інших підстав.

Оскільки сторонами спірного договору банківського вкладу є банк (боржник) і вкладник (кредитор), а зобов'язання банку виплачувати проценти на суму вкладу не є нерозривно пов'язаним з особою

На підставі Договору, укладеного 25 жовтня 2013 року між позивачем як правонаступником та відповідачем, у відповідача перед позивачем виникли зобов'язання, зокрема, щодо виконання зобовязань.

На момент розгляду справи відповідачем позивачу зазначені кошти не повернуті і останній не виконав свої зобов'язання щодо видачі відповідних сум з рахунку , у зв'язку з чим суд першої інстанції зазначив, що вбачає порушення прав позивача щодо вільного розпорядження своїми коштами на даному рахунку.

Згідно ч.2. ст. 26 Закону «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У той самий час частиною другою статті 386 ЦК України закріплений окремий превентивний (попереджувальний) спосіб захисту права власності, який на відміну від інших способів передбачає захист права власності у випадку, коли порушення права ще не відбулося, але є підстави вважати, що воно має статися. Зміст такого захисту полягає в тому, що у передбачених законом випадках з метою попередження порушення права власності застосовуються примусові заходи без покладення на нього юридичної відповідальності.

Виходячи зі змісту частини другої статті 386 ЦК України, позов про превентивний захист права власності може бути пред'явлений власником, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Відтак суд першої інстанції встановив, що у зв'язку з невиплатою вкладу Банком позивачу на час розгляду справи та введенням тимчасової адміністрації в Банку існує можливість порушення прав позивача.

У зв'язку з зазначеним суд першої інстанції дійшов до висновку про те, що вимога позивача про стягнення грошових коштів у розмірі 319 714 грн., які знаходяться на рахунку за вказаним договором є частково обґрунтованою, так як вбачається зі свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.12.2014 року позивачка має право лише на 1/2 частину зазначеного в позові банківського вкладу у суму 20 000 доларів США, що еквівалентно згідно курсу НБУ 305 934 грн.

З зазначеними висновками суду першої інстанції колегія не погоджується.

Відповідно до ч. 1 ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаним злочинним шляхом, або фінансування тероризму, передбачених законом.

Тобто випадки обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, можуть бути передбачені в спеціальному законі.

Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України від 23 лютого 2012 року № 4452-VI «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон), який є спеціальним законом, що регулює дані правовідносини.

Згідно з п. 16 ст. 2 Закону тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до п. 6 ст. 2 Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Таким чином, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Статтею 36 Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації. Зокрема, згідно з пп. 1, 2 ч. 5 ст. 36 Закону під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Разом з тим згідно п.6 цієї статті, обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо: 1) виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті.

На час звернення позивача до суду договір банківського вкладу НОМЕР_2 закінчився.

Ст. 26 Закону визначено, що Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 цього Закону вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Згідно з ч. ч. 2, 3, 5 ст. 27 Закону уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, з визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи з сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Рішення суду першої інстанції було ухвалено 22 січня 2015 року, а відкликання банківської ліцензії та ліквідація банку було здійснено 30.01.2015 року.

Таким чином на час ухвалення рішення суду першої інстанції позивач мала право на стягнення з відповідача відповідно до наведених вище норм Закону у розмірі 200 000 грн., оскільки сума вкладу, що перевищує 200 000 грн., відшкодовується у ліквідаційній процедурі відповідно до черговості задоволення вимог визначеною ст. 52 Закону.

Посилання в апеляційній скарзі на положення норм КАС України є безпідставними, оскільки справа розглядалася в порядку визначеному ЦПК України.

На підставі наведеного колегія вважає, заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню частково у розмірі стягнення з відповідача 200 000 грн. з відмовою в задоволенні інших позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 307 ч.1 п.2, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, судова колегія,

вирішила:

Апеляційну скаргу уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб та ліквідації - Красюк І.І. задовольнити частково. Заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 22 січня 2015 року скасувати.

Стягнути з ПАТ «Акціонерний Банк «Порто-Франко» на користь ОСОБА_2 грошові кошти за Договором банківського вкладу в розмірі 200 000 грн.

В задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення однак може бути оскаржено до суду касаційної інстанції на протязі двадцяти днів.

Головуючий О.А. Ступаков

Судді А.П. Бабій

В.А. Станкевич