Номер провадження: 22-ц/785/4832/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Парапан В. Ф.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.06.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого: судді Парапана В.Ф.

Суддів: Панасенкова В.О.,Громіка Р.Д.

При секретарі: Стадніченко А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3, приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 27 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про визнання права власності на спільну сумісну власність подружжя та скасування державної реєстрації майна, за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, за участю третіх осіб: приватних нотаріусів Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_12, ОСОБА_4, ОСОБА_13, державного нотаріуса Четвертої нотаріальної контори ОСОБА_14, Центру №2 надання послуг, повязаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговуванням м. Одеси підпорядкованого УДАЇ УМВС України в Одеській області, про поділ майна подружжя, визнання права власності, визнання недійсними правочинів та застосування наслідків недійсності, усунення перешкод в користуванні власністю та витребування майна з чужого незаконного володіння, -

в с т а н о в и л а:

У червні 2014р. ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про визнання права власності на спільну сумісну власність подружжя та скасування державної реєстрації майна у якому просив визнати за ним право власності по ? частини: - на квартиру №35 по вул. Богдана Хмельницького, буд. №15/17, корпус 1, м. Одеса; - на квартиру АДРЕСА_1; - на житловий будинок з надвірними спорудами №3 та на земельну ділянку, кадастровий номер :04:001:0092, по вул. Польовій с. Усатове, Біляївського району, Одеської області; - на автомобіль BMW XЗ, кузов WBAWY3105500F25445, 2013 року випуску, державний номер НОМЕР_1 та скасувати державну реєстрацію права власності на вищезазначені квартири. Зазначав, що з 20.09.2007р. перебував з ОСОБА_5 у зареєстрованому шлюбі.

Під час шлюбу ними було придбане вищезазначене майно, яке відповідачка вважає тільки своєю власністю, не бажає його розподілу між ними, хоча вони домовилися, що кожному з них належить ? частка цього майна.

У липні 2014р. ОСОБА_5 звернулася до суду із зустрічним позовом та після його неодноразових уточнень та доповнень остаточно просила: визнати за нею право спільної сумісної власності на 1/2 частину квартири №220, розташованої у будинку №4 «В» по вул. Артилерійській в м. Одесі та на транспортні засоби: - BMW XЗ, 2013 року випуску, державний номер НОМЕР_1, - Hyndai Santa Fe 2013 року випуску, д/н. ВН 4141 СІ, - Тоyota Prado 2007 року випуску, д/н НОМЕР_2; стягнути в рахунок відшкодування різниці у вартості транспортних засобів з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 грошові кошти; зобовязати ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_5 перешкоди в користуванні майном, шляхом передачі ОСОБА_5 транспортного засобу BMW XЗ, 2013 року випуску, державний номер НОМЕР_1; визнати недійним договір дарування, посвідчений 05.06.2014р. державним нотаріусом Четвертої державної нотаріальної контори ОСОБА_15, за реєстраційним № 5-780, відповідно до якого ОСОБА_2 подарував, а ОСОБА_7 прийняла в дар кв.№220, по вул. Артилерійській, 4 в м. Одесі та застосувати наслідки недійсності правочину; витребувати з володіння ОСОБА_8.А. кв. № 220, по вул. Артилерійській, буд. 4 «в» в м. Одесі; зобовязати ОСОБА_7 повернути ОСОБА_8 грошові кошти в розмірі 864 675 грн, отримані нею за договором купівлі-продажу від 20.06.2014р., посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_12, за реєстраційним №456, згідно з яким ОСОБА_16І продала, а ОСОБА_8 купила кв. №220 за вказаною адресою; скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_8 Н,А. на кв. №220 за вказаною адресою; визнати недійсним договір купівлі-продажу, посвідчений 31.10.2014р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4, за реєстровим №4890, відповідно до якого ОСОБА_2 продав, а ОСОБА_11 купив машиномісце №20, розташоване у будинку №4 «В» по вул. Артилерійській в м. Одесі та застосувати наслідки недійсності правочину; витребувати з володіння ОСОБА_10 машиномісце №20 за вказаною адресою; зобовязати ОСОБА_2 повернути ОСОБА_11 грошові кошти у розмірі 73 008 грн., отримані ним за договором купівлі-продажу, посвідченим 31.102014р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4, за реєстраційним № 4890, відповідно до якого ОСОБА_2 продав, а ОСОБА_11 купив машиномісце №20 за вказаною адресою; зобовязати ОСОБА_11 повернути ОСОБА_10 грошові кошти у розмірі 73 008 грн., отримані ним за договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_13, за реєстраційним №1573, відповідно до якого ОСОБА_11 продав, а ОСОБА_10 купив машино місце №20 за вказаною адресою; визнати недійсним правочин перереєстрацію транспортного засобу Hyndai Santa Fe 2013 року випуску, д/н. ВН 4141 СІ та застосувати наслідки недійсності правочину; скасувати державну реєстрацію транспортних засобів - Hyndai Santa Fe 2013 року випуску, д/н. ВН 4141СІ та Тоyota Prado 2007 року випуску, д/н НОМЕР_2 за ОСОБА_9; визнати недійсним правочин - перереєстрацію транспортного засобу та застосувати наслідки недійсності правочину, т.1, а/с.164-165.

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_5 посилалася на те, що під час шлюбу ними була придбана квартири №220 та машиномісце №20, що розташовані у будинку №4 «В» по вул. Артилерійській в м. Одесі а також вказані транспортні засобі, частку якого відповідач відчужив без її згоди, чим позбавив її права власності та право користування цим майном.

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 27.03.2015р. зустрічний позов задоволено частково, а у первісному - відмовленою.

Визнано за ОСОБА_5 право спільної сумісної власності на ? частину квартири №220 та машиномісце №20, розташованих у буд. «4 «в» по вул. Артилерійській у м. Одесі.

Виділено ОСОБА_5 автомобіль BMW XЗ, 2013 року випуску, державний номер НОМЕР_1 та визнано за нею право власності на цей транспортний засіб.

Виділено ОСОБА_2 автомобіль Hyndai Santa Fe 2013 року випуску, д/н. ВН 4141СІ та визнано за ним право власності на цей транспортний засіб.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 73 007 грн, як різницю вартості ТЗ.

ОСОБА_2 зобовязано не чинити ОСОБА_5 перешкоди в користуванні майном, шляхом зобовязання ОСОБА_2 передачі ОСОБА_5 транспортний засіб BMW XЗ, 2013 року випуску, державний номер НОМЕР_1.

Визнано недійсним договір дарування, посвідчений 05.06.2014р. державним нотаріусом Четвертої державної нотаріальної контори ОСОБА_15, за реєстраційним № 5-780, відповідно до якого ОСОБА_2 подарував, а ОСОБА_7 прийняла в дар АДРЕСА_2 «в» в м. Одесі та застосувано наслідки недійсності правочину.

Витребувано з володіння ОСОБА_8 АДРЕСА_2 «в» м. Одеса.

ОСОБА_7 зобовязано повернути ОСОБА_8 грошові кошти у розмірі 864 675 грн., отримані нею за договором купівлі-продажу від 20.06.2014р., посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_12, за реєстраційним №456, згідно з яким ОСОБА_16І продала, а ОСОБА_8 купила кв. №220 за вказаною адресою.

Скасовано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_8 на кв. №220 за вказаною адресою.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу, посвідчений 31.10.2014р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4, за реєстровим №4890, відповідно до якого ОСОБА_2 продав, а ОСОБА_11 купив машиномісце №20, розташоване у будинку №4 «В» по вул. Артилерійській в м. Одесі та застосувано наслідки недійсності правочину.

Витребувано з володіння ОСОБА_10 машиномісце №20 за вказаною адресою.

Зобовязано ОСОБА_2 повернути ОСОБА_11 грошові кошти у розмірі 73 008 грн., отримані ним за договором купівлі-продажу, посвідченим 31.10.2014р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4, за реєстраційним № 4890, відповідно до якого ОСОБА_2 продав, а ОСОБА_11 купив машиномісце №20 за вказаною адресою.

Зобовязано ОСОБА_11 повернути ОСОБА_10 грошові кошти у розмірі 73 008 грн., отримані ним за договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_13, за реєстраційним №1573, відповідно до якого ОСОБА_11 продав, а ОСОБА_10 купив машино місце №20 за вказаною адресою.

Визнано недійсним правочин - перереєстрацію транспортного засобу Hyndai Santa Fe 2013 року випуску, д/н. ВН 4141 СІ та застосувано наслідки недійсності правочину.

Скасовано державну реєстрацію автомобіля Hyndai Santa Fe, 2013 року випуску, д/н. ВН 4141СІ за ОСОБА_9

В решті позову ОСОБА_5 відмовлено.

У апеляційних скаргах:

- представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати та ухвалити у справі нове рішення, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права;

- приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4 просить змінити рішення суду та виключити з нього встановлену обставину (факт) про те, що незважаючи на наявність накладеного ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 22.10.2014р. арешту на обєкт нерухомого майна - машиномісця №20 за вказаною адресою договір купівлі-продажу був посвідчений 31.10.2014р. приватним нотаріусом ОСОБА_4 за реєстраційним №4890, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи та порушення судом норм процесуального права;

- представник ОСОБА_5 - ОСОБА_6 просить рішення суду в частині відмови у задоволенні її позову про визнання за нею права власності на ? частину транспортного засобу Тоyota Prado 2007 року випуску, д/н НОМЕР_2 та про скасування державної реєстрації на цей автомобіль за ОСОБА_9 - скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення цих вимог, а в решті рішення суду залишити без змін, посилаючись та те, це майно ї спільним майном подружжя та підлягає поділу між ними.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, що зявилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних скарг, заперечення проти них, колегія суддів вважає, що апеляції задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 60 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Отже, у сімейному законодавстві діє презумпція спільності майна подружжя, при цьому частини чоловіка та дружини є рівними. Спростувати цю презумпцію може сторона, яка надає докази протилежного, що мають відповідати вимогам належності та допустимості (ст. ст. 58, 59 ЦПК України) і це є її процесуальним обовязком (ст. ст. 10, 60 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно набуте нею, ним до шлюбу, та майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування, та майно набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 20.09.2007р. по 24.06.2014р., а 17.06.2014р. фактично припинили сімейні відносини.

З матеріалів справи вбачається, що майно, за виключенням: автомобіля Тоyota Prado 2007 року випуску, д/н НОМЕР_2; квартири №35 по вул. Богдана Хмельницького, буд. №15/17, корпус 1, в м. Одесі; квартири АДРЕСА_3; житлового будинку з надвірними спорудами №3 та з земельною ділянкою, кадастровий номер :04:001:0092, по вул. Польовій с. Усатове, Біляївського району, Одеської області, про яке йде спір між сторонами, було придбане за час перебування у шлюбі та сумісного проживання. Тому суд правильно визнав, що воно становить їх спільну сумісну власність, та вважав рівне право кожного з них на це майно бо ч. 1 ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. У звязку з тим, що частку цього майна ОСОБА_2 відчужив без згоди ОСОБА_5, суд у відповідності до вимог ст. 215 ЦК України правильно визнав ці правочини щодо такого майна недійсними й за положеннями ст. 388 ЦК України вірно витребував його у добросовісного набувача та провів його розподіл між колишнім подружжям.

Вартість спірних автомобілів визначена висновками експертних досліджень від 05.03.2015р. №.10645 та №1065, і підстав не довіряти цим висновкам або вважати, що вони проведенім з порушенням законодавства0, як про стверджує представник ОСОБА_2, колегія суддів не встановила.

При цьому суд першої інстанції правильно не включив в розподіл майна подружжя кв. №35 по вул. Богдана Хмельницького, буд. №15/17, корпус 1, в м. Одесі; АДРЕСА_4; житловий будинок з надвірними спорудами №3 та з земельною ділянкою, кадастровий номер :04:001:0092, по вул. Польовій с. Усатове, Біляївського району, Одеської області, оскільки матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_5 квартири придбала до шлюбу та за особисті кошти, а житловий будинок з земельною ділянкою в с. Усатове - за двома договорами дарування їй подарував ОСОБА_2, тому це майно за правилами 57 СК України є її особистою приватною власністю.

Доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_2 цих висновків суду не спростовують, вони не дають підстав вважати, що суд ухвалив рішення з порушенням норм матеріального і процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тому колегія суддів не приймає їх до уваги.

Доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_5Г про те, що автомобіль Тоyota Prado 2007 року випуску, д/н НОМЕР_2 є обєктом права спільної сумісної власності сторін і тому підлягає розподілу між ними, колегія суддів не приймає до уваги, тому що матеріалами справи достовірно встановлено, що цей автомобіль ОСОБА_2 придбав 17.02.2007р., тобто до реєстрації шлюбу з ОСОБА_5, у звязку з чим суд першої інстанції вірно визнав, що це майно є особистою приватною власністю ОСОБА_2

Також не підлягає задоволенню і апеляційна скарга приватного нотаріуса ОСОБА_4, оскільки матеріалами справи достовірно встановлено, що при наявності ухвали Біляївського районного суду Одеської області від 22.10.2014р. про накладення арешту та заборони відчуження у будь-який спосіб обєкт нерухомого майна - машиномісця №20 за адресою: м. Одеса, вул. Артилерійська, буд. №4 «в», що належить ОСОБА_2, яка була надіслана до відповідних органів для її виконання, 31.10 2014р. за нотаріально посвідченим договором це майно було відчужено ОСОБА_11, (т. 1 а/с. 47-49).

Та обставина, що вказана ухвала суду на час посвідчення договору купівлі-продажу від 31.10.2014р. не була внесена до Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна і про цю заборону не знав нотаріус ОСОБА_17, (хоча з матеріалів справи видно, що про наявність цієї ухвали знав ОСОБА_2, оскільки його представник 22.10.2014р. приймав участь у справі), не може бути підставою для зміни рішення суду та виключення цієї вказівки з рішення, оскільки за вимогами ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Рішення суду є правильним, воно ухвалено у відповідності до положень ст. ст. 212-215 ЦПК України і підстав для його скасування, як про це йдеться мова у апеляційних скаргах, немає.

Відповідно з вимогами ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції обставини справи досліджено повно, а зібраним доказам дана вірна оцінка.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційні скарги представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3, приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Біляївського районного суду Одеської області від 27 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області В.Ф.Парапан

ОСОБА_18

ОСОБА_19