Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Ященко С.О.,
при секретарі судового засідання Ємельяненко А.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Комінтернівського районного суду м. Харкова цивільну справу
про стягнення безпідставно отриманих коштів та повернення коштів за зобов'язанням,
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, в якому просить стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на свою користь:
- моральну шкоду у розмірі 10 000, 00 грн.
При цьому, спірну квартиру відповідачі придбали за рахунок позивача. Так, 10 грудня 2007 року між сторонами укладено договір позики грошових коштів, відповідно до якого позивач передав відповідачам грошові кошти в сумі 20 000 доларів США, про що складено відповідну розписку. Відповідно до умов договору позики, кошти отримані для придбання квартири АДРЕСА_1, повернення боргу повинно було здійснюватися шляхом повернення всієї суми боргу у строк до 02.09.2014 року. Однак до теперішнього часу грошові кошти позивачеві не повернуті.
У судове засідання представник позивача ОСОБА_4 не з'явився, надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить розглядати справу за його відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Також зазначив, що у разі неявки в судове засідання відповідачів на підставі ст. 224 ЦПК України не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку. Крім того, ОСОБА_3 надала заяву, в якій позовні вимоги визнала.
У відповідності до приписів ч. 5 ст. ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.
У відповідності до приписів ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог з огляду на наступне.
З матеріалів справи судом встановлено, що 17.11.2007 року ОСОБА_3 уклала шлюб з ОСОБА_2, який зареєстровано у відділі реєстрації актів громадського стану по м. Харкову № 1, актовий запис № 3059.
22.11.2011 року шлюб між відповідачами розірвано, про що вчинено актовий запис № 219.
За час перебування у шлюбі на підставі договору купівлі-продажу від 24.12.2007 року відповідачами набута у власність квартира АДРЕСА_1. Право власності на вказану квартиру зареєстровано 15.01.2008 року в КП "Харківське МБТІ" на ОСОБА_2
В порядку розподілу сумісного майна подружжя рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 03.08.2012 року по справі № 2-3229/11 визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1.
Зазначене рішення набрало законної сили, у встановленому законом порядку оскаржено не було.
У відповідності до приписів ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Крім того, як вбачається з матеріалів справи, 10 грудня 2007 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено договір позики грошових коштів, відповідно до якого позивач передав відповідачу грошові кошти в сумі 20 000 доларів США, про що складено відповідну розписку. Відповідно до умов договору позики, кошти отримані для придбання квартири АДРЕСА_1, повернення боргу повинно було здійснюватися шляхом повернення всієї суми боргу у строк до 02.09.2014 року. Однак до теперішнього часу грошові кошти позивачеві не повернуті.
У відповідності до ч.ч. 1, 3 ст. 61 Сімейного кодексу України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання , то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, якщо при цьому були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Право власності на вказану квартиру на підставі договору купівлі-продажу від 24.12.2007 року оформлене на відповідача ОСОБА_2
Згідно умов кредитного договору № ML 700/1006/2007 повернення коштів забезпечено іпотекою, в іпотеку банку передано квартиру АДРЕСА_1.
У відповідності до умов кредитного договору № ML 700/1006/2007 ОСОБА_1 зобов'язався у визначені строки здійснювати погашення частини кредиту, відсотків.
За домовленістю між сторонами відповідачі повинні були сплачувати щомісячні платежі та погасити заборгованість за кредитним договором.
Згідно до приписів частин 1, 2 та 3 ст. 1212 ЦК України, на підставі якої позивач просить стягнути з відповідача зазначену вище грошову суму, особа , яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи ( потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.
За змістом вказані нормі ЦК України передбачають можливість виникнення недоговірних майнових зобов'язань двох видів: 1) унаслідок безпідставного набуття майна за рахунок іншої особи; 2) унаслідок безпідставного збереження майна за рахунок іншої особи.
Зобов'язання з безпідставного придбання майна виникають за наявності трьох умов: по-перше, щоб мало місце набуття або зберігання майна, по-друге, щоб набуття або зберігання здійснено за рахунок іншої особи, по-третє, щоб були відсутні правові підстави для набуття або зберігання майна.
У ч. 2 ст. 1212 ЦК встановлюється правило, відповідно до якого виникнення зобов'язань з безпідставного набуття майна не обмежується поведінкою тільки потерпілого або набувача майна. Дане зобов'язання може виникнути у результаті дій третіх осіб або бути наслідком події.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог про повернення позивачеві грошових коштів, отриманих відповідачами без достатньої правової підстави, оскільки відповідачі отримали кредитні кошти за рахунок позивача, підстава, на якій відповідачі за рахунок позивача набули майно та блага у вигляді можливості набуття права власності, відпала.
Визначаючи порядок стягнення, суд зазначає, що грошові кошти підлягають стягненню з відповідачів у рівних частках (по 1/2 з кожного), оскільки згідно рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 03.08.2012 року спірна квартира АДРЕСА_1 перебуває у спільній частковій власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3.
Відносно позовних вимог про відшкодування моральної шкоди суд зазначає наступне.
Згідно ч.ч. 1-3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода, зокрема, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Згідно роз'яснень, викладених в п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди"(зі змінами та доповненнями), відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Приписами ч. 1 ст. 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність достатніх підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідачів на користь позивача моральної шкоди.
Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у сумі 658 520, 16грн. (250 600 грн. за договором позики + 407 920, 16 грн. безпідставно отримані кошти за кредитним договором).
Питання про стягнення судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України.
Керуючись ст. ст. 10, 11, 88, 209, 212, 214, 215, 217, 218, 224 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягнути в рівних частках з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1) та ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_3, що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_1) грошові кошти у розмірі 658 520 (шістсот п'ятдесят вісім тисяч п'ятсот двадцять) грн. 16 коп.
В решті позову відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Комінтернівський районний суд м. Харкова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя С. О. Ященко