Справа № 344/5598/15-ц
Провадження № 2/344/2763/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2015 року Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді Мелещенко Л.В.

секретаря Гречун Т.Б.

за участю сторін:

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Івано-Франківськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям квартири, -

В С Т А Н О В И В:

17 квітня 2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям квартири. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що проживає у квартирі АДРЕСА_1, яка є його власністю і власністю його сина. 12 лютого 2015 року сталося залиття квартири позивача. Комунальним підприємством «Єдиний розрахунковий центр» 17.02.2015 року був складений акт про залиття квартири. Згідно результатів проведеного спеціалістом огляду, позивачу завдана матеріальна шкода у сумі 2 054,50 грн. За послуги оцінщика позивач заплатив 1 500,00 грн. Також позивачу в результаті залиття квартири була завдана моральна шкода, яку він оцінює у сумі 3 000,00 грн. За таких обставин позивач просить стягнути з відповідача завдану йому у зв'язку із залиттям квартири матеріальну шкоду у сумі 2 054,50 грн., витрати на послуги експерта у сумі 1500,00 грн., моральну шкоду у сумі 3 000,00 грн., судові витрати, понесені позивачем у вигляді сплати судового збору, у сумі 243,60 грн.

У судове засідання позивач зявився, підтримав позовні вимоги на підставах, викладених у позові, просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, пояснила, що дійсно сталося залиття квартири позивача з її вини як власника квартири, яка знаходиться поверхом вище, проте позивачем не надано документів про проведення ремонту у його квартирі після залиття, моральна шкода відповідачем позивачу не завдавалася, підстав для звернення до оцінщика також не було, просила врахувати те, що вона отримує невелику заробітну плату, а її чоловік проходить періодичне лікування

Суд, заслухавши пояснення осіб, що приймають участь у справі, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є власниками квартири НОМЕР_3, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 5-7, 59-60).

Квартира НОМЕР_4, розташована за адресою: АДРЕСА_1, належить на праві власності ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2 в рівних долях (а.с. 63).

12 лютого 2015 року трапилося залиття квартири позивача.

17.02.2015 року Комунальним підприємством «Єдиний розрахунковий центр» складений акт № 03-13/01-18 про залиття (аварію), що трапилось на системі центрального опалення, гарячого (холодного) водопостачання, в якому зазначено, що 12 лютого 2015 року сталося залиття квартири НОМЕР_3, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, при обстежені квартири НОМЕР_3 виявлено на кухні, стелі та стіні мокрі жовті плями, у квартирі НОМЕР_4, яка знаходиться поверхом вище, на кухні вийшло з ладу гнучке зєднання внутрішньоквартирної мережі водопостачання (а.с. 8).

Згідно звіту № 15/06/03 визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику квартири внаслідок залиття, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, квартира НОМЕР_3, вартість матеріальних ресурсів (матеріалів) становить 704,50 грн., вартість затрат на проведення ремонтно-монтажних робіт складає 1 350,00 грн., таким чином, величина матеріального збитку, завданого власнику квартири, внаслідок залиття станом на дату оцінки складає 2 054,50 грн. (а.с. 9-32).

За визначення вартості матеріального збитку позивач заплатив 1 500,00 грн., що підтверджується квитанцією від 26.03.2015 року № 15/06/03 (а.с. 37).

Відповідач працює вихователем (а.с. 64).

Чоловік відповідач потребує постійного лікування (а.с. 65-67).

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів .

У відповідності до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 151 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов'язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію.

Відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.1992 року, в редакції Постанови № 5 від 14.01.2009 року, власник квартири зобов'язаний, зокрема, дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг, пожежної і газової безпеки, санітарних норм і правил; використовувати приміщення житлового будинку за призначенням, забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень та технічного обладнання; не допускати виконання робіт та інших дій, що викликають псування приміщень, приладів та обладнання будинку, порушують умови проживання громадян.

Відповідно до ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний дотримуватися вимог житлового та містобудівного законодавства щодо здійснення ремонту чи реконструкції приміщень або їх частин, не допускати порушення законних прав та інтересів інших учасників відносин у сфері житлово-комунальних послуг; своєчасно проводити підготовку жилого будинку, помешкання (в якому він проживає або яке належить йому на праві власності) та його технічного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період.

