АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]

14 січня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді: Прокопчук Н.О.

суддів: Саліхова В.В., Панченка М.М.

при секретарі: Шалапуді Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Дідич Оксани Анатоліївни в інтересах Національної академії внутрішніх справ

на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 06 жовтня 2014 року

в цивільній справі за позовом Національної академії внутрішніх справ до ОСОБА_2 про відшкодування витрат на утримання в навчальному закладі,-

ВСТАНОВИЛА :

У вересні 2014 року Національна академія внутрішніх справ звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування витрат на утримання у навчальному закладі.

Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 06.10.2014 року було відмовлено у відкритті провадження.

В апеляційній скарзі Дідич Оксани Анатоліївни,яка діє в інтересах Національної академії внутрішніх справ за довіреністю, ставиться питання про скасування цієї ухвали та повернення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду. Апелянт вважає ухвалу суду необґрунтованою та прийнятою з порушенням норм матеріального та проце-суального права, а висновки суду такими, що не відповідають обставинам справи. Зазначає, що суд помилково вважав, що даний спір виник з приводу проходження відповідачем публічної служби, оскільки предметом даного позову є відшкодування відповідачем витрат за навчання у зв'язку з невиконанням умов Договору № Кв-67, тобто має місце спір щодо відшкодування витрат, пов'язаних з утриманням ОСОБА_2 у вищому навчальному закладу на підставі договору. Укладення вищезазначеного договору, стало підставою для виникнення взаємних прав та обов'язків між сторонами договору щодо здобуття ОСОБА_2 вищої освіти та його працевлаштування, а тому, відносини сторін вищезазначеного спору є договірними, носять цивільно-правовий характер. Вважає, що судом першої інстанції проігноровано той факт, що спір виник між фізичною особою ОСОБА_2 та стороною у Договорі № Кв-67, Національною академією внутрішніх справ, що є державним вищим навчальним закладом та не є суб'єктом владних повноважень, тому договірні правовідносини, що виникли між сторонами, однією з яких є фізична особа, регулюються саме Цивільним кодексом України.

В судовому засіданні представник Національної академії внутрішніх справ апеляційну скаргу підтримала з наведених в ній підстав.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обгрунтованісь ухвали в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції - скасуванню, виходячи з наступного.

Як убачається із матеріалів справи, згідно наказу ректора Київського національного університету внутрішніх справ від 21.07.2007 року №655 ОСОБА_2 з 01.09.2007 року зараховано курсантом першого курсу денної форми навчання Київського національного університету внутрішніх справ.

04.12.2007 року між КНУВС, комплектуючим органом - ГУМВС України в м. Києві та ОСОБА_2 укладено договір № Кв-67 про підготовку фахівця у Київському національному університеті внутрішніх справ. Укладений з відповідачем договір № Кв-67 зобов'язує його у разі звільнення з органів внутрішніх справ після навчання до закінчення встановленого 3-річного терміну перебування на службі за підставами п. 2.3.6. цього договору відшкодувати витрати за період навчання, та передбачає підстави, за наявності яких відповідач зобов'язаний відшкодувати затрати на навчання.

Наказом ГУМВС України в м. Києві від 16.10.2012 року №583 о/с ОСОБА_2 було звільнено з органів внутрішніх справ за п. «ж» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС - за власним бажанням (до спливу встановленого 3-річного терміну перебування на службі по закінченню навчання).

Відповідно до розпорядження КМУ від 27.08.2010 № 1709-р «Про реорганізацію деяких вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ» Київський національний університет внутрішніх справ реорганізовано в Національну академію внутрішніх справ, що стала правонаступником Київського національного університету внутрішніх справ.

Постановляючи ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі за даним позовом суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами виник публічно-правовий спір, тому відповідно до положень ст. 2,3 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) справа підсудна адміністративному суду і не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду у повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Частиною 2 ст. 4 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 01 березня 2007 року № 313 «Про затвердження порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ України» (далі - Постанова) затверджено Порядок відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ України (далі - Порядок).

Відповідно до ст. 1 Порядку визначено механізм відшкодування особами, навчання яких за державним замовленням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ України прирівнюється до проходження військової служби, витрат, пов'язаних з їх утриманням у таких закладах, у разі:

- дострокового розірвання договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України у зв'язку з небажанням особи продовжувати навчання або порушенням нею дисципліни;

- відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання.

Згідно з вимогами ст. 3 Порядку витрати відшкодовуються згідно з договором про підготовку фахівця в навчальному закладі, який укладається між навчальним закладом, головним управлінням або управлінням Міністерства внутрішніх справ України та особою.

Сторонами відповідного договору є: виконавець - навчальний заклад, замовник - головне управління або управління Міністерства внутрішніх справ України, особа - курсант.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Порядку у разі відмови особи добровільно відшкодувати витрати, їх стягнення здійснюється в судовому порядку.

Отже, спір, що виник між сторонами стосується відшкодування витрат, пов'язаних із навчанням у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України та випливає з договірних правовідносин, а договірні правовідносини між сторонами, однією з яких є фізична особа, регулюються нормами ЦПК України та підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

За таких обставин ухвала суду підлягає скасуванню, а справа поверненню до суду для продовження розгляду по суті.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 311,313-315,317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Дідич Оксани Анатоліївни в інтересах Національної академії внутрішніх справ - задовольнити.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 06 жовтня 2014 року - скасувати. Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :

Справа № 753/17383/14-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/ 827 /2015

Головуючий у суді першої інстанції: Каліушко Ф.А.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Прокопчук Н.О.