РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

Справа №668/5958/15-ц

Пров. №2/668/1733/15

04.06.2015 року Суворовський районний суд м.Херсона в складі:

головуючого судді Зубова О.С.,

при секретарі Хандусенко 0.Е.,

за участю представника позивача адвоката

ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання такими що втратили право користування квартирою та виселення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з даним позовом та його представник пояснила у судовому засіданні, що позивачу належить квартира в якої без його згоди зареєстровані та проживають відповідачі, так як колишній власник квартири ОСОБА_4, після укладання угоди дарування не висилився з неї та залишився гам зареєстрований. Відповідачі добровільно виселитися та знятися з реєстрації з квартири, не бажають, чим перешкоджають позивачу, у вільному користуванні та розпорядженні власним майном. Просила суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування даною квартирою та висилити їх.

Відповідач ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_2 позов не визнали, з підстав спливу позовної давності. Інші відповідачі ОСОБА_5, ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_7 у судове засідання не з'явилися, однак надали суду заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги не визнали.

Відповідно до наданих сторонами доказів, досліджених у судовому засіданні, судом, встановлені наступні обставини та визначені відповідні їм правовідносини.

Так, відповідно до договору дарування від 06.11.2001 року позивачу належить квартира №3 в корп.З будинку 166 по пр-ту Сенявіна в м.Херсоні.

Після укладення вказаного договору колишній власник відповідач І ОСОБА_9 з вказаної квартири не висилився, залишився зареєстрованим та проживати в цієї квартирі, та став оспорювати в судовому порядку договір дарування.

Повий власник цієї квартири, а саме позивач у зв'язку з розглядом судами спорів щодо договору дарування не вимагав виселення ОСОБА_4

В 2003 році ОСОБА_4 зареєстрував в цієї квартирі без згоди власника- позивача своїх чотирьох неповнолітніх - інших відповідачів, які на даний час досягли повноліття.

Після відчуження квартири за договором дарування, між сторонами будь-яких договорів на право користування квартирою не укладалося до наступного часу.

Па даний час у позові ОСОБА_4 щодо визнання договору дарування недійсним відмовлено, він добровільно знявся з реєстрації в спірної квартири, однак залишається проживати неї разом із своїми дітьми.

Виходячи з цього суд приймає до уваги надані позивачем зазначені вище докази та вважає встановленим наявність вказаних вище фактів. якими позивач обгрунтовує свої позовні вимоги, відповідач фактично визнав зазначені обставини.

Виходячи з встановленого, суд зазначає, що відповідачі необгрунтовано перешкоджають позивачу в користуванні квартирою.

Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з п.1 ч. 1 ст.346 ЦК України право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна і відповідно він втрачає з моменту відчуження права володіння, користування та розпоряджання цим майном, окрім випадків продовження цих прав за договором з новім власником.

Таким чином, з часу відчуження спірної квартири ОСОБА_4 в порушення ст.ст.317,346 ЦК України, незаконно не звільнив цю квартиру, та в наступному не маючи на цю квартиру ніяких прав зареєстрував в неї своїх неповнолітніх дітей, та продовжує утримувати квартиру, чим порушує права власника позивача, передбачені ст.ст. 317,383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, і передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатись своїм житлом на свій власний розсуд.

Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном будь-яким способом, в даному випадку шляхом визнання того що вони не мають права користування, що відповідно до ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" є підставою для зняття з реєстрації, а також вимагати звільнення його майна від сторонніх осіб, шляхом виселення, так як жодних угод між сторонами про безоплатне користування даним приміщення не існує, що свідчить про безпідставність проживання у даній квартирі відповідачів.

Доводи відповідача про те що пройшли строки позовної давності суд вважає необгрунтованими, оскільки перешкоджання є тривалим порушенням, тому право позивача використовувати і розпоряджатись своїм житлом на свій власний розсуд, в тому числі це було його право не пред'являти позову до вирішення спорів відносно договору дарування у судах.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.8,10,212-214 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 - задовольнити.

Визнати ОСОБА_4. ОСОБА_5. ОСОБА_10. ОСОБА_7,

ОСОБА_8 такими, що втратили право користування квартирою №3. що розташована в корпусі 3 будинку №166 по пр-ту Сенявіна в м.Херсоні.

Висилити ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_10, ОСОБА_7.

ОСОБА_8 з квартири №3, що розташована в корпусі 3 будинку

№166 по пр-ту Сенявіна в м.Херсоні.

Стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_5. ОСОБА_10. ОСОБА_7,

ОСОБА_8 на користь:

1)
ОСОБА_3 по 48 грн. 72 коп. у відшкодування судового збору.

2) в доход держави по 194 грн. 88 коп. судовий збір.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Херсонській області через Суворовський районний суд м. Херсону, шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

СуддяОСОБА_11