АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 536/672/14-ц Номер провадження 22-ц/786/391/15Головуючий у 1-й інстанції Клименко С. М. Доповідач ап. інст. Кривчун Т. О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області у складі:

Головуючого: судді Кривчун Т.О.,

Суддів: Дряниці Ю.В., Карнауха П.М.

при секретарі - Філоненко О.В.

за участю: позивача ОСОБА_2, представника позивача - адвоката ОСОБА_3, відповідача - ОСОБА_4, представника відповідача - ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3

на рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 11 грудня 2014 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача,-

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2014 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом до ОСОБА_4, в якому, посилаючись на те, що внаслідок невиконання рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 13 квітня 2011 року про стягнення з ОСОБА_4 на її користь аліментів на утримання їх дочки ОСОБА_6 у розмірі 1/4 частини усіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, за відповідачем утворилася заборгованість зі сплати аліментів у сумі 20808,31 грн., у зв'язку з чим відповідач зобов'язаний сплатити пеню за прострочення сплати аліментів, за період із травня 2012 року по березень 2014 року, яка складає 75658,00 грн., однак, з урахуванням майнового стану боржника, прохала стягнути з нього пеню у розмірі 24360,00 грн. та судові витрати.

Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 11 грудня 2014 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1716,98 грн. та судові витрати у сумі 17,17 грн.

З цим рішенням не погодилася позивач ОСОБА_2, представник якої адвокат в поданій апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду змінити в частині розміру пені та стягнути з відповідача ОСОБА_4 пеню за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_6 у розмірі 24360,00 грн.

В обґрунтування доводів скарги посилається на те, що суд застосував невірну методику розрахунку суми пені за період з 17.05.2012р. по березень 2014р.

Вважає, що по кожному періодичному платежу суму заборгованості слід розраховувати окремо та враховувати термін їх прострочення. В разі часткового погашення заборгованості необхідно зменшувати її розмір, але термін її розрахунку повинен обчислюватися до повного її погашення.

Оскільки заборгованість по сплаті аліментів за період з 17.05.2012р. по березень 2014р. згідно довідки державного виконавця становить 5045,35 грн., розмір пені з урахуванням періодичних платежів складає 34608,70 грн.

У судовому засіданні позивач та її представник доводи апеляційної скарги підтримали та прохали її задовольнити.

Відповідач та його представник апеляційну скаргу не визнали та прохали її відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вислухавши пояснення учасників процесу, приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

У відповідності до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст.214 цього Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає не в повній мірі.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 13 квітня 2011 року позов ОСОБА_2 про стягнення аліментів задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця м. Комсомольськ, Полтавської області, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти на утримання дитини-дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 10 лютого 2011 року щомісячно до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3.

Вирішено питання про судові витрати.

Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць допущено до негайного виконання (а.с.8).

Як убачається з матеріалів справи, встановлено місцевим судом та вказаним рішенням суду, що набрало законної сили, з 11.02.2005 року ОСОБА_4 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі, який був зареєстрований відділом РАЦС Комсомольського міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис №35. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка перебуває на утриманні матері, що також вбачається з копії Свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с.7).

Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 05 липня 2012 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Розірвано шлюб між ОСОБА_4, 1979 року народження та ОСОБА_2, 1979 року народження, дошлюбне прізвище ОСОБА_2, зареєстрований 11 лютого 2005 року відділом РАЦС Комсомольського міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис №35.

Місце проживання малолітньої дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, визначено з матір»ю ОСОБА_2.

Відновлено позивачу ОСОБА_2 дошлюбне прізвище «ОСОБА_2» (а.с.5-6).

Згідно довідки-розрахунку державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Кременчуцького районного управління юстиції Стрельцової А.С. від 03.10.2014 р. №18983, заборгованість ОСОБА_4 зі сплати аліментів згідно виконавчого листа №2-323/11, виданого 04.05.2011 року на підставі рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області, за період з 17.05.2012 року по 01.10.2014 року становить 6860,45 грн. (а.с.117).

Зазначена сума заборгованості визнається сторонами.

З 14.12.2000 року відповідач ОСОБА_4 зареєстрований як фізична особа-підприємець відповідно до копії Свідоцтва про державну реєстрацію серії НОМЕР_2 (а.с.22).

За інформацією Кременчуцької ОДПІ ГУ Міндоходів і зборів у Полтавській області від 24.03.2014 р. №573/05 згідно поданих ОСОБА_4 декларацій про майновий стан і доходи №15435 від 14.01.2013р. та № від 08.02.2014 р. сума отриманих ним доходів за період з 01.01.2012 р. по 31.12.2013 р. складає 0,00 грн. (а.с.56).

У поданих до суду першої інстанції запереченнях відповідач ОСОБА_4 прохав застосувати строк позовної давності до позовних вимог про стягнення пені, який складає один рік (а.с.17-21).

У справі також наявні копії квитанцій про сплату ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 в рахунок сплачених аліментів наступних платежів:

- по квитанціях УДППЗ "Укрпошта" від 02.07.2012 р. № 3509 - на суму 400,00 грн.;

- від 27.08.2012 р. -№ 6749 - 400,00 грн.;

- від жовтня 2012 року - 500,00 грн. грн.;

- від 22.11.2012 р. № 1916 - 800,00 грн.;

- від 12.06.2013 р. № 4072 - 300,00 грн.;

- по квитанціях ПАТ КБ «Правекс-Банк» від 05.07.2013 р. № 2102/з29 - 537,75грн.;

- від 30.08.2013 р. №2102/з14 - 290,00 грн.;

- від 19.09.2013 р. № 2102/310 - 300,00 грн.;

- від 24.03.2014 р. № 2101/з12 - 300,00 грн.;

- від 01.10.2014 р. № 2101/з9 - 330,00 грн.;

- від 03.11.2014 р. №2101/з13 - 400,00 грн.;

- по квитанції від 01.12.2014 р. № 03310019 АТ «Банк «Фінанси та Кредит» - 400,00 грн. (а.с.28-30, 117, 125-126).

Задовольняючи частково позовні вимоги, місцевий суд, на підставі виконаного розрахунку дійшов висновку, що загальний розмір неустойки, який підлягає стягненню з відповідача, становить 1716,98грн.

Дослідивши матеріали справи колегія суддів приходить до висновку, що, вірно встановивши обставини справи, місцевий суд не вірно, всупереч роз»яснень постанови ВСУ від 11.09.2013 року по даній категорії справ, нарахував суму пені по кожному місячному платежу, виходячи із числа днів у місяці прострочення, а не із кількості днів за весь час прострочення, що призвело до значного заниження суми пені за прострочення сплати аліментів.

Відповідно до ч.1 ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Як роз»яснив Пленум Верховного Суду України у п.22 постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 року, передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках неустойка стягується за весь час прострочення сплати аліментів.

Оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України у справі № 6-81цс13 від 11.09.2013 р., яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів.

Відповідно до ч.2 ст.196 СК України, розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Як зазначено вище, згідно довідки-розрахунку державного виконавця Відділу ДВС Кременчуцького РУЮ Стрельцової А.С. від 03.10.2014р. №18983, заборгованість ОСОБА_4 зі сплати аліментів згідно виконавчого листа №2-323/11, виданого 04.05.2011 року на підставі рішення суду від 13.04.2011р., за період з 17.05.2012 року по 01.10.2014 року становить 6860,45 грн. (а.с.117), дана сума сторонами визнається.

Згідно вказаної довідки ОСОБА_4, відповідно до вимог Закону та рішення суду від 13.04.2011 року за період з 17 травня 2012р. по вересень 2014р. нараховані аліменти щомісячно у сумі 385,80 грн., що становить 30% прожиткового мінімуму на дитину, встановленого для дитини відповідного віку.

За вказаний період часу позивачем сплачені аліменти: у липні 2012 р. - 400,00 грн. (переплата -14,20 грн.), серпні 2012 р. - 400,00 грн. (переплата - 14,20 грн.); жовтні 2012 р. - 500,00 грн. (переплата - 114,20 грн.); листопаді 2012 - 800,00 грн. (переплата - 414,20грн.); червні 2013 р. - 300,00 грн. (не доплачено 85,80грн.) ; липні 2013 р. - 537,35 грн. (переплата -151,95грн.); серпні 2013 р. - 290,00 грн. (недоплата = 95,80грн.); вересні 2013 р. - 300,00 грн. (недоплата = 85,80грн.); березні 2014 р. - 300,00 грн. (недоплата = 85,80грн.); липні 2014 р. - 500,00 грн. (переплата 114,20грн.).

Не сплачувалися аліменти ОСОБА_4 у травні, червні, вересні, грудні 2012 р.; січні, лютому, березні, квітні, травні 2013 р.; жовтні, листопаді, грудні 2013 року; січні-лютому 2014 р.

