Справа № 724/1283/14-ц
Провадження № 2/724/11/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2015 року м. Хотин

Хотинський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого Єфтеньєва О. Г.

при секретарі Боднарюк В. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Долинянська сільська рада Хотинського району Чернівецької області про усунення перешкод у користуванні та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, Долинянської сільської ради про зобов'язання вчинити дії ,-

ВСТАНОВИВ:

16.07.2014 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Долинянська сільська рада Хотинського району Чернівецької області про усунення перешкод у користуванні.

Під час розгляду справи уточнила свої вимоги і просила, зобов'язати відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 не

чинити їй перешкоди у користуванні житловим будинком АДРЕСА_1,

який належить їй на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме

майно від 5 березня 2007 року та під'їзною дорогою до житлового будинку

шляхом здійснення ними за власний рахунок ремонтно-відновлювальних

робіт з метою вирівняння дорожнього покриття під'їзної дороги з АДРЕСА_1 до її житлового будинку та демонтування водостічного

містка й бетонного перекриття на узбіччі зазначеної під'їзної дороги.

Посилаючись на те, що згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Долинянської сільської ради Хотинського району Чернівецької області вона являється власником житлового будинку по АДРЕСА_1 Хотинського району Чернівецької області, з

азначила, що в 1975 році правлінням колишнього колгоспного двору була підведена до її житлового будинку під"їзна дорога. На той час за адресою АДРЕСА_2 знаходилась сільська лазня.

Також вказала, що рішенням дев"ятої сесії ХХІУ скликання Долинянської сільської ради від 02 серпня 2003 року була підтверджена законність існування під"їзної дороги до її будинковолодіння за рахунок громадських земель села. Одночасно, цим рішенням, її було зобов'язано утримувати дану ділянку дороги в належному стані, включно і узбіччя цієї дороги шириною по 0,5 м.

Крім того, наявність даної дороги підтверджується копією викопіювання із плану адміністративних меж Долинянської сільської ради Хотинського району Чернівецької області.

Однак вказала, починаючи з 2011 року ОСОБА_2 чинить їй перешкоди у користуванні зазначеною дорогою та, відповідно її власністю у вигляді будинковолодіння та земельною ділянкою.

Так, за її зверненням, 20 жовтня 2011 року Долинянською сільською радою був затверджений Акт, яким встановлено, що роботи по облаштуванню водостічного містка ОСОБА_2 проводив з порушенням чинного законодавства, а саме без наявності відповідного дозволу на виконання цих робіт та на закриття під'їзної дороги , в тому числі без її погодження. Одночасно ОСОБА_2 було попереджено про вчинене порушення Правил благоустрою населеного пункту.

Зазначила, що в липні 2014 року їй стало відомо про те, що рішенням №149-2013 року Долинянської сільської ради від 04 квітня 2013 року затверджений проект із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду терміном на 49 років для обслуговування нежитлового приміщення в АДРЕСА_2 Хотинського району Чернівецької області ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5.

Крім того також до суду із зустрічним позовом звернувся ОСОБА_2 до ОСОБА_1, Долинянської сільської ради Хотинського району Чернівецької області про зобов'язання вчинити дії.

Просив, демонтувати самовільно збудовані ОСОБА_1 міст та дорогу та надати йому

земельну ділянку в АДРЕСА_2 в повному обсязі площею 0.15 га, яка закріплена за приміщенням бувшої лазні згідно картографічного зображен

ня, а нині належить до житлової будівлі згідно Рішення Хотинського районного суду від 12 грудня 2013 року .

Посилаючись на те, що він є єдиним власником житлової будівлі в АДРЕСА_2, реконструйованої з лазні за відповідними дозволами Долинянської сільської ради, архітектурного бюро Хотинського району та іншими компетентними службами району, а також визнаним за ним житловим будинком згідно з рішенням Хотинського районного суду від 12 грудня 2013 року, до якої згідно викопіювання із плану с.Долиняни прилягає земельна ділянка площею 0.15 га.

Зазначив, що д

ана земельна ділянка в минулому належала його покійній бабусі ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 і входила до земельної ділянки наданої бабусі до житлового будинку. В 1962 році тодішнім колгоспом «Маяк» на цій земельній ділянці було побудовано сільську лазню, а бабусі було надано право займатись сінокосом. В 1974 році без будь-якого дозволу й погодження з колгоспу сусідом ОСОБА_7 було розпочато самовільне облаштування під»їзду до свого будинку шляхом побудови містка через річку Черлену та спорудження земляного насипу по діагоналі на земельній ділянці біля сільської лазні, при цьому старий під»їзд на протилежному березі річки Черлена, яким він користувався в попередні роки було закинуто. Крім того незважаючи на заборону згідно виписки з протоколу засідання правління колгоспу №82 від 24.10.1974 року про самовільне будівництво під»здної дороги та спорудження мосту малої пропускної спроможності води на відстані всього 12 метрів вверх по течії перед гідроспорудою з набагато більшою пропускною

спроможністю води, дана дорога була споруджена.

