Справа № 681/2045/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2015 року. Полонський районний суд Хмельницької області

в складі:

головуючого - судді Горгулько Н.А.,

за участю секретаря судових засідань Богданевич О.О.,

позивача ОСОБА_2,

його представника - ОСОБА_3,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Полонному цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

В листопаді 2014 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої неправомірними діями відповідача ОСОБА_4 В обґрунтування позовних вимог вказував на те, що з 1998 року позивач проживає в ? частині житлового будинку АДРЕСА_1, яку було йому подаровано відповідно до договору дарування від 18.09.1997 р. В ? частині цього будинку проживав рідний дядько позивача - ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 Дружина померлого, та їх діти проживали окремо. Вселившись в будинок позивач уклав усну домовленість з відповідачем, який є сином померлого, про те, що він буде здійснювати догляд за батьком відповідача, а той в свою чергу, отримавши спадщину подарує належну батькові частину будинку в знак подяки за догляд за ним. Під час проживання в будинку позивач здійснював догляд за ОСОБА_5, а після його смерті організував поховання батька відповідача у зв'язку з чим поніс матеріальні витрати, чим виконав із своєї сторони умови домовленості. Однак відповідач умови домовленості не виконує. Вважає, що відповідач разом зі своєю матір'ю та сестрою вчинили відносно нього шахрайські дії, передбачені ч.2 ст.190 КК України, що завдало йому матеріальну і моральну шкоду. Матеріальну шкоду оцінює розміром у 8753 грн. 40 коп. Матеріальну шкоду, так як позивач зазнав фізичного болю та душевних страждань, приниження, порушенням нормального способу життя, як наслідок безсоння, сильний головний біль, зник апетит, знизився життєвий тонус, з'явився стан депресії, оцінює у 5000 грн. Відповідно до ч.1 ст.22, ч.1 та ч.2 ст.23, ч.1 ст.1167 ЦК України просить стягнути завдану йому шкоду та судовий збір з відповідача.

В судовому засіданні позивач та його представник ОСОБА_3 вимоги позову підтримали в повному обсязі та пояснювали, що позивач являється власником ? частини будинку, решта будинку: ? належала померлому ОСОБА_5 та ? покійній ОСОБА_6 Позивач провів у будинок газ і світло, доглядав батька відповідача та поховав його.

Представник відповідача ОСОБА_7 проти позову заперечив та вказав, що дійсно покійний ОСОБА_5 проживав в своїй частині будинку, облаштував собі автономне опалення. Будь-якого догляду позивач за ним не здійснював. Заповіт 2003 р. ОСОБА_5 було змінено. Після смерті ОСОБА_5 похованням займалися крім позивача ще й решта родичів, в тому числі відповідач також. Відповідач пропонував позивачу сплатити йому 1000 доларів США в рахунок частини будинку, яка належала покійному. Іншої будь-якої домовленості між ними не було.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_8 вказав, що він являється двоюрідним братом сторін у справі. Він разом з позивачем в листопаді їздив до відповідача домовлятись, щоб він переписав ? частину будинку на ОСОБА_2 Була дружиною померлого висловлена пропозиція, щоб позивач сплатив їй 1000 доларів США і вона перепише свою частину позивачу.

Свідок ОСОБА_9, рідна сестра дружини позивача, показала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5, в той час вона знаходилась в гостях у позивача. Позивач займався організацією похорон на що знімав кошти з банківської кредитної картки та замовляв обід у барі «Казанова», а відповідач з матір'ю поїхали замовляти труну.

Свідок ОСОБА_10, сусідка позивача, показала, що була присутня на похороні ОСОБА_5 Відповідач навідувався до свого батька лише раз на місяць, коли той отримував пенсію, оскільки батько з сином ділився пенсією.

Свідок ОСОБА_11 вказала, що є найближчою сусідкою позивача та їй відомо, що на всіх святах у позивача завжди був присутній ОСОБА_5 як член родини. В свою чергу позивач з сім'єю допомагав по господарству покійному.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні вказала, що позивач допомагав покійному по господарству.

Заслухавши сторони, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом своїх порушених прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до договору дарування частини жилого будинку від 18.09.1997 р. ОСОБА_13 та ОСОБА_14 подарували для ОСОБА_2 ? частину жилого будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 (а.с.8)

Згідно з даними копії накладної від 17 листопада 2011 року ОСОБА_2 здійснено купівлю продуктів харчування на суму 704,40 грн. (а.с.9)

Посилання позивача ОСОБА_2 у своїх твердженнях на існування усної домовленості між позивачем та родичами покійного ОСОБА_5 про безоплатну передачу належної покійному частини будинку, як на підставу своїх позовних вимог, суд оцінює критично, адже позивачем не надано та судом в ході розгляду справи не здобуто належних та допустимих доказів існування такої домовленості. Не здобуто судом та не надано позивачем будь-яких доказів того, що неправомірними діями відповідача, позивачу завдано матеріальну та моральну шкоду. Доводи про те, що відповідач разом із його матір'ю та сестрою своїми шахрайськими діями, шляхом обману вчинили за попередньою змовою кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.190 КК України (шахрайство), яке завдало для сім'ї позивача значної матеріальної та моральної шкоди суд вважає безпідставними, оскільки такі твердження позивача та його представника не підтверджені будь-якими доказами наданими стороною позивача та спростовуються висновком від 15.11.2014 р. по повідомленню ОСОБА_2, з якого слідує, що в діях ОСОБА_4 відсутня подія будь-якого кримінального правопорушення (а.с.48).

Не надано позивачем будь-яких доказів на підтвердження того, що протиправною поведінкою відповідача йому завдано моральну шкоду внаслідок якої він зазнав фізичного болю.

Згідно з ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

У відповідності до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно з ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно з ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно з ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно з ч.2-4 ст.60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Проте, з огляду на встановлені дослідженням доказів обставини справи, суд вважає, що позивачем не доведено неправомірності дій відповідача, наявності безпосереднього причинного зв'язку між неправомірними діями відповідача та завданою позивачу шкодою, а також розміру заподіяної шкоди, як матеріальної, так і моральної.

Згідно роз'яснення Пленуму Верховного Суду України в постанові № 4 від 31.03.1995р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди під моральною шкодою слід розуміти втрати не майнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, завданих фізичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

При вирішення спору про відшкодування моральної шкоди предметом доказування є не тільки факт неправомірних дій відповідача, а також виникнення шкоди та причинний зв'язок між його неправомірними діями і заподіяння ним шкоди.

Моральну шкоду розуміють як втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Отже, звертаючись до суду із зазначеним позовом, позивач має довести факт заподіяння йому відповідачем моральної шкоди, яка за змістом ст. 1167 ЦК України завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, вину відповідача, а також яких саме втрат немайнового характеру він зазнав та яке саме їх матеріальне вираження. Недоведеність позивачем зазначених обставин по справі є підставою для відмови у задоволенні позову .

Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об'єктивні підстави вважати, що позов не підлягає до задоволення. Вирішення даної цивільної справи та прийняття відповідного обгрунтованого по ній рішення неможливе без встановлення фактичних обставин, вибору норми права та висновку обов'язків сторін. Всі ці складові можуть бути з'ясовані лише в діяльності, метою якої є, відповідно до ст. 10 ЦПК, всебічне і повне з'ясування обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин. Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов'язок із доказування, оскільки ст. 60 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов'язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.ст. 27,46 ЦПК Украни). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст.27 ЦПК України), та і обов'язок із доказування обставини при невизнанні їх сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

З досліджених доказів по справі вбачається, що відсутні складові відшкодування моральної шкоди, передбачені законом та вищевказаною постановою Пленуму Верховного Суду України, заподіяння такої шкоди діями відповідача не є доведеним, так само як і протиправної поведінки відповідача, докази цьому відсутні.

Як встановлено в судовому засіданні та випливає з пояснень самого позивача, витрати та участь у похованні ОСОБА_5 він приймав добровільно, ніхто до таких дій його не примушував.

Отже, судом не встановлені протиправні, шкідливі діяння відповідача у справі, а також що матеріальна та моральна шкода завдавалась з його боку позивачу у справі, як і недоведеність завданої шкоди, а тому немає законних підстав для задоволення позовних вимог.

На підставі зазначеного, дослідивши матеріали справи, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, суд приходить до висновку, щодо необхідності відмови у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, оскільки позивачем не було доведено обставин, які б свідчили про винність відповідача та порушення ним чинного законодавства, охоронюваних прав та інтересів позивача.

Керуючись ст. ст. 5, 10, 11, 57-60, 88, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, ст. ст. 16, 1166, 1167 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Хмельницької області шляхом подання до Полонського районного суду апеляційної скарги протягом десяти днів після його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Полонського

районного суду: Н.Горгулько