Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.06.2015 Справа №607/1936/15-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

- головуючого - судді Стельмащука П.Я.,

- при секретарі Жара М.Т.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Агросфера» до ОСОБА_1, треті особи товариство з обмеженою відповідальністю «Дотар-Агро», товариство з обмеженою відповідальністю «Літосфера», про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач товариство з обмеженою відповідальністю «Агросфера» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1, треті особи товариство з обмеженою відповідальністю «Дотар-Агро», товариство з обмеженою відповідальністю «Літосфера», про стягнення заборгованості по договору купівлі-продажу №5699-С від 26.08.2010р. в сумі 96690,72 грн., з яких 7715,30 грн. проіндексована сума боргу по товарному кредиту станом на 12.06.2011р., яка встановлена у рішенні господарського суду Дніпропетровської області від 10.07.2012р. по справі №15/5005/5271/2012; 26747,15 грн. сума процентів за користування товарним кредитом, що нараховані за період з 26.07.2011р. по 12.06.2012р. включно згідно рішення того ж суду; 1200,25 грн. сума пені, що нарахована з 26.07.2011р. по 12.06.2012р. включно згідно рішення того ж суду; 61028,02 грн. донарахована сума процентів за користування товарним кредитом згідно договору купівлі-продажу №5699-С від 26.08.2010р. за наступний календарний період з 13.06.2012р. по 12.08.2014р. включно.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що між позивачем та ОСОБА_2 «Дотар-Агро» 26.08.2010р. укладено договір купівлі-продажу №5699-С, згідно якого продавець ОСОБА_2 «Агросфера» передало, а ОСОБА_2 «Дотар-Агро» отримало у власність товар (насіння озимого рапсу) на умовах товарного кредиту на загальну суму 20328,15 грн. з відстроченням оплати до 25.07.2011р. Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 10.07.2012р. по справі №15/5005/5271/2012 стягнуто солідарно із товариства з обмеженою відповідальністю «Дотар-Агро» і товариства з обмеженою відповідальністю «Літосфера» на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Агросфера» заборгованість за договором купівлі-продажу №5699-С від 26.08.2010р. у розмірі 37272,20 грн., з яких 7715,30 грн. проіндексована сума боргу; 26747,15 грн. сума процентів за користування товарним кредитом; 1200,25 грн. сума пені. Підставою для винесення цього рішення стало порушення ОСОБА_2 «Дотар-Агро» своїх обовязків в частині оплати вартості товарного кредиту по договору купівлі-продажу №5699-С від 26.08.2010р. Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 10.07.2012р. станом на день подачі позову боржником ОСОБА_2 «Дотар-Агро» не виконано. Договір купівлі-продажу від 26.08.2010р. був забезпечений окрім договору поруки з ОСОБА_2 «Літосфера» також договором поруки від 26.08.2010р. між позивачем ОСОБА_2 «Агросфера» та відповідачем ОСОБА_1 За договором поруки відповідач несе солідарну із ОСОБА_2 «Дотар-Агро» відповідальність перед позивачем за виконання усіх умов договору купівлі-продажу від 26.08.2010р. У звязку із невиконанням ОСОБА_2 «Дотар-Агро» своїх зобовязань із оплати вартості товарного кредиту, процентів та пені, позивач користуючись своїм правом просить суд стягнути вищевказану заборгованість із поручителя ОСОБА_1 На думку позивача, договір поруки не припинив чинність, так як позивач 18.08.2014р. звернувся із позовом до ОСОБА_1 до Зборівського райсуду Тернопільської області за встановленою органами ДВС адресою реєстрації місця проживання відповідача (с. Заруддя, Зборівського району Тернопільської області). Проте ухвалою Зборівського райсуду Тернопільської області від 24.09.2014р. відмовлено у відкритті провадження з мотивів непідсудності даного позову цьому суду. Ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 06.11.2014р. ухвалу Зборівського райсуду Тернопільської області від 24.09.2014р. скасовано, а справу направлено в суд першої інстанції. Однак, ухвалою Зборівського райсуду Тернопільської області від 27.11.2014р. повернуто позовну заяву позивачу, так як справа підсудна Тернопільському міськрайонному суду. А відтак, позивач вважає, що він своєчасно звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

В судове засідання позивач явку уповноваженого представника не забезпечив, однак на підставі ч. 2 статті 158 ЦПК України подав заяву про розгляд справи без участі його представника, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач та його представник в судове засідання не зявились, хоча повідомлялись про час і місце розгляду справи у встановленому порядку, однак представник відповідача через канцелярію суду подав письмові заперечення, згідно яких він заперечує, що позов поданий в межах 4-річного строку дії договору поруки від 26.08.2010р. На думку відповідача, посилання позивача на те, що ним попередньо було скеровано позов до Зборівського райсуду Тернопільської області не повинно заслуговувати на увагу суду, так як позивачу достеменно було відомо адресу відповідача у м. Тернополі (зазначена у договорі поруки), а відтак позов повинен був бути поданий до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області, що в подальшому і було зроблено позивачем, однак із значним пропуском строку. Таким чином, на думку відповідача, в силу ч. 4 статті 559 ЦК України, договір поруки укладений між сторонами 26.08.2010р. припинив свою дію по закінченню чотирирічного строку, встановленого даним договором. У задоволенні позову просить відмовити.

Представники третіх осіб товариства з обмеженою відповідальністю «Дотар-Агро», товариства з обмеженою відповідальністю «Літосфера» в судове засідання не зявились, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи.

Дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлено наступне.

26.08.2010р. між позивачем та третьою особою ОСОБА_2 «Дотар-Агро» укладено договір купівлі-продажу №5699-С, згідно якого продавець ОСОБА_2 «Агросфера» зобовязується передати, а ОСОБА_2 «Дотар-Агро» зобовязується прийняти та оплатити вартість насіннєвого матеріалу (товару - насіння озимого рапсу) на умовах товарного кредиту на загальну суму 20328,15 грн. з відстроченням оплати до 25.07.2011р.

Також 26.08.2010р. між позивачем та відповідачем укладено договір поруки №5699/1-ПОР, за умовами якого поручитель ОСОБА_1 зобовязався перед кредитором ОСОБА_2 «Агросфера» відповідати за порушення боржником ОСОБА_2 «Дотар-Агро» його зобовязань перед кредитором по договору купівлі-продажу №5699-С від 26.08.2010р. (основний договір), що включає погашення (сплату) товарного кредиту та будь-якої іншої заборгованості в сумі та у строк згідно основного договору; погашення (сплату) суми на яку збільшено вартість товару, у звязку із застосуванням способу зміни ціни на товар згідно умов основного договору; сплату процентів за користування товарним кредитом у відповідності до основного договору та процентів за користування грошовими коштами; сплату неустойки (штрафу, пені), що передбачені умовами основного договору.

Згідно п. 1.4. договору поруки, поручитель відповідає солідарно та в повному обсязі по зобовязанням боржника перед кредитором по основному договору. При цьому кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Цим договором поруки забезпечується виконання зобовязання у повному обсязі.

Відповідно до п. 8.1. договору поруки, цей договір набирає чинності з дати його підписання сторонами договору та діє протягом чотирьох років.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 10.07.2012р. по справі №15/5005/5271/2012 стягнуто солідарно із товариства з обмеженою відповідальністю «Дотар-Агро» і товариства з обмеженою відповідальністю «Літосфера» на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Агросфера» заборгованість за договором купівлі-продажу №5699-С від 26.08.2010р. у розмірі 37272,20 грн., з яких 7715,30 грн. проіндексована сума боргу; 26747,15 грн. сума процентів за користування товарним кредитом; 1200,25 грн. сума пені.

По даній справі позову до поручителя ОСОБА_1 предявлено не було.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання про не обґрунтованість позовних вимог, не підтвердження їх матеріалами справи та необхідність відмовити у задоволенні позову з наступних мотивів.

Згідно із статтею 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до статті 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно статті 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. А згідно ч. 4 цієї ж статті, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 212 ЦПК визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до положень статті 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Частиною 4 статті 559 ЦК України передбачено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки.

Судом встановлено, що у договорі поруки №5699/1-ПОР від 26.08.2010р. визначено строк його дії. А саме, згідно п. 8.1. договору поруки, цей договір набирає чинності з дати його підписання сторонами договору та діє протягом чотирьох років.

Відповідно до статей 251, 252, 253, 254 ЦК України, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку.

Таким чином, перебіг строку дії договору поруки №5699/1-ПОР від 26.08.2010р. розпочався 27.08.2010р. та сплив 27.08.2014р.

Верховним Судом України з приводу застосування ч. 4 статті 559 ЦК України прийнято ряд правових висновків, які в силу ч. 1 статті 360-7 ЦПК України мають враховуватись судами при відповідному правозастосуванні.

Зокрема, строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобовязання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обовязок поручителя після його закінчення припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, у тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може. Вимога до поручителя про виконання взятого ним зобовязання повинна бути предявлена в межах строку дії поруки (шести місяців, одного року чи будь-якого іншого строку, який установили сторони в договорі), тому, навіть якщо в межах строку дії поруки була предявлена претензія й поручитель не виконав указаних у ній вимог, кредитор не має права на задоволення позову, заявленого поза межами зазначеного строку, оскільки із закінченням строку припинилось матеріальне право (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 17?вересня 2014?р. у справі №?6-6цс14).

Закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобовязання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 17?вересня 2014?р. у справі №?-53цс14).

За своєю правовою природою строк, передбачений ч. 4 ст. 559 ЦК України, є преклюзивним (припиняючим), що впливає на наступне: його закінчення є підставою для припинення поруки; у випадку пропуску кредитором строку заявлення вимог до поручителя цей строк не може бути поновлено, зупинено чи перервано з підстав, передбачених у ст. ст. 263, 264, ч. 5 ст. 267 ЦК України; суд зобов'язаний самостійно застосовувати норми про строк на відміну від строку позовної давності, який застосовується судом за заявою сторін; у випадку, якщо поручитель поза межами строку помилково виконає уже фактично неіснуючий обов'язок, він може за своїм вибором вимагати повернення виконаного як безпідставно одержаного кредитором; встановивши факт закінчення строку, суд відмовляє кредитору в позові за відсутністю у нього права вимагати стягнення боргу з поручителя, що припинилося у зв'язку з його спливом.

Позивач посилається на те, що позов до поручителя ним предявлено 18.08.2014р. до Зборівського райсуду Тернопільської області. Однак подані ним докази, а саме копія ухвали Зборівського райсуду Тернопільської області від 04.09.2014р., копія опису вкладення до цінного листа адресованого Зборівському райсуду Тернопільської області (дату поштового штемпеля візуально визначити неможливо), копія фіскального чеку від 18.08.2014р.та повідомлення про вручення (дата подання 18.08.2014р., дата вручення адресату Зборівському суду 26.08.2014р.) судом не може бути взято до уваги, так як спростовується наданою позивачем копією ухвали апеляційного суду Тернопільської області від 06.11.2014р., якою скасовано ухвалу Зборівського райсуду Тернопільської області від 04.09.2014р. про відмову у відкритті провадження.

У даній ухвалі суд апеляційної інстанції, який мав у своєму розпорядженні матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_2 «Агросфера» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості встановив, що ОСОБА_2 «Агросфера» звернулось до суду із позовом 03 вересня 2014р. При цьому, в ухвалі Зборівського райсуду Тернопільської області від 04.09.2014р. немає вказівки про дату звернення позивача до суду.

Згідно ч. 3 статті 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 208 ЦПК України судові рішення викладаються у двох формах: у формі ухвали і у формі рішення. Тому преюдиційне значення мають обставини, встановлені як рішенням, так і ухвалою суду.

Так як дана ухвала прийнята по справі, у якій брали участь ті самі особи, обставина встановлена апеляційним судом Тернопільської області (звернення позивача до суду із позовом 03 вересня 2014р.) є преюдиційною обставиною та беззаперечно приймається судом.

Таким чином, позивач звернувся до Зборівського райсуду Тернопільської області (03.09.2014р.) в той час, коли договір поруки №5699/1-ПОР від 26.08.2010р. припинив свою дію (27.08.2014р.) в силу ч. 4 статті 559 ЦК України.

Після завершення цього строку (27.08.2014р.) у позивача відсутнє право матеріально-правової вимоги до поручителя (відповідача), а відтак у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.

Так як рішення ухвалено не на користь позивача, відповідно до статті 88 ЦПК України, судові витрати із відповідачів не стягуються.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 60-62, 88, 209, 212-215, 223, 294 Цивільно-процесуального кодексу України, ст.ст. 251-254, 553, 559 Цивільного кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «Агросфера» до ОСОБА_1, треті особи товариство з обмеженою відповідальністю «Дотар-Агро», товариство з обмеженою відповідальністю «Літосфера», про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий П.Я.Стельмащук