Вказав, що в 2003 році тодішня селянська спілка «Маяк» с.Долиняни проводила розпаювання майна. Приміщення сільської лазні теж було розпайовано і передано в рахунок майнових паїв та погашення заборгованості по заробітній платі членам сім»ї та родини, а саме ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_5.

Вказав, що саме тому в 2003 році сусіди ОСОБА_1 та її чоловік ОСОБА_8 розуміючи, що прийде новий власник приміщення лазні і пред»явить право на земельну ділянку вирішили узаконити існування під»їздної дороги рішенням сесії сільської ради.

В 2008 році сільська рада, спираючись на картографічне зображення плану забудови села, надає земельну ділянку в повному розмірі площею 0.15 га для обслуговування нежитлового приміщення сільської лазні для реконструкції її під житловий будинок згідно рішення виконавчого комітету сільської ради № 16/3 від 12 березня 2008 року. Після цього він просив ОСОБА_1 перенести свою дорогу на попереднє місце розташування . Вона категорично відмовила. А сільська рада при затвердженні проекту землеустрою згідно рішення сесії сільської ради від 04 квітня 2013 року № 149 - 2013 вилучає в нього частину даної земельної ділянки та надає її в оренду. На його звернення до сільської ради та звернення його батьків про те щоб сусідка ОСОБА_1 надала, як доказ документи, які дозволили їй побудувати дорогу біля сільської лазні, він ще до цих пір не отримав відповіді.

Зазначив, що незаконне будівництво під»їздної дороги до будинковолодіння ОСОБА_1 спричинило як наслідок постійне підтоплення та підняття ґрунтових вод земельної ділянки внаслідок чого вимокли плодові дерева сливи в кількості 20 штук та 3 горіхів. Крім того перезволоження ґрунту спричинює його зсув, внаслідок чого відхилилась кам»яна опора стіни гаражного приміщення на 10 см. та просідає фундамент. Під час танення снігу та зливних дощів вода не має належного відтоку оскільки дорога перешкоджає цьому, внаслідок чого вода в криниці на подвір»ї не придатна до вживання.

Також вказав, що великою загрозою слугує також самовільно побудований міст перед гідроспорудою великої пропускної здатності води. Даний міст вузький і затримує сміття та рештки дерев і гілок. Вверх по течії знаходиться сільський став площею 16 га. Під час повені вода через вузький міст та накопичене під ним сміття може може зруйнувати його і стати бар»єром перед основним великим мостом (гідроспорудою) внаслідок чого мій будинок і подвір»я можуть бути підтопленими разом із будинками в господарствах, що знаходяться поруч.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представники підтримали позовну заяву в повному обсязі просили задовольнити, посилаючись на обставини викладенні в позовній заяві.

Стосовно зустрічного позову до суду надали заперечення відповідно до яких просили відмовити в повному обсязі в задоволенні позовних вимог за безпідставністю

В судовому засіданні відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_4 позовні вимоги не визнали просили відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі та подали свої заперечення проти позову, згідно яких вказали що наявні підстави для відмови в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Вказали, що

даним заїздом позивач як користувався так і користується до цих пір, лише перед тим як провести фотографування даного участку землі, позивачем самостійно було демонтовано два дерев»яні трапи, по яких він заїжджав до свого господарства. На даний час позивач заїжджає без будь-якого дозволу через його особистий заїзд, який зображено на кадастровому плані.

