Справа №336/331/15-ц,
УХВАЛА

про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу

20 січня 2015 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Артемова Л.Г., розглянувши заяву Відкритого акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» в особі Північної групи по обслуговуванню побутових споживачів про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з ОСОБА_1, -

В С Т А Н О В И В:

25.12.2014 року (згідно штампу на конверті) представник стягувача за довіреністю звернувся до суду із зазначеною заявою, за змістом якої просить видати судовий наказ відносно ОСОБА_1, яка зареєстрована та мешкає за адресою: м.Запоріжжя, вул. Слави, буд.50, про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію в сумі 441,76 грн. та судових витрат.

Дослідивши дану заяву, суд приходить до переконання, що заява не підлягає розгляду в порядку наказного провадження та в її прийнятті слід відмовити у звязку з наступним.

Зі змісту заяви про видачу судового наказу вбачається, що ставиться питання про стягнення заборгованості за спожиту фізичною особою електроенергію.

Відповідно до ч. 3 ст. 118 ЦПК України, позовна заява щодо вимог, визначених у ч. 1 ст. 96 цього Кодексу, може бути подана тільки в разі відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу або скасування його судом.

П. 3 ч. 1 ст. 96 ЦПК України встановлено, що судовий наказ може бути видано у разі, якщо, зокрема, заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг.

Статтею 3 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що предметом його регулювання є правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг. Суб'єктами цього Закону є органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, власники, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг.

Згідно зі ст. 1 зазначеного нормативно-правового акту, житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

Статтею 2 ЗУ «Про електроенергетику» передбачено, що він регулює відносини, що виникають у зв'язку з виробництвом, передачею, постачанням і використанням енергії, державним наглядом за безпечним виконанням робіт на об'єктах електроенергетики незалежно від форм власності, безпечною експлуатацією енергетичного обладнання і державним наглядом за режимами споживання електричної і теплової енергії.

Відповідно до ст. 1 зазначеного закону, постачання електричної енергії - це надання електричної енергії споживачу за допомогою технічних засобів передачі та розподілу електричної енергії на підставі договору. Енергопостачальники - це учасники оптового ринку електричної енергії України, які купують електричну енергію на цьому ринку з метою продажу її споживачам або з метою її експорту; постачання електричної енергії - це надання електричної енергії споживачу за допомогою технічних засобів передачі та розподілу електричної енергії на підставі договору; споживачі енергії - це суб'єкти господарської діяльності та фізичні особи, що використовують енергію для власних потреб на підставі договору про її продаж та купівлю.

Пунктом 3 Постанови КМУ «Про затвердження Правил користування електричною енергією для населення» N 1357 від 26.07.1999 року передбачено, що споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між споживачем і енергопостачальником.

Так, заявник ставить питання про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію, а не стягнення заборгованості по сплаті за житлово-комунальні послуги.

Таким чином, норми ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» не поширюються на правовідносини, що склалися між сторонами, оскільки ВАТ "Запоріжжяобленерго" не є підприємством житлово-комунального комплексу, є суб'єктом господарювання, діяльність якого направлена на отримання прибутку від продажу електроенергії, а не на забезпечення потреб населення, тобто заявлені вимоги не підпадають під дію норми п. 3 ч. 1 ст. 96 ЦПК України.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 100 ЦПК України суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, у разі якщо: заявлено вимогу, не передбачену статтею 96 цього Кодексу.

На виконання ч. 2 ст. 101 ЦПК України, необхідно розяснити заявнику, що відмова у прийнятті заяви унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

На підставі ст.ст. 96, 100, 101, 208-210, 293 ЦПК України, суддя -

УХВАЛИВ:

Відмовити у прийнятті заяви Відкритого акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» в особі Північної групи по обслуговуванню побутових споживачів про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з ОСОБА_1.

Розяснити заявникові, що відмова у прийнятті заяви унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою, заявник має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Копію ухвали суду надіслати заявнику.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Запорізької області через шевченківський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі в 5-денний строк з дня отримання копії ухвали апеляційної скарги.

Суддя Л.Г. Артемова