РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/8418/13-ц

пр. № 2/759/50/15

20 січня 2015 року Святошинський районний суд м. Києва

у складі: головуючого-судді Петренко Н.О.

при секретарі Савченко Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, яка виступає в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: Дванадцята Київська державна нотаріальна контора в особі Головного управління юстиції у м. Києві, Служба у справах дітей Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації про визнання договору дарування недійсним

встановив:

Позивачі звернулись до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3. помер їх батько ОСОБА_6, після смерті якого відкрилась спадщина, зокрема на ? частину квартири АДРЕСА_1. Після смерті батька позивачі звернулись до приватного нотаріуса з заявами про прийняття спадщини за законом, але нотаріус їм відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки ? частини спірної квартири, які належали ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, було подаровано ОСОБА_4. Позивачі вважають, що їх батько не розумів значення своїх дій під час підписання договору дарування, оскільки був інвалідом І групи, потребував постійного стороннього догляду. Просять визнати недійсним договір дарування ? частин квартири АДРЕСА_1.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити.

Представник відповідачів в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову посилаючись на те, що в вересні 2002р. ОСОБА_6 отримав виробничу травму, згодом йому була встановлена І група інвалідності. Дізнавшись, що ОСОБА_6 завжди буде інвалідом, його дружина відмовилась від нього та позбавила його батьківських прав. Весь час, починаючи з вересня 2002р. і по день його смерті за померлим доглядала його матір ОСОБА_5 та рідна сестра ОСОБА_4 Остання фактично утримувала своїх батьків та брата-інваліда, купувала йому дорогі ліки, які ОСОБА_6 на свою мізерну пенсію не міг купити, годувала його, купала, прала його одяг, підтримувала психологічно та морально, тому всі відповідачі та вже померлий ОСОБА_10 подарували їй свої частки спірної квартири. ОСОБА_6 завжди був дієздатний, у нього не було жодних психічних розладів, що привели б до втрати дієздатності. Тому представник відповідачів просить в задоволенні позову відмовити.

Від третьої особи Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори надійшов лист з проханням слухати справу у відсутність їх представника.

Представник третьої особи Головного управління юстиції у м. Києві в судове засідання не з`явився, надав суду лист, в якому повідомляє, що договір дарування посвідчений згідно норм чинного законодавства. Просить розглянути справу у відсутність представника Головного управління юстиції у м. Києві за наявними документами та доказами, враховуючи фактичні обставини справи та ухвалити рішення відповідно до вимог діючого законодавства.

Від третьої особи Служби у справах дітей Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації надійшов лист з проханням слухати справу у відсутність їх представника та винести рішення в інтересах та на користь дитини.

Суд, вислухавши пояснення сторін, взявши до уваги письмові пояснення третіх осіб, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 225 Цивільного кодексу України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 є доньками ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвами про народження.

16.10.1993р. був укладений шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_11, який був розірваний, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 30.10.2003р.

На підставі свідоцтва про право власності на житло від 10.03.2000р. квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної спільної власності ОСОБА_10, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_1 по ? частині спірної квартири.

Згідно договору дарування від 16.01.2003р. ОСОБА_10, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 подарували ? частин квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_4.

Згідно свідоцтва про смерть від 09.09.2010р. ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_3.

Згідно свідоцтва про смерть від 08.05.2007р. ОСОБА_10 помер ІНФОРМАЦІЯ_4.

Листом від 15.05.2013р. приватний нотаріус повідомила ОСОБА_2 про те, що свідоцтво про право на спадщину не може бути видано, оскільки належність спадкодавцеві ОСОБА_6 квартири АДРЕСА_1 не підтверджується жодним документом.

Згідно інформаційної довідки Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна ? частина квартири АДРЕСА_1 на праві власності зареєстрована за ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло; ? частини квартири АДРЕСА_1 на праві власності зареєстровані за ОСОБА_4 на підставі договору дарування від 16.01.2003р.

Згідно довідки № 342-39/6/1 ОСОБА_4 було призначено допомогу: компенсацію по догляду за інвалідом І групи ОСОБА_6 з 30.05.2007р. по 01.09.2010р.

Згідно акту судово-психіатричного експерта № 807 від 24.09.2014 року ОСОБА_6 у період підписання договору дарування (16.01.2003р.) страждав на «Органічне ураження головного мозку травматичного ґенезу з вираженим інтелектуально-мнестичним зниженням» (шифр по МКХ-10 F02.8). За своїм психічним станом в цей період ОСОБА_6 не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Як вбачається з матеріалів справи позивачі просять визнати договір дарування недійсним у зв`язку з тим, що їх батько не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, так як страждав на тяжку хворобу. Тоді як сторонами даного правочину є не тільки їх батько ОСОБА_6, а і їх дідусь та бабуся ОСОБА_10 та ОСОБА_5 Позивачами не обґрунтовані вимоги щодо інших учасників правочину та на якій підставі вони просять визнати недійсним весь договір дарування, оскільки інші сторони договору не визнавалися недієздатними та були вільними в прийнятті рішення щодо розпорядження своєю власністю. Оскільки актом судово-психіатричного експерта № 807 від 24.09.2014 року встановлено, що ОСОБА_6 у період підписання договору дарування (16.01.2003р.) страждав на «Органічне ураження головного мозку травматичного ґенезу з вираженим інтелектуально-мнестичним зниженням» (шифр по МКХ-10 F02.8). За своїм психічним станом в цей період ОСОБА_6 не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. У зв'язку з вищевикладеним суд приходить до висновку щодо задоволення вимог позивачів частково, а саме визнання частково недійсним договору дарування ? частин квартири АДРЕСА_1, який укладений 16.01.2003р. між ОСОБА_10, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_4, в частині дарування ОСОБА_6 ? частини квартири АДРЕСА_1.

В задоволенні іншої вимоги суд відмовляє у зв'язку з необґрунтованістю на законі та недоведеністю матеріалами справи.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 202, 215, 225 Цивільного кодексу України, ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Визнати частково недійсним договір дарування ? частин квартири АДРЕСА_1, який укладений 16.01.2003р. між ОСОБА_10, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_4, в частині дарування ОСОБА_6 ? частини квартири АДРЕСА_1.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: