АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження №22-ц/790/2812/15 Головуючий 1-ї інстанції - Бережна Н.М.
Справа №621/2687/14-ц Доповідач - Довгаль А.П.
Категорія: договірні
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді Довгаль А.П.

суддів - Коваленко І.П., Коровіна С.Г.

при секретарях - Щегельському Д.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в приміщенні суду апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Зміївського районного суду Харківської області від 27 січня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, відділу державної виконавчої служби Зміївського районного управління юстиції Харківської області, ОСОБА_4, треті особи: управління ДАІ ГУ МВС України в Харківській області, приватний нотаріус Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Сапко Ігор Миколайович, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання удаваного правочину, застосування правил купівлі-продажу та визнання права власності на автомобіль та скасування арешту, -

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, відділу державної виконавчої служби Зміївського районного управління юстиції Харківської області (надалі - ВДВС Зміївського РУЮ Х/о), ОСОБА_4, третіх осіб: управління ДАІ ГУ МВС України в Харківській області (надалі - УДАІ ГУ МВС України в Х/о або Управління), приватного нотаріуса Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Сапко Ігор Миколайович (надалі - ПН Зміївського РНО Х/о Сапко І.М.), ОСОБА_6, ОСОБА_7, в якому з урахування уточнень від 05.11.2014року просив: 1.визнати удаваним доручення від 30.01.2013року, зареєстроване в реєстрі за №737 та посвідченого ПН Зміївського РНО Х.о. Сапко І.М., згідно якого ОСОБА_3 доручив ОСОБА_1 строком на 10 років розпоряджатися та користуватися автомобілем ВАЗ-11183, 2006 року випуску, шасі (кузов, рама) НОМЕР_2, біжового кольору, двигун V-1596, тип ТЗ - легковий седан-В, державний реєстраційний знак НОМЕР_1, який належав ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3, виданого РЕВ МВ № 1 ДАІ ГУМВС України в Харківській області 09.01.2007року; 2.визнати, що відносини сторін між ОСОБА_3 та ОСОБА_1, згідно якого ОСОБА_3 доручив позивачу ОСОБА_1 строком на 10 років розпоряджатися та використовувати автомобіль ВАЗ-11183, 2006 року випуску, шасі (кузов, рама) НОМЕР_2, біжового кольору, двигун V-1596, тип ТЗ - легковий седан-В, державний реєстраційний знак НОМЕР_1 регулюються правилами щодо правочину - договору купівлі-продажу, який сторони насправді вчинили; 3.визнати право власності за ОСОБА_1 на вищевказаний автомобіль; 4.скасувати та зняти арешт, накладений ВДВС Зміївського РУЮ по виконавчому провадженню АА 105994 від 04.02.2009 року Зміївського відділу ДАІ по штрафу 510 грн. на спірний автомобіль.

Заявлені вимоги позивач мотивує тим, що 30.01.2013 року він придбав у ОСОБА_3 автомобіль ВАЗ-11183, рік випуску 2006, шасі (кузов, рама) НОМЕР_2, колір бежевий, двигун V-1596, тип ТЗ - легковий седан - В, державний реєстраційний знак НОМЕР_1, за 5500 доларів США, який належав відповідачу на підставі свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_3, виданого РЕВ МВ № 1ДАІ ГУМВС України у Харківській області 09.01.2007року. Замість оформлення договору купівлі - продажу сторони вирішили оформити їх відносини шляхом видачі ОСОБА_1 генерального доручення від 30.01.2013року на розпорядження та користування спірним автомобілем на 10 років, зареєстрованого в реєстрі за №737, посвідченого ПН Зміївського РНО Х/о Сапко І.М. На підтвердження передачі грошових коштів за сплату вищевказаного автомобіля ОСОБА_1 видав розписку. Позивач зазначає, що вчинений ним правочин є удаваним, на підставі ст.235 ЦК України та п.25 Постанови Пленуму ВСУ 06.11.2009 року №9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними".

06.05.2014 року ним було втрачено документи, в тому числі технічний паспорт на вищевказаний автомобіль. Звернувшись до Управління ДАІ ГУ МВС України в Харківській області для відновлення технічного паспорту на автомобіль він дізнався, що існує арешт на автомобіль. Йому було запропоновано звернутись до ВДВС Зміївського РУЮ для вирішення питання про зняття арешту. Після звернення до ВДВС Зміївського РУЮ позивачу стало відомо, що на автомобіль накладено арешт по виконавчому провадженню АА №105994 від 04.02.2009 року по стягненню штрафу в розмірі 510,00грн. на користь Зміївського відділу ДАІ. Однак, дане провадження вже закрито за строком давності, і взагалі, він не має можливості сплатити вказаний штраф, так як він не є стороною виконавчого провадження. Управління ДАІ ГУ МВС України в Харківській області відмовляється скасовувати арешт, тому що не має постанови державного виконавця ВДВС Зміївського РУЮ про закриття виконавчого провадження АА №105994 від 04.02.2009року. Вважає, що накладений арешт вже не має юридичної сили та підлягає скасуванню, оскільки виконавче провадження по ньому було закрито.

