АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції - Лазаренко В.В.
№ 22-ц/796/1507/2015 Доповідач - Борисова О.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Гаращенка Д.Р.

при секретарі: Шалапуда Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації публічного акціонерного товариства «Західінкомбанк» ЯремчишинаІгора Богдановича на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 05 лютого 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, публічного акціонерного товариства «Західінкомбанк» про визнання договору поруки припиненим,-

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2012 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ПАТ «Західінкомбанк» про визнання договору поруки припиненим.

Свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що 23 вересня 2005 року між ним та КБ «Західінкомбанк» ТзОВ було укладено договір поруки № 2309/05-1, за яким він взяв на себе зобов'язання перед кредитором за виконання позичальником всіх зобов'язань, які випливають з кредитного договору № 2309/05-1 від 23 вересня 2005 року.

Пунктом 1.2 зазначеного кредитного договору встановлено термін користування кредитними коштами до 23 вересня 2010 року.

21 вересня 2010 року між ОСОБА_3 та ПАТ «Західінкомбанк» було укладено додатковий договір до кредитного договору № 2309/05-1 від 23 вересня 2005 року, яким без згоди поручителя продовжено термін користування кредитними коштами до 23 березня 2011 року, внаслідок чого збільшився обсяг його відповідальності щодо сплати коштів за користування кредитом. Просив визнати договір поруки № 2309/05-1 від 23 вересня 2005 року припиненим через зміну основного зобовязання без його згоди як поручителя.

Рішенням Соломянського районного суду м. Києва від 20 березня 2013 року, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 03 вересня 2013 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 грудня 2013 року вказані рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Заочним рішенням Соломянського районного суду м. Києва від 05 лютого 2014 року позов задоволено.

Визнано припиненим договір поруки № 2309/05-1 від 23 вересня 2005 року укладений між ОСОБА_2, ОСОБА_3 та КБ «Західінкомбанк» ТзОВ.

Вирішено питання судових витрат.

Ухвалою Соломянського районного суду м. Києва від 07 серпня 2014 року заяву ПАТ «Західінкомбанк» про перегляд заочного рішення суду від 05 лютого 2014 року залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ «Західінкомбанк» - Яремчишин І.Б. подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт вказує, зокрема, що згідно з п.1 договору поруки № 2309/05-1 від 23 вересня 2005 року поручитель зобов'язується відповідати перед кредитором за виконання позичальником в повному обсязі усіх зобов'язань, що випливають з кредитного договору № 2309/05-1, в тому числі додаткових до нього договорів укладених між кредитором та позичальником.

В судовому засіданні представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

В судове засідання відповідачі не з'явилися, про день, час і місце судового розгляду були повідомлені належним чином, а тому колегія суддів вважає можливим розглядати справу у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що додатковим договором до кредитного договору № 2309/05-1 від 23 вересня 2005 року укладеного між КБ «Західінкомбанк» ТзОВ та ОСОБА_3 збільшено обсяг відповідальності поручителя, при цьому згоду на таку зміну основного зобов'язання останній не надавав, а тому договір поруки № 2309/05-1 від 23 вересня 2005 року є припиненим в силу положень ч.1 ст.559 ЦК України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 23 вересня 2005 року між КБ «Західінкомбанк» ТзОВ та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 2309/05-1, відповідно умов якого останній було надано кредит у вигляді відкличної поновлюваної кредитної лінії в іноземній валюті в розмірі 45 000 доларів США на строк до 23 вересня 2010 року зі сплатою 14% річних.

Того ж дня, в забезпечення виконання зобов'язань позичальника, між позивачем та КБ «Західінкомбанк» ТзОВ було укладено договір поруки № 2309/05-1, відповідно до п. 1.1 якого поручитель зобов'язується перед кредитором за виконання позичальником в повному обсязі усіх зобов'язань, що випливають з кредитного договору № 2309/05-1 від 23 вересня 2005 року і додаткових договорів до нього, укладених між кредитором та позичальником.

21 вересня 2010 року між ПАТ «Західінкомбанк» та ОСОБА_3 укладено додатковий договір до кредитного договору № 2309/05-1 від 23 вересня 2005 року, пунктом 1 якого погоджено з 24 вересня 2010 року збільшити процентну ставку до 16% річних на залишок коштів у сумі 41 000 доларів США, а пунктом 2 встановлено термін користування кредитними коштами до 23 березня 2011 року.

Згідно з ч.1 ст.553, ч.1 ст.554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Зі змісту ст.554 ЦК України випливає, що хоча поручитель і пов'язаний із боржником певними зобов'язальними відносинами, він є самостійним суб'єктом у відносинах із кредитором. Це підтверджується його правом висувати заперечення проти кредитора і в тому разі, коли боржник від них відмовився або визнав свій борг (ч.2 ст.555 цього Кодексу).

Частиною 1 ст.559 ЦК України визначено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Таким чином, у зобов'язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки, не дає підстав покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком.

Таким чином, колегія суддів вважає, що зміна умов основного договору, а саме збільшення строку дії договору без згоди поручителя призвело до збільшення обсягу його відповідальності, що є підставою для припинення поруки відповідно до вимог ч.1 ст.559 ЦК України, а тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

При цьому, колегія суддів відхиляє посилання апелянта на пункт 1.1 договору поруки, як на підставу своїх заперечень, оскільки у вказаному пункті не міститься згоди позивача на збільшення терміну дії кредитної угоди та на збільшення обсягу його відповідальності.

Рішення суду є законним та обґрунтованим, відповідає вимогам матеріального права, внаслідок чого підстав для його скасування з мотивів викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 218, 303, 307, 308, 313, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації публічного акціонерного товариства «Західінкомбанк» - ЯремчишинаІгора Богдановича - відхилити.

Рішення Соломянського районного суду м. Києва від 05 лютого 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя:

Судді: