Провадження №2/761/843/2015
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

26 лютого 2015 року Шевченківський районний суд міста Києва в складі:

головуючого - судді Макаренко І.О.,

при секретарі Нечипорук А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер-Барс», Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» про відшкодування збитків, завданих порушенням прав інтелектуальної власності на ноу-хау, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати права інтелектуальної власності на ноу-хау «Удосконалення способу підготовки газу на Котелевському родовищі за допомогою турбодетандера», визнати використання ноу-хау відповідачем ПАТ «Украгазвидобування» неправомірним та таким, що порушує права інтелектуальної власності позивача, зобов'язати відповідача ПАТ «Украгазвидобування» припинити незаконне використання ноу-хау, стягнути з останнього збитки, завдані порушенням прав інтелектуальної власності на ноу-хау у розмірі 1331581,21 грн. та судові витрати в сумі 3654,00 грн.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що він є одним з авторів та власників (далі - Автори) прав інтелектуальної власності на ноу-хау «Удосконалення способу підготовки газу на Котелевському родовищі за допомогою турбодетандера» до винаходу «Спосіб розробки газоконденсатного родовища», захищеного патентом України № 46370А, власником якого є ТОВ «Інтер-Барс».

23.06.2003 року між Авторами було укладено договір про розподіл винагороди, згідно якого позивач має право на 16,65 % від отриманої винагороди за використання ноу-хау.

08.08.2005 року між Авторами та відповідачем ТОВ «Інтер-Барс» укладено договір комісії № 01/01-н-2005 за яким останній зобов'язався за дорученням Авторів, як комітентів, укласти від свого імені ліцензійний договір із юридичною особою, яка має намір отримати право на використання Ноу-хау, одержувати від такої юридичної особи винагороду за отримання і використання цього права та перераховувати її Авторам.

22.08.2005 року між ТОВ «Інтер-Барс» та дочірньою компанією «Укргазвидобування» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» (далі - Компанія) було укладено ліцензійний договір про надання права на використання об'єктів права інтелектуальної власності № 01/01-Л, за яким відповідач ТОВ «Інтер-Барс» надав компанії невиключну ліцензію на використання винаходу та Ноу-хау, а компанія зобов'язалася в порядку та розмірах, передбачених цим договором, виплачувати ТОВ «Інтер-Барс» винагороду за таке використання.

01.08.2006 року ліцензійний договір був викладений в новій редакції та укладений на строк до 22.08.2010 року.

З серпня 2009 року ТОВ «Інтер-Барс» припинив перераховувати авторам винагороду за користування Ноу-хау.

05.11.2009 року відповідачі уклали двосторонній акт № 19 про використання об'єктів права інтелектуальної власності до Ліцензійного договору, згідно якого сторонами визнано, що компанія протягом періоду з 01.07.2009 року по 30.09.2009 року використовувала винахід і Ноу-хау та компанія повинна сплатити ТОВ «Інтер-Барс» роялті за цей період в сумі 1612862,04 грн.

29.12.2009 року компанія перерахувала ТОВ «Інтер-Барс» роялті в сумі 1278768,23 грн., решту суми у розмірі 334093,81 грн. останньому не сплачена.

Крім того, відповідач Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» після закінчення дії ліцензійного договору продовжує використовувати Ноу-хау у своїй діяльності, отримуючи за рахунок цього значний дохід, чим грубо порушує майнові права на Ноу-хау автора.

Позивач в судовому засіданні підтримав вимоги, викладені в позовній заяві та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що позовні вимоги є необґрунтованими та зазначив, що позивач пропустив строк позовної давності за позовними вимогами щодо стягнення недоотриманої винагороди, просив у задоволенні позову відмовити.

Відповідач Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер-Барс» в судове засідання не з'явився, про час, місце та дату слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Вислухавши пояснення позивача, представника відповідача Шляхетського А.Л., дослідивши письмові докази по справі, суд встановив.

08.08.2005 року між комітентами та відповідачем ТОВ «Інтер-Барс» укладено договір комісії № 01/01-н-2005 за яким останній зобов'язався за дорученням комітентів, укласти від свого імені ліцензійний договір із юридичною особою, яка має намір отримати право на використання Ноу-хау, одержувати від такої юридичної особи винагороду за отримання і використання цього права та перераховувати її комітентам (а.с. 12-14).

22.08.2005 року між ТОВ «Інтер-Барс» та дочірньою компанією «Укргазвидобування» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» (далі - Компанія) було укладено ліцензійний договір про надання права на використання об'єктів права інтелектуальної власності № 01/01-Л, за яким ТОВ «Інтер-Барс» надав компанії невиключну ліцензію на використання винаходу та Ноу-хау, а компанія зобов'язалася в порядку та розмірах, передбачених цим договором, виплачувати ТОВ «Інтер-Барс» винагороду за таке використання (а.с. 15-16).

