Провадження 2/127/1086/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 січня 2015 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Вохмінової О.С.

при секретарі Коберник О.Л.

з участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Першої вінницької державної нотаріальної контори про звільнення майна з-під арешту, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 мотивувала вимоги тим, що з 1978 року є власником квартири АДРЕСА_1. Ленінський райсуд м. Вінниці 27.08.1996 року звернувся до Першої державної нотаріальної контори з вимогою повідомити, чи її син ОСОБА_3 укладав або мав намір укладати договори дарування, купівлі-продажу, проте нотаріальна контора помилково наклала арешт на її майно і 17.07.2007 року дані відомості внесла в реєстр за № 5311292. Це перешкоджає їй вільно розпорядитись майном, тому позивачка просила звільнити квартиру АДРЕСА_1 з-під арешту.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 вимоги підтримав, пояснив що ОСОБА_3 ніколи не був співвласником будинку АДРЕСА_1, проте в реєстрі містяться відомості за 2007 рік про накладення арешту на це майно на підставі архівних даних від 11.09.1996 р. № реєстру 10-185. Відомості про арешт, що накладений на підставі ухвали Ленінського райсуду м. Вінниці, є помилковими, оскільки такої ухвали із номером та конкретною датою немає, будь-яких спорів по будинку також немає. Дані відомості про арешт 11.09.1996 року в реєстр були внесені на підставі листа державного виконавця Ленінського райсуду м. Вінниці від 27.08.1996 року, але в листі виконавець просив лише повідомити, чи укладались ОСОБА_3 договори, а не накладати арешт.

Представник Першої вінницької державної нотаріальної контори Шарко О.В. в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у відсутність представника, позов визнав.

Суд вважає можливим розглянути дану справу у відсутності представника відповідача та ухвалити рішення відповідно до ст. 169 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 06.05.1978 року, зареєстрованого в БТІ 02.06.1978 року позивачка ОСОБА_2 є власником 11/50 часток будинковолодіння АДРЕСА_1.

На підставі додатку № 1/180 до рішення виконкому Вінницької міської ради № 200 від 04.06.1987 року будинку з номером АДРЕСА_2 присвоєно номер 83.

ОСОБА_2 змінила прізвище на «ОСОБА_2» в з в`язку з одруженням із ОСОБА_6 28.10.1973 року.

Відомості в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо 11/50 часток будинку АДРЕСА_1 відсутні, проте відповідно до наданих КП «ВМБТІ» відомостей (лист від 05.01.2015 року № 1суд/вих.) станом на 29.12.2012 року право власності на частку будинковолодіння зареєстроване за ОСОБА_2. Реєстрація права власності на будинковолодіння (частку будинковолодіння) за ОСОБА_3 не проводилась.

Згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на квартиру АДРЕСА_1, власником якої є ОСОБА_3, зареєстроване обтяження 17.07.2007 року Першою вінницькою державною нотаріальною конторою під номером 5311292 на підставі ухвали б/н Ленінського райсуду м. Вінниці. В додаткових даних зазначено, що даний арешт вчинено на підставі архівного запису від 11.09.1996 року № 10-185.

В судовому засіданні було встановлено, що даний запис вчинено на підставі листа від 27.08.1996 року судового виконавця Ленінського райсуду м. Вінниці Медяного В.Г. до Вінницької державної нотаріальної контори з пропозицією повідомити інформацію про укладення договорів ОСОБА_3, який проживає в АДРЕСА_1. Відповідно до резолюції нотаріуса дана заборона накладена 11.09.1996 року № 10-185 (а.с. 6).

Разом з тим, на підставі правовстановлюючих документів ОСОБА_2 і відповіді КП «ВМБТІ» також встановлено, що за ОСОБА_3 не проводилась реєстрація права власності на будинковолодіння (частку будинковолодіння) по АДРЕСА_1. В матеріалах інвентаризаційної справи відсутні відомості щодо накладення арешту на дану частку.

Наявність в реєстрі відомостей про обтяження даного нерухомого майна позбавляє можливості власника здійснити право щодо вільного розпоряджання цим майном.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

На підставі викладеного і враховуючи те, що права позивачки порушені, суд вважає можливим звільнити з-під арешту 11/50 часток будинковолодіння АДРЕСА_1, власником яких є ОСОБА_2, реєстраційний номер обтяження 5311292.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст. 391 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 169, 209, 212-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Звільнити з-під арешту майно, що належить на праві власності ОСОБА_2 - 11/50 часток будинку АДРЕСА_1, реєстраційний номер обтяження 5311292, зареєстрований 17.07.2007 року Першою вінницькою державною нотаріальною конторою на підставі ухвали Ленінського райсуду м. Вінниці б/н (архівний запис 11.09.1996 року № 10-185).

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області протягом десяти днів.

Суддя