Зазначили, що дорога не перекопувалася самостійно, чи з метою перешкоджання заїзду, це було проведене вимушене водовідведення води в річку Черлену, тобто було продовжено стічну канаву вздовж центральної дороги села по АДРЕСА_2 , передбаченої правилами благоустрою населених пунктів. Згадані роботи по водовідведенню проводились його сім»єю спільно з чоловіком позивача ОСОБА_8 та з усного дозволу сільського голови ОСОБА_9, що дало змогу спрямувати потік води в річку Черлену , так як до цих пір потік води впирався в насип дороги, нагромаджував сміття, пісчано-гравійну суміш і розтікався по його подвір»ю інколи доходячи до фундаменту будинку та затоплюючи криницю до самого верху вода з якої і до цих пір не придатна да вживання . Також вказав , що його сім»єю на прокопаному місці канави було змонтовано місток з дерев»яних балок та металевих плит, яким позивач користувався протягом наступних двох з половиною років до тих пір поки вантажний автомобіль Камаз зруйнував його завозячи гравій . Після цього руйнування мосту, позивач перебуваючи з ними в неприязних відносинах не вжив ніяких заходів для відновлення водопропускої Зазначили, що дорога не перекопувалася самостійно, чи з метою перешкоджання заїзду, це було проведене вимушене водовідведення води в річку Черлену, тобто було продовжено стічну канаву вздовж центральної дороги села по АДРЕСА_2 , передбаченої правилами благоустрою населених пунктів. Згадані роботи по водовідведенню проводились його сім»єю спільно з чоловіком позивача ОСОБА_8 та з усного дозволу сільського голови ОСОБА_9, що дало змогу спрямувати потік води в річку Черлену , так як до цих пір потік води впирався в насип дороги, нагромаджував сміття, пісчано-гравійну суміш і розтікався по його подвір»ю інколи доходячи до фундаменту будинку та затоплюючи криницю до самого верху вода з якої і до цих пір не придатна да вживання . Також вказав , що його сім»єю на прокопаному місці канави було змонтовано місток з дерев»яних балок та металевих плит, яким позивач користувався протягом наступних двох з половиною років до тих пір поки вантажний автомобіль Камаз зруйнував його завозячи гравій . Після цього руйнування мосту, позивач перебуваючи з ними в неприязних відносинах не вжив ніяких заходів для відновлення водопропускої здатності мосту та водовідведення. Замість цього він самостійно поверх мосту забутував великим камінням міст, внаслідок чого вода почала знову витікати йому на подвіря, що призвело до вимокання плодових дерев та знищення ягід. Також вказав, що дана дорога збудована самоправно без дозволу на будівництво мосту та без водовідведення. Замість цього він самостійно поверх мосту забутував великим камінням міст, внаслідок чого вода почала знову витікати йому на подвір'я, що призвело до вимокання плодових дерев та знищення ягід. Також вказав, що дана дорога збудована самоправно без дозволу .

Стосовно зустрічної позовної заяви відповідачі підтримали її в повному обсязі посилаючись на обставини викладеній в зустрічній позовній заяві та просили задовольнити в повному обсязі.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засідання показав, що може підтвердити лише те, що бачив як ОСОБА_8 будувався міст.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні показав, що дійсно ОСОБА_4 прокопував канаву вздовж центральної дороги з своєї сторони річки.

Ухвалою Хотинського районного суду від 14.01.2015 року закрите провадження в даній справі в частині позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1, Долинянської сільської ради про скасування рішення Долинянської сільської ради за № 30-2003 від 02.08.2003 року підтвердження законності існування під'їзної дороги до будинковолодіння гр. ОСОБА_11 в АДРЕСА_1 відведеної за рахунок громадських земель села, зобов'язавши при цьому домовласницю ОСОБА_11 утримувати дану ділянку дороги в належному стані, включно і узбіччя цієї дороги шириною по 0,5 м..

Вислухавши пояснення сторін, покази свідків та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 та зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.11 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено наступне: згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Долинянської сільської ради Хотинського району Чернівецької області позивач ОСОБА_1 являється власником житлового будинку по АДРЕСА_1 Хотинського району Чернівецької області, що вбачається з свідоцтва та копія інвентарної справи житлового будинку.

Також встановлено, що в 1974 році рішенням правління колгоспу було заборонено ОСОБА_7 будівництво мосту через яр (потік), а також заїзної дороги через територію сільської бані, що підтверджено випискою з протоколу рішення правління колгоспу "Маяк" від 24.10.1974 року. На той час за адресою АДРЕСА_2 знаходилась сільська лазня.

Як вбачається з генерального плана села Долиняни, який досліджувався в судовому засіданні, даних про зміну якого суду не надано, жодної під'їзної дороги від центральної дороги, повз будинок який належить ОСОБА_2 та на час складання генерального плану був лазнею (№ 356) через річку яка зображена на карті і протікає повз лазню - не має. проте ділянка, яка на даний час перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_1 без наявності зареєстрованого права власності чи права користування на неї, згідно генплану має дотичну смугу з центральною дорогою, що визнали сторони по справі.

Згідно рішення дев"ятої сесії ХХІУ скликання Долинянської сільської ради від 02 серпня 2003 року була підтверджена законність існування під"їзної дороги до будинковолодіння позивача за рахунок громадських земель села. Одночасно, цим рішенням, позивача було зобов'язано утримувати дану ділянку дороги в належному стані, включно і узбіччя цієї дороги шириною по 0,5 м.

Рішення правління колишнього колгоспного двору 1975 року суду надано не було, наявність його не визнається відповідачами за первісним позовом, а тому посилання ОСОБА_1 на вказане рішення є безпідставним.