В судове засідання суду першої інстанції ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 не з'явилися. Останній надав до канцелярії суду заяву про розгляд справи за його відсутності, наполягав на задоволенні позову в повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 також не з'явилися, надали заяву про визнання позову в повному обсязі, не заперечували проти його задоволення, справу просили розглядати за їх відсутності.

Представник відповідача ВДВС Зміївського РУЮ ОСОБА_9 надав заяву про розгляд справи за його відсутності, рішення просив ухвалити на розсуд суду.

Представник третьої особи - Управління ДАІ ГУ МВС України в Харківській облас ть ОСОБА_10 не з'явився, надав письмові заперечення, справу просив розглядати без його участі.

Треті особи - ОСОБА_7, ОСОБА_6. ПН Зміївського РНО Х.о. Сапко І.М. не з'явилися, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, рішення просили ухвалити на розсуд суду.

Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 27 січня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, на неповне з'ясування обставин справи та на неналежну оцінку наданим доказам.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що з'явилися, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Перевіряючи законність та обґрунтованість судового рішення, апеляційний суд з'ясовує чи були враховані судом першої інстанції при ухваленні рішення всі факти, що входять до предмета доказування; чи підтверджені обставини (факти); якими доказами мотивовано рішення, належними чи допустимими доказами та чи доведені вони; чи відповідають висновки суду встановленим фактам; чи дотримані та правильно застосовані норми матеріального й процесуального права.

Так, судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3, виданого РЕВ МВ № 1 ДАІ ГУМВС України в Харківській області 09.01.2007року належить автомобіль ВАЗ-11183, 2006року випуску, шасі (кузов, рама) НОМЕР_2, біжового кольору, двигун V-1596, тип ТЗ - легковий седан-В, державний реєстраційний знак НОМЕР_1.

26.05.2011 року ОСОБА_3 видав на ім'я ОСОБА_7 та ОСОБА_11 довіреність строком до 26.05.2016року, якою надав їм право на вчинення правочинів та дій, що стосуються експлуатації та розпорядження транспортним засобом, в тому числі з правом зняття з обліку в органах ДАІ, правом продажу та з правом передоручення - автомобіля ВАЗ-11183, 2006року випуску, шасі (кузов, рама) НОМЕР_2, біжового кольору, двигун V-1596, тип ТЗ - легковий седан-В, державний реєстраційний знак НОМЕР_1 (а.с.6).

26.11.2012року ОСОБА_7 за наданою йому довіреністю від ОСОБА_3, видав на ім'я ОСОБА_6 та ОСОБА_12 довіреність строком до 26.05.2016року, якою надав їм право на вчинення правочинів, що стосуються експлуатації та розпорядження транспортним засобом - автомобілем ВАЗ-11183, 2006року випуску, шасі (кузов, рама) НОМЕР_2, біжового кольору, двигун V-1596, тип ТЗ - легковий седан-В, державний реєстраційний знак НОМЕР_1 (а.с.7).

30.01.2013року ОСОБА_3 видав на ім'я ОСОБА_1 довіреність строком до 30.01.2023року, якою надав йому право користуватися та розпоряджатися належним йому (ОСОБА_3) транспортним засобом - автомобілем ВАЗ-11183, 2006 року випуску, шасі (кузов, рама) НОМЕР_2, біжового кольору, двигун V-1596, тип ТЗ - легковий седан-В, державний реєстраційний знак НОМЕР_1 (а.с.8).

Цього ж дня, а саме 30.01.2013року ОСОБА_1 передав ОСОБА_6 5500,00доларів США за продаж вказаного автомобіля, що підтверджується копією відповідної розписки (а.с.9).

Позивач вважав, що у такий спосіб між сторонами було укладено удаваний правочин, оскільки фактично між сторонами виникли правовідносини з приводу купівлі-продажу автомобіля, а тому він має право, щоб за ним визнали право власності на автомобіль ВАЗ-11183, державний номер НОМЕР_1.

Такі твердженнями позивача ОСОБА_1 не ґрунтуються на вимогах закону.

Згідно ч.3 ст.244 ЦК України довіреність є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Отже, довіреність не є правочином, яким оформлюється перехід права власності на автомобіль. Після видачі довіреності для відчуження автомобіля між сторонами повинно бути укладено письмовий договір купівлі - продажу.

Удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили (ст.235 ЦК України).

Однак, в даному випадку вважати, що між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_3, при видачі останнім позивачу довіреності від 30.01.2013року на спірний автомобіль мало місце укладення удаваного правочину, а саме договору купівлі-продажу, не можна.

Згідно з ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Виходячи із положень ст.ст. 655, 1003 ЦК України договір купівлі-продажу та договір доручення за своєю правовою природою не є тотожними.

За змістом ст.ст. 328, 334 та 655 ЦК України власником майна за договором купівлі-продажу стає покупець за цим договором, який прийняв майно і сплатив за нього обумовлену договором грошову суму.

Крім того, законодавчими актами України може бути встановлено спеціальний порядок набуття права власності громадянами на окремі види майна.

Пунктами 7, 8 Правил державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок (далі Правила), затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1388 від 7 вересня 1998 року, передбачено, що власники транспортних засобів юридичні та фізичні особи або їх представники (далі власники) зобов'язані зареєструвати їх протягом 10 діб після придбання або митного оформлення, чи тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Реєстрація транспортних засобів здійснюється на підставі заяви власника, поданої особисто, і документів, що посвідчують його особу, правомірність придбання транспортного засобу, оцінку його вартості; правомірність придбання транспортних засобів, складових частин, які мають ідентифікаційні номери, підтверджується документами, скріпленими підписом відповідної посадової особи і печаткою, виданими суб'єктами підприємницької діяльності, які реалізують транспортні засоби та видають довідки-рахунки, митними органами, судами, нотаріусами, органами соціального захисту населення, підприємствами виробниками транспортних засобів та підрозділами ДАІ, а також угодами, укладеними на товарних біржах.

Для реєстрації транспортних засобів, що перебували в експлуатації і зареєстровані в підрозділах ДАІ, крім названих документів, додається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) з відміткою підрозділу ДАІ про зняття транспортного засобу з обліку. Перед відчуженням та передачею, такий транспортний засіб повинен бути знятий з обліку в підрозділі ДАІ. Відчуження, передача власником придбаних транспортних засобів, не зареєстрованих у підрозділах ДАІ, не проводиться.

Таким чином, твердження ОСОБА_1 з приводу того, що ним було придбано спірний автомобіль колегією суддів не приймаються, оскільки будь-якого договору-купівлі продажу між сторонами з цього приводу не укладалося.

До того ж, в судому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 не заперечував той факт, що на даний час власником спірного автомобіля є ОСОБА_3

Як вбачається з листів ГУ МВС України в Харківській області від 18.07.2014року №7025 та від 01.12.2014року №11279 картки арешту ТЗ від 03.11.2014року, на автомобіль ВАЗ-11183, шасі (кузов, рама) НОМЕР_2, двигун НОМЕР_4. тип ТЗ - легковий седан-В, державний реєстраційний знак НОМЕР_1, який належить ОСОБА_3, накладено арешт ВДВС Зміївського РУЮ Х/о за виконавчим провадженням АА №105994 від 19.08.2009року на підставі постанови Зміївського відділу ДАІ про стягнення з ОСОБА_3 штрафу у розмірі 510,00грн. (а.с.10, 62, 82).

Таким чином, зазначена заборона накладена у зв'язку з виконанням в примусовому порядку вищевказаної постанови Зміївського відділу ДАІ.

Однак, ані виконавче провадження АА №105994 від 19.08.2009року, ані документи адміністративного матеріалу про накладення на ОСОБА_3 штрафу в розмірі 510,00грн. - не збереглися, є знищеними, оскільки пройшов строк їх зберігання. Крім того, 14.06.2010року виконавче провадження було закрито на підставі п.1 ст.40 Закону України "Про виконавче провадження" (стара редакція) (а.с.65.66).

Відповідно до ст.50 Закону України "Про виконавче провадження" (надалі - Закон) у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Згідно ст. 60 цього Закону, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Враховуючи те, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3, виданого РЕВ МВ № 1 ДАІ ГУМВС України в Харківській області 09.01.2007року ОСОБА_3 є власником спірного автомобіля, тому вимоги позивача з приводу зняття арешту з вищевказаного автомобіля безпідставні, оскільки він не є його власником.

З огляду на викладене, при прийнятті рішення суд забезпечив дотримання вимог чинного законодавства і насамперед ст.ст. 10, 60, 213, 214, 215 ЦПК України щодо всебічного, повного та об'єктивного дослідження усіх фактичних обставин справи відповідно до вимог закону, та дав правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, через що його рішення підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, суттєвими не являються, колегія суддів не вбачає підстав для зміни або скасування оскаржуваного рішення, яке ухвалено з додержанням вимог закону.

Згідно ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 307ч.1п.1), 308, 313, 314ч.1п.1), 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Зміївського районного суду Харківської області від 27 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - Судді -