Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/182/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Степанов С. В.
Доповідач Белінська І. М.
УХВАЛА

Іменем України

04.02.2015 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

Белінської І.М. - головуючої,

Сукач Т.О.,

Чельник О.І.,

при секретареві - Постоєнко А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Кіровограді цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_6, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Реєстраційна служба Долинського районного управління юстиції Кіровоградської області, відділ Дежземагенства у Долинському районі Кіровоградської області, - про розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення орендної плати за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 24 листопада 2014 року,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2014 року ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом до ФОП ОСОБА_6 про розірвання договору оренди земельної ділянки, стягнення заборгованості по орендній платі за 2010-2013 роки та пені за прострочення виплати орендної плати відповідно до п.14 договору оренди.

Посилалась на те, що відповідач не виконує належним чином умови договору оренди належної їй на праві власності земельної ділянки, укладеного 13.11.2009 року, щодо повної та своєчасної виплати їй орендної плати.

З урахуванням змін до позовних вимог, просила стягнути з відповідача 10 461 грн.90 коп. заборгованості по орендній платі, 71 566 грн.50 коп. пені за прострочення виконання зобов»язання по виплаті орендної плати та розірвати договір оренди з підстав систематичної несплати орендної плати.

Рішенням Долинського районного суду від 24 листопада 2014 року у задоволенні позову ОСОБА_5 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення через недоведеність обставин справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновку суду обставинам справи і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог. Вказує на те, що надані відповідачем розписки про отримання нею орендної плати не є належними та допустими доказами належної сплати орендної плати, оскільки вони не містять імені особи, яка її видала, а тому неможливо ідентифікувати цю особу. За таких обставин, вважає, що висновок суду про виплату відповідачем їй орендної плати ґрунтується на припущенні. Припущенням є і висновок суду про нібито відправлений їй відповідачем поштовий переказ у сумі 950 грн. від 25.12.2013 року в рахунок сплати орендної плати.

Заслухавши пояснення представника ОСОБА_5 ОСОБА_7, який просив задовольнити апеляційну скаргу, заперечення проти скарги представника ФОП ОСОБА_6 ОСОБА_8, дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення Долинського районного суду від 24 листопада 2014 року - залишенню без змін з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відповідач належним чином виконував умови укладеного між ним та позивачкою 13.11.2009 року договору оренди землі у частині виплати їй орендної плати за 2010- 2013 роки. Факт виплати відповідачем позивачці орендної плати підтверджується розписками ОСОБА_5 та квитанцією про поштовий електронний переказ грошей. Судом встановлено, що за період 2010-2013 роки ФОП ОСОБА_6 виплатив ОСОБА_5 11 750 гривень орендної плати, що відповідає умовам пунктів 9 та 11 договору.

Такий висновок відповідає обставинам справи, ґрунтується на повному та всебічному з»ясуванні обставин справи та належній оцінці наданих доказів.

Не спростувуючи факт написання нею наданих відповідачем розписок про отримання орендної плати від 30.10.2009 року та від 27.11.2010 року, позивачка, заперечуючи факт отримання орендної плати за 2010-2013 роки, вказує на те, що єдиним належним та допустимим доказом наявності такого факту може бути відомість нарахування та виплати орендної плати за землю, що передбачено додатком 2 пункту 28 Методичних рекомендацій про бухгалтерський облік розрахунків з власниками земельних та майнових раїв сільськогосподарських підприємств, викладених у листі Міністерства аграрної політики від 4.12.2003 р. № 37-27-12/14024, - яка відсутня.

Проте, з доводами ОСОБА_5 не можна погодитись, оскільки недотримання відповідачем як суб»єктом підприємницької діяльності - фізичною особою-підприємцем зазначених рекомендацій щодо ведення бухгалтерського обліку при нарахуванні та видачі орендної плати позивачці ( відсутність відповідної відомості) за доведеності факту сплати орендної плати іншими допустимими доказами, саме по собі не може бути підставою для визнання встановленим факту невиплати орендної плати.

Крім того, позивачка в апеляційній скарзі зазначає, що Закон України « Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» поширюється на всіх юридичних осіб, створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності. Проте, матеріали справи не містять доказів того, що відповідач здійснює свою підприємницьку діяльність як юридична особа.

Зміст розписок ОСОБА_5 про отримання нею орендної плати за 2010-2013 роки є чітким і однозначним із зазначенням розміру отриманих коштів за кожен рік, серії та номеру паспорта позивачки та інших відомостей, які без сумніву свідчать про отримання позивачкою орендної плати від відповідача.

Відповідно до ч.1ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Оцінка доказів здійснюється судом за правилами, встановленими ст.212 ЦПК України. Порушень судом першої інстанції правил, передбачених ст.212 ЦПК України не встановлено.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про недоведеність позивачкою підстав для розірвання договору оренди, стягнення орендної плати та пені і ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до ч.1ст.308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 304, 307, ч.1ст.308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити, а рішення Долинського районного суду від 24 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі 20 днів з дня набрання нею законної сили.

ГОЛОВУЮЧА:

СУДДІ: