АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1307/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 30 Мазуренко Ю. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоЮвшина В. І.
суддівКорнієнко Н. В. , Пономаренка В. В.
при секретаріНаконечна М.М.

позивача ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 09 квітня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири,-

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, мотивуючи свої вимоги тим, що він являється власником квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що належить йому на праві власності.

22.01.2015 р. квартиру позивача було залито водою з вини відповідача, як власника квартири, яка розташована поверхом вище над квартирою позивача. В результаті цього пошкодження зазнали стеля, стіни та підлога. На підлозі, стінах та стелі кімнати, коридору, на кухні, у ванній кімнаті пошкодження зазнали шпалери, які мають втрату кольору та темні плями та часткове знебарвлення шпаклівки.

22.01.2015 р. ОСОБА_6 звернувся до ВЖ РЕУ №2 і комісією в складі голови головного інженера ОСОБА_8 та членів комісії ОСОБА_9, ОСОБА_10 було складено акт про залиття квартири АДРЕСА_2.

Згідно з висновком будівельно-технічного дослідження від 28.01.2015 р. складеним експертом ПП. «ТехБудЕксперт», вартість проведення ремонту квартири позивача становить 7 289 грн.

Позивач стверджує, що відповідач ОСОБА_7 добровільно відшкодовувати завдану шкоду не бажає.

Просив суд стягнути з відповідача на користь позивача завдану йому внаслідок залиття квартири матеріальну шкоду в розмірі 7 289 грн., моральної шкоди в розмірі 5 000 грн., витрати на оплату будівельно-технічного дослідження в розмірі 1400 грн. та судового збору 487,20 грн.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 09 квітня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_6 відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, вважаючи, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права та просить скасувати рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 09 квітня 2015 року і ухвалити нове рішення, яким заявлені позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Вислухавши сторону, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п. 2 Постанови від 18.12.2009 року №14 "Про судове рішення у цивільній справі", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Рішення суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вимогам, оскільки ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в сукупності.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, суд першої інстанції прийшов до висновку, що відповідачем обґрунтовано доведено відсутність його вини в залитті квартири відповідача. Відсутність вини відповідача, власника квартири, в залитті квартири позивача є підставою для відмови в задоволенні позову.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Встановлено, що ОСОБА_6 являється співвласником квартири за адресою: АДРЕСА_1, що перебуває у спільній власності позивача та ОСОБА_11 і ОСОБА_12

22.01.2015 р. квартиру позивача було залито водою з квартири АДРЕСА_3, яка розташована на один поверх вище квартири позивача. Власником даної квартири є відповідачка, ОСОБА_7, яка на момент залиття квартири позивача проживала в с. Нестерівка, Маньківського району, Черкаської області, а в її квартирі АДРЕСА_3, проживали квартиранти, які були поселені власником квартири без належного правового оформлення договору найму житла.

Відповідно до частин першої, другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: наявність шкоди; протиправну поведінку заподіювача шкоди; причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

За загальним правилом шкода підлягає відшкодуванню: в повному обсязі - відшкодовується як реальна шкода, тобто втрачене або пошкоджене майно в результаті протиправної поведінки правопорушника, так і упущена вигода; особою, яка безпосередньо завдала шкоду.

Законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Доведення відсутності вини у спричиненні шкоди відповідно до вимог статті 1166 ЦК України покладено на відповідача.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов'язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу.

За змістом п. 2.3.6 Правил утримання будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу від 17 травня 2005 року (далі - Правила), у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт.

Відповідно до акту від 22.01.2015 року комісія ВЖ РЕУ №2 в складі головного інженера ОСОБА_8, членів комісії майстра техдільниці ОСОБА_9 та майстра РБД ОСОБА_10 на підставі звернення ОСОБА_6 провели обстеження квартири №38 та склали акт про те, що 22.01.2015 року в житловому будинку по АДРЕСА_1 була залити водою квартира №38 з квартири №44, яка знаходиться поверхом вище та власником якої є ОСОБА_7 Встановлено, що залиття квартири №38 сталось по причині не закриття крану холодного водопостачання в квартирі №44

Висновком будівельно-технічного дослідження від 28.01.2015 р. складеним експертом ПП. «ТехБудЕксперт», вартість проведення ремонту квартири позивача становить 7 289 грн.

За змістом частин першої, другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, а не власником майна.

Станом на 22.01.2015 року в квартирі №44 її власник ОСОБА_7 не проживала, а проживала вона в с. Нестерівка, Маньківського району, Черкаської області, а в її квартирі АДРЕСА_3, проживали квартиранти, які були поселені власником квартири без належного правового оформлення договору найму житла. Тому особами винними в заподіянні шкоди є квартиранти, а не власник квартири, так як власник квартири надав їм право на користування своєю власністю (квартирою). Даний факт не проживання власника квартири не оспорюється і позивачем.

За таких обставин відповідачка довела відсутність своєї вини в спричиненні шкоди позивачу затопленням квартири. Крім того, позивач являється співвласником квартири, інші співвласники квартири не уповноважили його представляти їх інтереси по захисту їх прав.

Посилання апелянта в своїй апеляційній скарзі на те, що рішення суду не відповідає нормам матеріального та процесуального права, нічим не підтверджено та не наведено підстави, визначені у ст. 309 ЦПК України, які б давали підстави скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення у справі.

Вірно встановивши факти і відповідно їм правовідносини, постановивши рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права на підставі наявних та наданих сторонами належних та допустимих доказів, суд першої інстанції ухвалив правильне та справедливе рішення та відмовив в задоволенні позові.

Доводи апеляційної скарги ретельно перевірені судом апеляційної інстанції є безпідставними та не спростовують висновків суду першої інстанції і не містять підстав для скасування чи зміни правильного рішення.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а :

Апеляційну ОСОБА_6 на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 09 квітня 2015 року відхилити, а рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 09 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає чинності негайно після її проголошення, але може бути оскаржено до суду касаційної інстанції на протязі двадцяти днів, починаючи з дня її проголошення.

Головуючий :

Судді :