Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.01.2015 Справа №607/16935/14-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Ромазана В.В.

при секретарі Буцик О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про встановлення порядку користування квартирою,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 про встановлення порядку користування квартирою.

В обґрунтування вимог вказує, що він є співвласником 1/4 частини, відповідачам також належить по ? частин квартири у спільній сумісній власності за АДРЕСА_1. Посилаючись на те, що між ними виникли неприязні стосунки та вони не можуть дійти згоди про порядок користування квартирою, просив встановити порядок користування, а саме, виділити йому та його малолітньому сину ОСОБА_4, який зареєстрований у даному житлі у користування кімнату площею 9,8 кв.м., ОСОБА_5 та ОСОБА_2, ОСОБА_3 у користування житлові кімнати площею 16 кв.м. та 11,8 кв.м., а також лоджію 1,5 кв.м., балкон 0,9 кв.м. Залишити у спільному користуванні ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_3 коридор площею 11,0 кв.м., кухню площею 9,0 кв.м., ванну кімнату, вбиральню, вбудовану шафу, або надати у користування місце площею 9,4 кв.м. в одній із трьох кімнат. Крім того, вказав, що відповідачі чинять йому перешкоди у користуванні житлом, оскільки не допускають його в квартиру, провокують сварки, тому із серпня по грудень 2013 року він змушений був із своєю сім»єю проживати в Тернопільському обласному центрі соціально-психологічної допомоги «Родина».

В судовому засіданні позивач посилаючись на наведене просить позов задовольнити.

Відповідачі позов не визнали та суду пояснили, що позивач має ключі від квартири, йому ніхто не перешкоджає проживати у квартирі та вільно користуватися нею. Встановлення такого порядку користування квартирою порушить житлові права відповідачів. Також вказали, що у спірній квартирі зареєстровані ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_7

Судом встановлено, що як вбачається із копії свідоцтва про право власності на житло від 03 грудня 1995 року, виданого Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1.

Як вбачається із копії технічного паспорту на спірну квартиру, вона складається із трьох ізольованих кімнат: площею 11,2 кв.м., площею 9,8 кв.м. та площею 16,0 кв.м., та приміщень загального користування - коридору, кухні, туалету, ванної кімнати. Загальна проектна площа квартири становить 64,4 кв.м., житлова площа 37,6 кв.м.

Відповідно до довідки виданої ТОВ «Коменерго-Тернопіль -3» на вказаній житловій площі зареєстровані позивач ОСОБА_1 та його син ОСОБА_4, 2010 р.н., а також відповідачі: батько позивача ОСОБА_5, мати позивача ОСОБА_2, сестра позивача ОСОБА_6 та її малолітня дочка ОСОБА_7, 2013 р.н.

На даний час у квартирі проживають відповідачі по справі та неповнолітня ОСОБА_7 2013 р.н., позивач та його малолітній син ОСОБА_4, 2010 р.н. у вказаній квартирі не проживає.

Суд, розглянувши справу, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, вважає, що позовна заява не підлягає до задоволення виходячи із наступних підстав.

Згідно з вимогами ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу,в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з вимогами ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

В силу вимог ст. 8 ЦК України, якщо цивільні відносини не врегульовані, вони регулюються тими правовими нормами, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини ( аналогія права).

Відповідно до вимог ст. 104 ЖК Української РСР член сім'ї наймача вправі вимагати, за згодою інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, укладення з ним окремого договору найму, якщо жилу площу, що припадає на нього, може бути виділено у вигляді приміщення, яке відповідає вимогам статті 63 цього Кодексу.

В силу вимог ст. 63 ЖК УРСР предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок.Не можуть бути самостійним предметом договору найму: жиле приміщення, яке хоч і є ізольованим, проте за розміром менше від встановленого для надання одній особі (частина перша статті 48), частина кімнати або кімната, зв'язана з іншою кімнатою спільним входом, а також підсобні приміщення ( кухня, коридор, комора тощо).

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 16 Постанови "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" від 12 квітня 1985 року за № 2, в силу ст. 104 Житлового кодексу України суд вправі задовольнити вимоги члена сім'ї наймача про поділ жилого приміщення, якщо жилу площу, що припадає на нього (або з урахуванням укладеної угоди про порядок користування жилим приміщенням), може бути виділено у вигляді ізольованого приміщення, яке складається з однієї або кількох кімнат, розмір якого не менше встановленого для надання одній особі. При поділі жилого приміщення за вимогою члена сім'ї наймача йому може бути виділено ізольоване жиле приміщення розміром меншим за жилу площу, що припадає на нього. Однак поділ не може бути допущений, коли це призведе до штучного погіршення житлових умов і викличе необхідність постановки особи на облік, як такої, що потребує поліпшення житлових умов.

Судом встановлено, що спірна квартира складається із трьох кімнат площею 11,8 кв.м., 9,8 кв.м., 16,0 кв.м. Житлова площа квартири складає 37,6 кв.м. На момент вирішення спору в квартирі зареєстровані шість осіб, тобто на кожного із мешканців квартири припадає по 6,26 м.кв. житлової площі.

Проте, при виділенні позивачу разом із його малолітнім сином ОСОБА_4, 2010 р.н., у користування кімнати житловою площею 9,8 кв.м. на кожного із них буде припадати по 4,9 кв.м. площі, що є меншим за жилу площу, яка установлена для надання одній особі. Крім цього, суд вважає, що такий поділ призведе до штучного погіршення житлових умов позивача і викличе необхідність постановки його на облік, як такого, що потребує поліпшення житлових умов. Також, відповідачі заперечують проти такого порядку користування квартирою.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про встановлення порядку користування квартирою за АДРЕСА_1 шляхом виділення йому та його малолітнньому сину у користування кімнати площею 9,8 кв.м., а відповідачам - кімнати площею 16 кв.м., 11,8 кв.м., а також лоджію і балкон слід відмовити. Крім цього, суд вважає, що не підлягають до задоволення, із наведених підстав, вимоги позивача в частині надання йому та малолітньому сину у користування місце площею 9.4 кв.м. Крім цього, позивачем не представлено суду доказів, які підтверджують те, що відповідачами чиняться йому перешкоди щодо спільного користування коридором, кухнею, ванною кімнатою, вбиральнею та вбудованою шафою.

Згідно з вимогами ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно з вимогами ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 10,11, 60, 213, 215, 218, 223,294 ЦПК України, ст.ст. 8, 369, 391 ЦК України, ст.ст. 63, 104 ЖК України суд,-

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про встановлення порядку користування квартирою відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом .

Головуючий суддяВ. В. Ромазан