АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/738/15 Справа № 171/1732/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Хоруженко Н. В. Доповідач - Черненкова Л.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2015 року м. Дніпропетровськ

Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Черненкової Л.А.

суддів - Пономарь З.М., Петешенкової М.Ю.

при секретарі - Бойко О.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_2 та її представника - ОСОБА_3 на рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 04 листопада 2014 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини; за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, -

В С Т А Н О В И Л А:

13 червня 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду із зазначеним позовом, за яким просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 на його користь аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття; всі витрати, пов'язані з розглядом справи, покласти на відповідача. Позов обґрунтовано тим, що сторони у справі є батьками малолітнього ОСОБА_5, 2004 року народження, дитина проживає з ним, його батьком, відповідач - мати дитини коштів на утримання дитини не надає.

02 вересня 2014 року відповідач ОСОБА_2 звернулась до суду із зазначеним зустрічним позовом, за яким просила суд стягнути з відповідача ОСОБА_4 на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дітей за період з 29.04.2011 року по 01.09.2014 року в розмірі 142 206,80 грн. та судові витрати, посилаючись на те, що сторони у справі знаходились в зареєстрованому шлюбі з 05.03.2004 року по 30.05.2011 року. Вони мають двох дітей: сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 та доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4. Згідно рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 08 серпня 2013 року, яке частково змінено рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 31 березня 2014 року ОСОБА_4 зобов'язаний сплачувати на її користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_6 у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 29.04.2011 року до досягнення нею повноліття. Однак не дивлячись на письмову пропозицію державного виконавця відділу ДВС Апостолівського РУЮ від 22.05.2014 року виконати рішення суду добровільно, матеріальної допомоги не надає, аліменти не сплачує, заборгованість не погасив. Відповідач має заборгованість по сплаті аліментів станом на 01.07.2014 року у розмірі 24233,18 грн., добровільно її не сплачує, тому згідно ст. 196 СК України просила стягнути пеню за прострочення сплати аліментів, яку розрахувала в сумі 142 206,80 грн. Зазначала, що їх син проживає не з відповідачем, а з бабусею, вона добровільно надає посильну допомогу на утримання сина, син часто в неї буває, позивач має заборгованість по аліментам на утримання їх спільної дочки, яка проживає з нею, вона не працює, має третю дитину від іншого шлюбу, тому просила в позові ОСОБА_5 відмовити.

Рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 04 листопада 2014 року ухвалено: позов ОСОБА_4 - задовольнити частково; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/6 частини заробітку (всіх видів доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 13.06.2014 року до досягнення дитиною повноліття; стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір - 243,60 грн.; в іншій частині позову ОСОБА_4 - відмовити; зустрічний позов ОСОБА_2 - задовольнити частково; стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини за період з 01.06.2014 року по 01.09.2014 року у розмірі 1252,80 грн.; стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судові витрати - судовий збір 243,60 грн.; в іншій частині позову ОСОБА_2 - відмовити.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду змінити в частині стягнутої з боржника ОСОБА_4 пені (неустойки) від суми заборгованості по своєчасно несплачених аліментах, та ухвалити нове рішення, яким стягнути з відповідача грошові кошти в рахунок пені (неустойки) за весь час прострочення сплати аліментів в сумі 142206,80 грн., а також стягнути з відповідача на її користь витрати на правову допомогу адвокатом у розмірі 1000 грн.; судові витрати за подання апеляційної скарги покласти на відповідача; скаргу розглянути за її відсутністю, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, на неповне з'ясування судом обставин справи, які мають суттєве значення для правильного вирішення спору.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 просить рішення суду змінити в частині стягнутої з боржника ОСОБА_4 пені (неустойки) від суми заборгованості по своєчасно несплачених аліментах, та ухвалити нове рішення, яким стягнути з відповідача грошові кошти в рахунок пені (неустойки) за весь час прострочення сплати аліментів в сумі 142206,80 грн., а також стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу адвокатом у розмірі 1000 грн.; судові витрати за подання апеляційної скарги покласти на відповідача; скаргу розглянути за його відсутністю, посилаючись на порушення судом норм матеріального права.

В запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_4 просить в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_2 відмовити в повному обсязі, посилаючись на безпідставність доводів апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційних скарг в їх межах та межах позовних вимог, дійшла висновку, що апеляційні скарги необхідно відхилити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони по справі є батьками ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується свідоцтвом про народження. Дитина проживає з батьком ОСОБА_4 по АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою про склад сім`ї та встановлено рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 08.08.13 року та рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 31.03.14 року, актами обстежень. Рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 08 серпня 2013 року з ОСОБА_4 стягнені аліменти на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 29.04.2011 року, до досягнення нею повноліття, на користь матері ОСОБА_2 і рішення суду в цій частині залишено без змін рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 31.03.14 року. Постановою державного виконавця від 22.05.2014 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання зазначеного рішення суду. Державним виконавцем визначено розмір заборгованості станом на 01.07.2014 року складає 24233,18 грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги, районний суд виходив з того, що довідку про склад сім`ї ОСОБА_2, згідно якої вона проживає у м. Зеленодольську разом зі своїми дітьми, в т.ч. і з ОСОБА_5, суд відхиляє як неналежний доказ, оскільки сама позивач визначає, що вона проживає у м. Апостолове, а це є місце реєстрації. Також неналежним доказом є акт депутатського обстеження від 16.07.2014 року про те, що дитина була у матері, оскільки підтверджує лише факт присутності дитини у матері, а не проживання. Спілкування матері з дитиною є обов'язком згідно СК України. Відповідач ОСОБА_2 матеріальної допомоги на утримання сина не надає, надані чеки суд відхиляє як неналежні докази, оскільки вони підтверджують факт придбання товару, але те, що ці товари надавались саме ОСОБА_5 доказів не надано. Отже суд приходить до висновку, що сторони не досягли згоди, щодо розміру аліментів на утримання сина. Враховуючи, що син ОСОБА_5 проживає з позивачем, який виконує свої зобов'язання щодо утримання сина, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити. Враховуючи матеріальне становище відповідача, те що вона не працює, має на утриманні двох інших дітей суд приходить до висновку, що з неї слід стягнути аліменти на утримання сина ОСОБА_7 у розмірі 1/6 частини доходу (заробітку), але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. Заборгованість по аліментам на утримання дочки ОСОБА_8 з 29.04.2011 року виникла не з вини ОСОБА_4, оскільки тривалий час вирішувалась справа судом, з ним перебував на утриманні їх спільний син, і ОСОБА_2 не надавала допомоги на його утриманні. Заборгованість з 25.05.2014 року - з дати відкриття виконавчого провадження, суд вважає виникла з вини ОСОБА_4 Таким чином, неустойка за прострочення по сплаті аліментів станом на 01.09.2014 року складає: - за липень 2014 року недоплата аліментів становить 696,19 грн., а неустойка з цієї суми складає 208,80 грн. (696,19 грн.х1 %х30 днів прострочення = 208,80 грн.); - за червень 2014 року недоплата аліментів становить 696,19 грн., а неустойка з цієї суми складає 417,60 грн. (696,19 грн.х1 %х60 днів прострочення = 417,60 грн.); - за травень 2014 року недоплата аліментів становить 696,19 грн., а неустойка з цієї суми складає 626,40 грн. (696,19 грн.х1 %х90 днів прострочення = 626,40 грн.). Таким чином загальний розмір неустойки складає 626,40 грн+417,60 +208,80= 1252,80 грн. Тому, вимоги по зустрічному позову підлягають частковому задоволенню та з ОСОБА_4 слід стягнути на користь ОСОБА_2 неустойку за прострочення сплати аліментів у розмірі 1252,80 грн. Зі сторін слід стягнути судові витрати пропорційно до задоволеної частини вимог.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 180 СК України, - батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно ч.3 статті 181 СК України, - за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

За вимогами статті 182 СК України, - при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей; непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.183 Сімейного Кодексу України, - частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину, визначається судом.

У відповідності до вимог зазначеного закону, суд першої інстанції виходив із засад рівності батьків утримувати своїх дітей, оцінивши всі надані сторонами докази у справі.

За положеннями ст. 196 СК Українипри виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

У п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснено, що передбачена ст. 196 СК Українивідповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК Україниумов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості.

Таким чином, під час розгляду справи суд повинен установити обставини, з якими закон пов'язує звільнення від відповідальності платника аліментів за їх прострочення або зменшення розміру неустойки.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку, судова колегія дійшла висновку, що суд першої інстанції виконав вимоги закону при вирішенні питання про відповідальність боржника ОСОБА_4, як платника аліментів у якого виникла заборгованість зі сплати аліментів, з урахуванням обставин справи, із встановленням вини боржника, та з повним і правильним розрахунком пені, яка підлягає до стягнення.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Посилання в апеляційних скаргах на те, що судом неправильно визначено час ухилення ОСОБА_4 від сплати аліментів та у зв'язку з чим суд неправильно нарахував пеню за прострочку сплати аліментів на дочку ОСОБА_8, 2007 року народження, - судова колегія вважає безпідставними, у зв'язку з тим, що зазначені доводи не спростовують висновків суду та стосуються переоцінки доказів справи, а тому підстав для скасування або зміни судового рішення не вбачається.

Посилання апелянтів на те, що суд не застосував ч.1 ст. 88 ЦПК України при розподілі судових витрат, оскільки на стягнув на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу в розмірі 1000 грн. з ОСОБА_4, - судова колегія вважає безпідставними, оскільки суд першої інстанції застосував положення ст. 88 ЦПК України, зазначивши, що зі сторін слід стягнути судові витрати пропорційно до задоволеної частини вимог.

Витрати на правову допомогу регулюються іншою нормою закону, а саме: ст. 84 ЦПК України.

Позовні вимоги сторін судом задоволено частково.

З боку кожної сторони в судовому засіданні брав участь представник як позивача так і відповідача. Представництво в суді є безоплатним.

Матеріали справи не містять відомостей про те, що представник ОСОБА_2 приймав участь у справі в якості адвоката або ухвалою суду був залучений до участі у справі в якості фахівця в галузі права.

В матеріалах справи відсутні докази розміру витрат на правову допомогу, оскільки не надано про це розрахунку відповідно до вимог закону.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 року № 590 "Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави" регулюються вказані вимоги, однак із позовної заяви не вбачається вимоги про компенсацію витрат на правову допомогу та це не обґрунтовувалось за розглядом справи в суді першої інстанції і не було предметом розгляду.

Згідно з вимогами статті 212 ЦПК України, - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності; результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що рішення суду постановлено у відповідності з вимогами закону та не має підстав для його скасування, і доводи апеляційних скарг не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст.303,304, п.1 ч.1 ст.307, ст. 308, ч.1 п.1 ст.314, 317,319, ч.1 ст.218 ЦПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та її представника - ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 04 листопада 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя Л.А. Черненкова

Судді М.Ю. Петешенкова

З.М. Пономарь