Згідно вимог ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, якаїї завдала.

Таким чином, враховуючи, що факт залиття квартири НОМЕР_3 у АДРЕСА_1 виник з вини відповідача, оскільки обов'язок щодо забезпечення та належного утримання обладнання в квартирі несе власник квартири, а також встановлено, що в результаті залиття квартира позивача зазнала пошкоджень, суд приходить до висновку, що відповідальність за заподіяну позивачу шкоду внаслідок залиття квартири повинна нести відповідач.

У звіті № 15/06/03 визначення розміру матеріального збитку власнику квартири внаслідок залиття, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, квартира НОМЕР_3, зазначено, що величина матеріального збитку, завданого власнику квартири, внаслідок залиття станом на дату оцінки складає 2054,50 грн.

Даний звіт був проведений оцінщиком, який має кваліфікаційне свідоцтво оцінювача, посвідчення про підвищення кваліфікації оцінювача, свідоцтво про включення інформації про оцінювача до Державного реєстру оцінювачів та субєктів оціночної діяльності, сертифікат субєкта оціночної діяльності (а.с. 33-36).

Таким чином, звіт визначення вартості матеріального збитку був проведений особою, яка має право здійснювати оцінку майна, тому даний звіт є належним та допустимим доказом завданої матеріальної шкоди позивачу.

Підстав сумніватися у правильності даного звіту суд не має, оскільки зазначені у звіті найменування обєктів, які потребують ремонту, фактично відповідають зазначеним в акті пошкодженням в квартирі позивача.

Тому суд вважає, що розмір заподіяної в результаті залиття матеріальної шкоди, який зазначено у звіті, є дійсним і сума, вказана у даному звіті, а саме: 2 054,50 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Позивач звернувся до оцінщика у звязку з залиттям квартири, саме протиправні дії відповідача стали підставою для звернення до оцінщика з метою проведення звіту про визначення вартості матеріального збитку, тому витрати, повязані зі складанням звіту, у сумі 1 500,00 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Ч. 1 ст. 1167 Цивільного кодексу України встановлює, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч. 1-2 статті 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Ч. 3 ст. 23 Цивільного кодексу України передбачає, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно роз'яснень, що містяться в п. 9 вказаної постанови, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Судом встановлено, що позивач фактично проживає у квартирі АДРЕСА_1, що також не оспорюється відповідачем.

За таких обставин суд вважає, що у звязку з залиттям квартири позивач зазнав стресу, моральних страждань та переживань, так як квартира, в якій він постійно проживає, прийшла у непридатний для проживання стан, його нормальні життєві устої були порушені, він змушений був проживати у квартирі, яка потребувала ремонту та яка через залиття була пошкодженою, вимушений був звертатись до відповідача за відновленням порушеного права. При визначенні розміру заподіяної позивачу моральної шкоди, суд керується засадами розумності, виваженості та справедливості, як того вимагає ст. 41 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, враховує характер та обсяг душевних страждань, які зазнав позивач, важкість вимушених змін в житті позивача, характер додаткових зусиль для організації його життя, тому вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню у сумі, яка за переконанням суду, становить 800,00 грн.

Виходячи із вищевикладеного, суд, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо і взаємний звязок доказів у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям квартири, підлягають частковому задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 23, 1166, 1167 Цивільного кодексу України, ст.ст. 3, 4, 6, 7, 10, 11, 15, 31, 57-60, 61, 77, 169, 197, 209, 212-214, 218, 222, 223, 292, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям квартири, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, у відшкодування матеріальної шкоди 2 054,50 грн. (дві тисячі пятдесят чотири грн. 50 коп.), моральної шкоди 800,00 грн. (вісімсот грн. 00 коп.), витрати, повязані зі складанням звіту, у сумі 1 500,00 грн. (одна тисяча пятсот грн. 00 коп.).

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області у десятиденний строк з дня проголошення рішення. Особи, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Вступна та резолютивна частини рішення складені, підписані у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 12 червня 2015 року.

Повний текст рішення суду виготовлений 16 червня 2015 року.

Суддя Л.В. Мелещенко