У Х В А Л А

Іменем України

15 січня 2015 року м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в складі:

Головуючого - судді Фазикош Г. В.

суддів - Дроботі В. В., Бисаги Т. Ю.

з участю секретаря - Чучки Н. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 28 квітня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення штрафних санкцій, -

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 28 квітня 2014 року в задоволенні позову ОСОБА_1 про стягнення штрафних санкцій - відмовлено.

На це рішення позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив судове рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. Апелянт вказував на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Дослідивши зібрані у справі матеріали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачена статтею 625 ЦК України відповідальність застосовується до правовідносин зобов'язального характеру, які виникають з приводу грошових зобов'язань.

У силу положень статей 524, 533 - 535, 625 ЦК України грошовим є зобов'язання, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобов'язання зі сплати коштів.

Таким чином, грошовим зобов'язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Підставою застосування відповідальності, передбаченої частиною другою статті 625 ЦК України, є прострочення боржником виконання грошового зобов'язання.

Тобто порушенням грошового зобов'язання є невиконання боржником обов'язку сплатити грошові кошти.

У справі, яка є предметом перегляду, між сторонами виникли правовідносини з відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири. Так, рішенням Печерського районного суду від 19 жовтня 2010 року стягнуто з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 20 665, 15 грн. В подальшому на виконання цього судового рішення видано виконавчий лист та відкрито виконавче провадження. Оскільки станом на день пред'явлення позову рішення суду не виконано позивач просив відповідно до вимог статті 625 ЦК України стягнути з відповідача штрафні санкції в розмірі 85 742, 99 грн. (8442, 31 грн. пені, нарахованої на суму боргу, 3% річних в розмірі 1666, 23 грн., 75 634, 45 грн. пені за кожен день прострочки).

Отже, правовідношення, яке виникло між сторонами, не є грошовим зобов'язанням, тому до спірних правовідносин не застосовуються положення частини другої статті 625 ЦК України, у зв'язку із чим виключається можливість сплати штрафних санкцій. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 25 червня 2014 року (справа № 6-25цс14).

Крім того, відшкодування шкоди - це відповідальність, а не боргове (грошове) зобов'язання, на шкоду не повинні нараховуватися проценти та штрафні санкції, оскільки це фактично є подвійною мірою відповідальності.

Судом також встановлено, що протягом розгляду справи відповідач відшкодував позивачу завдану ним шкоду, про що свідчить постанова заступника начальника відділу ДВС Трускавецького міського управління юстиції від 21 березня 2014 року про закінчення виконавчого провадження (а.с.124).

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та виходив з того, що дане правовідношення не є грошовим зобов'язанням, а отже на нього не поширюється дія статті 625 ЦК України.

Рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його зміни чи скасування немає, а доводи апеляційної скарги, на думку колегії суддів, не є істотними.

Керуючись статтею 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 28 квітня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий ____________

Судді ____________

____________