Відповідачем не наведено жодного належного та допустимого доказу на підтвердження того, що заборгованість зі сплати аліментів утворилася з незалежних від нього причин, у зв'язку з чим є вірним висновок суду про наявність у відповідача винних дій у виникненні заборгованості зі сплати аліментів.

Колегія суддів вважає, що розрахунок пені судом першої інстанції проведено невірно та методика такого розрахунку не відповідає правовій позиції щодо цього, висловленій у постанові ВСУ по справі № 6-81цс13 від 11.09.2013 р.

Перевіряючи нарахування розміру пені, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, колегія суддів приходить до висновку, що наданий представником позивача Розрахунок пені за прострочення сплати аліментів за період з 17 травня 2012р. по березень 2014р. (а.с.143), здійснений у відповідності до приписів ч.1 ст.196 СК України, на підставі довідки державного виконавця від 03.10.2014р. №18983, з урахуванням кількості днів прострочення щодо кожного щомісячного платежу і періодичності погашення заборгованості. Позивачем вірно прораховано 1% відсоток пені від розміру суми заборгованості за кожний день прострочення та розмір пені наростаючим підсумком, загальний розмір якої станом на березень 2014 року складає 34608,70 грн.

Наданий позивачем Розрахунок пені відповідає висновкам Верховного Суду України у постанові від 11.09.2013 р. по справі № 6-81цс13 та не викликає сумнівів у колегії суддів:

період сплати аліментівкількість днів простроченнянараховано аліментів (грн..)сплачено аліментів (грн..)заборгованість по сплаті аліментів за довідкою-розрахунком розмір пені 1% від суми заборгованості за день (грн..)неустойка (пеня)
травень 20120385,800385,803,860,00
червень 201247385,800385,807,72362,65
липень 201278385,80400,00-14,207,57590,46
серпень ,80400,00-14,207,43802,44
вересень ,800385,8011,291558,02
жовтень ,80500,00-114,2010,151715,35
листопад ,80800,00-414,206,101213,90
грудень ,800385,809,862267,80
січень ,800385,8013,723580,92
лютий ,800385,8017,585080,62
березень ,800385,8021,446860,80
квітень ,800385,8025,308855,00
травень ,800385,8029,1511106,15
червень ,80300,0085,8030,0112334,11
липень ,80537,75-151,9528,5012597,00
серпень ,80290,0095,8029,4513929,85
вересень ,80300,0085,8030,3115245,93
жовтень ,800385,8034,1718246,78
листопад ,800385,8038,0221443,28
грудень ,800385,8041,9024930,50
січень ,800385,8045,7428633,24
лютий ,800385,8049,6032488,00
березень ,80300,0085,8050,4534608,70

При цьому, колегія суддів враховує те, що відповідач не надав жодних належних та допустимих доказів на спростування наданого позивачем розрахунку пені від суми несплачених аліментів.

Згідно із ч.1 ст.20 СК України до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених ч.2 ст.72, ч.2 ст.129, ч.3 ст.138, ч.3 ст.139 цього Кодексу, а відтак на правовідносини, які регулюються ст.196 СК України, не поширюється дія норм ЦК України про позовну давність.

З урахування наведеного, місцевий суд обґрунтовано не застосував до даних правовідносин заявлений відповідачем строк позовної давності.

Доводи апеляційної скарги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

За таких обставин, враховуючи норми матеріального права та правові позиції, висловлені Верховним Судом України при перегляді судових рішень з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, колегія суддів вважає, що рішення місцевого суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.307, п.п.3,4 ч.1, ч.3 ст.309 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд вправі змінити рішення суду першої інстанції з підстав неповного з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення або неправильного застосування норм матеріального або процесуального права.

Керуючись ст.ст.303,304, п.3 ч.1 ст.307, п.п.3,4 ч.1 ст.309, ст.ст.314,316,317 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу представника позивача - ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3, - задовольнити.

Рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 11 грудня 2014 року, - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 24360,00 грн. (двадцять чотири тисячі триста шістдесят гривень) неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та 243,60 грн.(двісті сорок три гривні 60 копійок) у відшкодування сплаченого судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним чинності.

ГОЛОВУЮЧИЙ /підпис/ Т.О. Кривчун

СУДДІ: /підпис/ Ю.В. Дряниця

/підпис/ П.М. Карнаух

ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області Т.О. Кривчун