____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/3278/13-ц
Провадження № 2/520/1344/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2015 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Літвінової І.А.

секретарі судового засідання - Непомнющий М.М., Хіхлуха О.А., Монастирська Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Одесі цивільну справу за позовом КВАРТИРНО-ЕКСПЛУАТАЦІЙНОГО ВІДДІЛУ МІСТА ОДЕСИ МІНІСТЕРСТВА ОБОРОНИ УКРАЇНИ до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: Київська районна адміністрація Одеської міської ради, як орган опіки та піклування, Військова академія м. Одеса, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про виселення з гуртожитку,

В С Т А Н О В И В:

14 березня 2013 року Квартирно-експлуатаційний відділ м. Одеси звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_8, ОСОБА_9, третя особа - Київська районна адміністрація Одеської міської ради, як орган опіки та піклування про виселення із гуртожитку та просить суд виселити відповідачів із житлового приміщення в гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1. Позивач вказує, що ОСОБА_2 ігнорує попередження Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси про звільнення 51 кв. м.в житлової площі гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1, в яку він вселився з дозволу начальника Військового Інституту ОНПУ під час проходження військової служби у Військовій прокуратурі Південного регіону України для тимчасового проживання разом із членами сім'ї.

Справа розглядалася неодноразово. Так, 04 липня 2013 року Київський районний суд м. Одеси (головуюча - суддя Калініченко Л.В.) ухвалив рішення, яким позов Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_9, третя особа Київська районна адміністрація Одеської міської ради про виселення задовольнив та вирішив виселити ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_9 з житлового приміщення гуртожитку кімнати АДРЕСА_1.

Апеляційний суд Одеської області вказане рішення скасував та рішенням від 01.10.2013 року відмовив у задоволенні позову Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_9 про виселення без надання іншого житлового приміщення.

Колегія судів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 22.12.2013 року касаційну скаргу квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси задовольнила частково, рішення Київського районного суду м. Одеси від 04.07.2013 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 01.10.2013 року скасувала, а справу передала на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 07.02.2014 р. справу № 520/3278/13-ц прийнято на новий розгляд та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Під час нового розгляду справи ухвалою суду від 17.06.2014 року до участі у справі в якості третіх осіб без самостійних вимог на предмет позову залучені: Військова Академія міста Одеси, ОСОБА_6 та ОСОБА_7.

Представник позивача під час нового розгляду справи позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених у позовній заяві, просив суд позов задовольнити. В судове засідання 20 січня 2015 року не з'явився, надавши заяву про проведення розгляду справи без його участі.

Відповідачі під час нового розгляду справи заявлені позовні вимоги не визнали, просили в їх задоволені відмовити. Відповідач ОСОБА_2, який одночасно є й представником ОСОБА_3 за довіреністю від 15.04.2013 р., надав письмові заперечення проти позову.

В запереченнях зазначено, що підставою для вселення ОСОБА_2 та його батьків - ОСОБА_7 та ОСОБА_6 до спірної кімнати в гуртожитку стало проходження відповідачем військової служби у Збройних силах України, у зв'язку з чим ним був отриманий ордер № 9 від 06.07.2006 року на зайняття кімнати АДРЕСА_1. Відповідач зазначає, що оригінал вказаного ордеру він здав до адміністрації гуртожитку при вселенні і в нього наявна лише копія.

Відповідач також посилається на те, що видачі ордера передував дозвіл на вселення, погоджений з керівництвом Одеського інституту сухопутних військ (далі - ОІСВ), що міститься в матеріалах справи (т. 1 а.с. 61).

ОСОБА_2 вказує, що має понад 20 років вислуги військової служби, в тому числі понад 10 років військової служби в межах м. Одеси, є військовим пенсіонером, а тому на підставі положень ст. 125 ЖК України вважає, що він та його сім'я можуть бути виселені з гуртожитку лише з наданням іншого жилого приміщення.

В подальшому ОСОБА_2 були надані доповнення до заперечень проти позову, якими останній зауважив на пропуск позивачем строків позовної давності при зверненні з позовом до суду, який, на його думку, повинен обчислюватись з дати заселення до гуртожитку - з липня 2006 року.

У судове засідання 20 січня 2015 року відповідачі та треті особи не з'явились, надавши заяви з проханням слухати справу без їх участі. В матеріалах справи наявні заяви ОСОБА_6 та Київської районної адміністрації Одеської міської ради, як органу опіки та піклування, якими останні висловили своє ставлення до заявлених позовних вимог, просили суд у задоволені позову відмовити.

Дослідивши докази в їх сукупності, виконавши в повній мірі вказівки, що містяться в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22.12.2013 року стосовно: статусу приміщення, яке займає відповідач, видачі ордера на зайняття жилої площі в гуртожитку, характеру роботи ОСОБА_2, підстав припинення трудової діяльності, стажу військової служби, доказів прийому-передачі будівель військового містечка на баланс позивача, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволені заявлених позовних вимог з наступних підстав:

як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 проходив військову службу в лавах Збройних Сил України з 17 листопада 1988 року по 05 березня 2009 року (звільнено у запас за станом здоров'я згідно Наказу заступника Міністра оборони № 13 від 06.02.2009).

Під час перебування на військовій службі, за погодженням начальника ОІСВ генерал-лейтенанта Троца А.С., сім'ї ОСОБА_2 надано дозвіл на заселення до гуртожитку АДРЕСА_1. До складу сім'ї ОСОБА_2 входять його батьки ОСОБА_7 та ОСОБА_6 (т. 1 а.с. 61).

На підставі цього, 06 липня 2006 року ОІСВ ОСОБА_2 видано ордер № 9 про зайняття 3 (трьох) кімнат, площею 57 м2 у гуртожитку АДРЕСА_1. При цьому під час судового розгляду позивач та відповідачі визнали, що вказана адреса є тотожна адресі: АДРЕСА_1, а від так за положеннями ч. 1 ст. 61 ЦПК України вказана обставина доказуванню не підлягає.

Оскільки на виконання вимог Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 3 червня 1986 р. № 208, ОСОБА_2 оригінал ордеру було здано до адміністрації гуртожитку і в даний момент у нього в наявності лише копія цього документу, ухвалою суду з Військової академії міста Одеси (правонаступник ОІСВ) був витребуваний оригінал вказаного ордеру. Проте, як встановлено під час судового розгляду, ордер № 9 від 06.07.2006 так само, як і будь-які документи щодо підстав його видачі, до цього часу не збереглись.

Разом з цим до цього часу з позовними вимогами про визнання вказаного ордеру недійсним позивач не звертався, жодних дій, направлених на визнання безпідставним проживання відповідачів у гуртожитку не вчиняв.

Надалі судом встановлено, що на підставі Наказу Начальника Одеського гарнізону № 6 від 20.03.2009 «Про виконання заходів з прийому-передачі гуртожитків на обслуговування до КЕВ м. Одеси» будівлі військового містечка № 217, що використовуються, як гуртожитки, в тому числі і будівля № 33, були передані на баланс Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси за актом прийому-передачі від 08.09.2009.

Згідно довідки за підписом ТВО начальника Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси С.І. Гаврилюка № 1482 від 04.06.2014, будівлі за генпланом № 24, 33, 39, 42, розташовані на території містечка АДРЕСА_1 є військовим майном, перебувають на балансі, експлуатуються і обслуговуються Квартирно-експлуатаційний відділом м. Одеси.

Відповідно до статті 109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом.

Робітники і службовці, що припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, а також громадяни, які виключені з членів колгоспу або вийшли з колгоспу за власним бажанням, підлягають виселенню з службового жилого приміщення з усіма особами, які з ними проживають, без надання іншого жилого приміщення (ст. 124 ЖК України).

За положеннями ст. 125 ЖК України, без надання іншого жилого приміщення у випадках, зазначених у статті 124 цього Кодексу, не може бути виселено, зокрема осіб, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації, що надали їм службове жиле приміщення, не менш як десять років.

Оскільки відповідач ОСОБА_2 має стаж військової служби у Збройних Силах України 20 років 3 місяці 19 днів, з них 12 років 8 місяців 9 днів - в межах Одеського гарнізону, він може бути виселений з особами, які з ним проживають лише з наданням іншого жилого приміщення відповідно до положень ст. 125 ЖК України.

При цьому під час судового розгляду встановлено, що відповідачі іншого житла не мають.

На теперішній час ОСОБА_2 перебуває на квартирному обліку в загальній черзі, за місцем проживання при Київській районній адміністрації Одеської міської ради складом сім'ї три особи: він, дружина ОСОБА_3, донька дружини - ОСОБА_4 2000 р.н. Підставою для взяття на квартирний облік є проживання в гуртожитку, що підтверджується розпорядженням Київської районної адміністрації № 544 від 02.10.2014.

В той же час судом береться до уваги заява ОСОБА_2 про застосування строків позовної давності.

Так, згідно з ч. 1 ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Статтею 253 ЦК України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якої пов'язано його початок.

Суд приходить до висновку, що початок перебігу строку позовної давності в даному випадку починається з 09.09.2009 року - наступний день від дня передачі гуртожитку на баланс Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси.

Тобто, починаючи з 09.09.2009 року позивач протягом 3-х років до 09.09.2012 року міг звернутися з відповідним позовом до суду.

Згідно з ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється у три роки.

За положеннями ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за завою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Посилання представника позивача на те, що позовна заява була подана до суду лише 14.03.2013 у зв'язку з великою завантаженістю та браком у представника часу для подання позову, судом до уваги не приймається через неспроможність таких доводів.

Отже сплив позовної давності, про застосування якої заявлено ОСОБА_2, у даному випадку є самостійною підставою для відмови у задоволені позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 109, 125, 124 ЖК України; ст.ст.252, 253, 256, 257, 267 ЦК України; ст.ст. ст.ст. 10, 11, 57-60, 208, 209, 212-215, 223, 338 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволені позовних вимог КВАРТИРНО-ЕКСПЛУАТАЦІЙНОГО ВІДДІЛУ МІСТА ОДЕСИ МІНІСТЕРСТВА ОБОРОНИ УКРАЇНИ до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: Київська районна адміністрація Одеської міської ради, як орган опіки та піклування, Військова академія м. Одеса, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про виселення з гуртожитку - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Київський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Літвінова І. А.