В матеріалах справи відсутні дані які б вказували де знаходиться під'їзна дорога до будинку позивача, крім того ОСОБА_1 не надала доказів які б стверджували що відповідачами створюються перешкоди в користуванні житловим будинком за АДРЕСА_1

На томість згідно генерального плану та збірного кадастрового плану земельної ділянки, земельна ділянка 294 - 117 (розміром 0,23 га, згідно кадастрового плану ) прилягає поряд з річкою до центральної дороги . Відповідачі за первісним позовом підтверджують, що частина земельної ділянки яка перебувала у фактичному користуванні позивачки і межує з річкою і дорогою є так звана самовільна під'їзна дорога. Доказів які б спростовували даний факт в матеріалах справи відсутні, як і докази того, що відрізком цієї земельної ділянки ( під'їзної дороги) створюють перешкоди ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5, так і ОСОБА_4, оскільки свідок ОСОБА_8 підтвердив, що ОСОБА_4 прокопував канал вздовж центральної дороги з своєї сторони річки .

Згідно рішення №149-2013 року Долинянської сільської ради від 04 квітня 2013 року затверджений проект із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду терміном на 49 років для обслуговування нежитлового приміщення в АДРЕСА_2 Хотинського району Чернівецької області ОСОБА_2, Згідно рішення №149-2013 року Долинянської сільської ради від 04 квітня 2013 року затверджений проект із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду терміном на 49 років для обслуговування нежитлового приміщення в АДРЕСА_2 Хотинського району Чернівецької області ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, проте договір оренди на даний час не укладений у зв'язку з розглядом цієї цивільної справи.

Також судом встановлено, що ОСОБА_2 є власником житлової будівлі в АДРЕСА_2, реконструйованої з лазні за відповідними дозволами Долинянської сільської ради, архітектурного бюро Хотинського району та іншими компетентними службами району, а також визнаним ним житловим будинком згідно з рішенням Хотинського районного суду від 12 грудня 2013 року, до якої згідно викопіювання із плану с.Долиняни прилягає земельна ділянка площею 0.15 га.

Згідно приписів п.1 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної та комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ч.2 ст. 21 Цивільного кодексу України передбачено, що суд визнає незаконним та скасовує нормативно-правовий акт органу місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Відповідно до ст. 378 ЦК України Право власності особи на земельну ділянку може бути припинене за рішенням суду у випадках, встановлених законом.

Відповідно до ст. 393 ЦК України Правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта. У разі неможливості відновлення попереднього становища власник має право на відшкодування майнової та моральної шкоди.

Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Згідно п.п. «а» «б» ст. 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього кодексу.

Статтею 152 ЗК України передбачено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до ст. 125 ЗК України «Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав».

ОСОБА_2 не надав суду доказів того, що збудовані міст та дорога (під'їзна дорога) збудовані саме ОСОБА_1 і яким не будь чином порушують його права.

Відповідно до Земельного кодексу України та ЗУ "Про місцеве самоврядування в Україні" суд не наділений повноваженнями щодо виділу земельної ділянки.

Згідно рішення за № 122-20-12 від 14 вересня 2012 року Долинянської сільської ради Хотинського району ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 надано дозвіл на виготовлення проекту із землеустрою щодо надання в оренду земельної ділянки орієнтовочною площею 0,15 га для обслуговування нежитлового приміщення по АДРЕСА_2.

На підставі викладеного ОСОБА_2 слід відмовити в задоволенні позову.

Суд вважає, що позивачем за первісним позовом ОСОБА_1 ні позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_2 не зазначено обставини якими вони обґрунтовує свої вимоги, посилання на докази що їх підтверджують .

За таких, обставин, суд вирішив що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Долинянська сільська рада Хотинського району Чернівецької області про усунення перешкод у користуванні та зустрічний позов

ОСОБА_2 до ОСОБА_1, Долинянської сільської ради про зобов'язання вчинити дії є необґрунтованими, недоведеними, а тому в їх задоволенні слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.118,116,12,352,125, Земельним кодексом України, ст.319, ч. 1 ст. 321, ч.1 ст. 316, ч.2 ст. 21, ст.ст.378,393, Цивільним кодексом України , ч. 1 ст. 10 ЗУ "Про місцеве самоврядування", ст.ст. 10, 11, 60, 61,119, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Долинянська сільська рада Хотинського району Чернівецької області про усунення перешкод у користуванні - відмовити в повному обсязі.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1, Долинянської сільської ради про зобов'язання вчинити дії - відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку до апеляційного суду Чернівецької області через Хотинський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

.

Суддя: О. Г. Єфтеньєв