01.08.2006 року ліцензійний договір був викладений в новій редакції та укладений на строк до 22.08.2010 року (а.с. 18-19).

05.11.2009 року ТОВ «Інтер-Барс» та ПАТ «Укргазвидобування» уклали двосторонній акт № 19 про використання об'єктів права інтелектуальної власності до Ліцензійного договору, згідно якого сторонами визнано, що компанія протягом періоду з 01.07.2009 року по 30.09.2009 року використовувала винахід і Ноу-хау та компанія повинна сплатити ТОВ «Інтер-Барс» роялті за цей період в сумі 1612862,04 грн. (а.с. 37).

Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

В судовому засіданні встановлено, що позивач є одним з авторів та власників прав інтелектуальної власності на ноу-хау «Удосконалення способу підготовки газу на Котелевському родовищі за допомогою турбодетандера».

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 1108 ЦК України особа, яка має виключне право дозволяти використання об'єкта права інтелектуальної власності (ліцензіар), може надати іншій особі (ліцензіату) письмове повноваження, яке надає їй право на використання цього об'єкта в певній обмеженій сфері (ліцензія на використання об'єкта права інтелектуальної власності).

Відповідно до ч. 1 ст. 1109 ЦК України за ліцензійним договором одна сторона (ліцензіар) надає другій стороні (ліцензіату) дозвіл на використання об'єкта права інтелектуальної власності (ліцензію) на умовах, визначених за взаємною згодою сторін з урахуванням вимог цього Кодексу та іншого закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

В судовому засіданні встановлено, що договір комісії № 01/01-н-2005 від 08.08.2005 року, укладений між фізичними особами (власниками ноу-хау) в особі їх представника ОСОБА_1 та ТОВ «Інтер-Барс» не підписаний представником ТОВ «Інтер-Барс».

ПАТ «Укргазвидобування» не є стороною за договором комісії від 08.08.2005 року № 1, а позивач не є стороною за ліцензійними договорами від 22.08.2005 року № 01/01-Л та від 01.08.2006 року № 01/01-Л, а тому ПАТ «Укргазвидобування» не має прав у зобов'язання за договором комісії від 08.08.2005 року № 1, а ОСОБА_1 не має прав у зобов'язанні за ліцензійними договорами № 01/01-Л від 22.08.2005 року та № 01/01-Л від 01.08.2006 року.

Доказів того, що ТОВ «Інтер-Барс» відступило ОСОБА_1 право вимоги за ліцензійними договорами № 01/01-Л від 22.08.2005 року та № 01/01-Л від 01.08.2006 року позивачем не надано.

Таким чином, у ПАТ «Укргазвидобування» відсутня будь-яка заборгованість перед ОСОБА_1 за ліцензійними договорами № 01/01-Л від 22.08.2005 року та № 01/01-Л від 01.08.2006 року, а тому позовні вимоги щодо стягнення з ПАТ «Укргазвидобування» збитків за порушення прав інтелектуальної власності на ноу-хау є безпідставними.

Згідно договору комісії № 01/01-н-2005 ТОВ «Інтер-Барс» зобов'язано перераховувати власникам ноу-хау одержану за ліцензійним договором винагороду та несе відповідальність за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань за цим договором.

В судовому засіданні встановлено, що позивач дізнався про своє порушене право в серпні 2009 року. Ним були заявлені вимоги про стягнення недоотриманої винагороди за договором комісії від 08.08.2005 року № 1 за період з липня 2009 року по вересень 2009 року в сумі 48632,13 грн. та за період з жовтня 2009 року по січень 2010 року в сумі 125 296,93 грн.

Позивач звернувся до суду з позовною заявою 07 жовтня 2014 року (а.с. 2-7).

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у справі, є підставою для відмови у позові.

Відповідачем подана заява про застосування строку позовної давності (а.с. 61-64).

Виходячи в викладеного, позивач пропустив термін звернення за позовними вимогами щодо стягнення збитків за період з липня 2009 року по вересень 2009 року в сумі 48632,13 грн. та за період з жовтня 2009 року по січень 2010 року в сумі 125 296,93 грн., представник відповідача заявив про застосування наслідків спливу позовної давності, а тому позов в цій частині задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 256, 257, 261, 267, 509, 638, 1108, 1109 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 214 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер-Барс», Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» про відшкодування збитків, завданих порушенням прав інтелектуальної власності на ноу-хау - відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: