АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції: Колдіна О.О.
№ 22-ц/796/1167/2015 Доповідач: Шебуєва В.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2015 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва

в складі: головуючого-судді Шебуєвої В.А.,

суддів Українець Л.Д., Оніщука М.І.,

при секретарі Троц В.О.,

розглянувши апеляційну скаргу Якименка Олександра Володимировича, який діє на підставі довіреності від імені та в інтересах Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк», на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 14 листопада 2014 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» про стягнення грошових коштів за депозитним договором,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 14 листопада 2014 року задоволено позов ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») про стягнення грошових коштів за депозитним договором.

Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2 кошти за договором №SAMDN348 у валюті вкладу в розмірі 45588,03 доларів США, кошти за договором №SAMDN387 у валюті вкладу у розмірі 55718,71 доларів США, а всього 101306,74 доларів США.

Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» в дохід держави судовий збір в розмірі 3654,00 грн.

В апеляційній скарзі представник ПАТ КБ «ПриватБанк» просить вказане рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 в повному обсязі. Посилається на те, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що відокремлений підрозділ ПАТ КБ «ПриватБанк» на території АРК та міста Севастополя не мав правових підстав та можливості здійснювати банківську діяльність. Після окупації АРК та міста Севастополя. 06 травня 2014 року Правлінням Національного банку України було прийнято Постанову № 260 «Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя». Згідно Федерального Закону №39-ФЗ «Про захист інтересів фізичних осіб, що мають вклади в банках та відокремлених структурних підрозділах банків, зареєстрованих та (чи) діючих на території Республіки Крим та на території міста федерального значення Севастополя» виконання зобов'язань за договорами депозитного вкладу, укладеними працівниками ПАТ КБ «ПриватБанк» в Криму, покладено на Автономну некомерційну організацію «Фонд захисту вкладників» за рахунок майна банку, яке знаходиться на території АРК та міста Севастополь. На думку апелянта, ПАТ КБ «ПриватБанк» є неналежним відповідачем у справі, а тому суд мав відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 Крім того, звертаючись до суду з позовом, позивачкою не було надано належних доказів внесення коштів за депозитними договорами.

В апеляційній інстанції представник ПАТ КБ «ПриватБанк» підтримав апеляційну скаргу та просить її задовольнити.

Представник ОСОБА_3 просить відхилити подану апеляційну скаргу, а рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Вислухавши пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 12 липня 2010 року між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір №SAMDN348 (вклад «Депозит VІР»), відповідно до умов якого ОСОБА_2 передала ПАТ КБ «ПриватБанк» депозитний вклад в розмірі 900 000 доларів США під 10% річних з періодом нарахування 1 місяць, на строк 366 днів (а. с. 13).

Також, 01 липня 2011 року між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір №SAMDN387 (вклад «Депозит VІР»), відповідно до умов якого ОСОБА_2 передала ПАТ КБ «ПриватБанк» депозитний вклад в розмірі 1 140 000 доларів США під 8% річних, а з 12 жовтня 2012 року відповідно до додаткової угоди № 2 до договору під 10% річних, з періодом нарахування - 1 місяць, на строк 366 днів (а. с. 14-15).

Відповідно до п. 2 договорів №SAMDN387 та №SAMDN348 нарахування відсотків за вкладом починаються з дня, наступного за днем надходження грошових коштів в банк, та нараховуються за кожен календарний день, виходячи із фактичної кількості днів в році за процентною ставкою, визначеною в договорі. Виплата суми нарахованих процентів проводиться банком в строки, визначені періодом нарахування відсотків. Клієнт має право отримати нараховані проценти не раніше 15 години першого банківського робочого дня наступного за датою укладення договору за повну кількість періодів нарахування, які минули з моменту укладення договору. Протягом строку вкладу на суму нарахованих процентів за вкладом проценти не нараховуються, крім випадків зарахування їх на депозитний рахунок, зазначений в договорі. Виплата процентів по вкладу повинна була здійснюватись шляхом зарахування на рахунок для зарахування процентів за вкладом, зазначеним в договорі, відкритому в банку, або шляхом видачі готівки в касі банку.

Пунктом 3 вказаних договорів визначено, що клієнт має право протягом строку вкладу здійснювати довнесення по вкладу, при цьому сума внесень в кожному наступному місяці першого строку депозиту не повинна перевищувати суму вкладу, зазначену в договорі. При продовженні договору на новий строк сума до вкладень в кожному наступному місяці після кожної нової пролонгації не повинна перевищувати суму вкладу на дату цієї пролонгації.

Згідно з п. 7 договору №SAMDN387 у разі, якщо у строк не пізніше дня закінчення дії вкладу клієнт не заявив банку про повернення вкладу, даний договір продовжується ще на один строк, договір може бути продовжений неодноразова без явки клієнта. У цьому разі проценти за наступний строк вкладу нараховуються на суму вкладу з врахуванням довнесених коштів.

Відповідно до поданих позивачем доказів, ОСОБА_2 за договором №SAMDN348 внесла на депозитний рахунок ПАТ КБ «ПриватБанк» кошти на загальну суму 1800000 доларів США, за договором №SAMDN387 - 2200000 доларів США, що підтверджується відповідними платіжними документами (а. с. 18-22).

Проте, з березня 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» припинило нарахування процентів за депозитними договорами №SAMDN348, та №SAMDN387.

29 квітня 2014 року ОСОБА_2 звернулась до банку з заявою про нарахування та виплату відсотків за березень та квітень 2014 року за депозитними договорами, однак будь-якої відповіді не отримала (а. с. 23).

ОСОБА_2 порушила в судовому порядку питання про стягнення з ПАТ КБ «ПриватБанк» коштів за договором №SAMDN348 у валюті вкладу в розмірі 45588,03 доларів США, з яких: 45245,90 доларів США - сума ненарахованих відсотків за період з 01 березня 2014 року по 31 травня 2014 року включно та 342,13 доларів США - три проценти річних за період з 01 березня 2014 року по 31 травня 2014 року; за договором №SAMDN387 у валюті вкладу в розмірі 55718,71 доларів США, з яких: 55300,55 доларів США - сума не нарахованих відсотків за період з 01 березня 2014 року по 31 травня 2014 року включно, 418,16 доларів США - три проценти річних за період з 01 березня 2014 року по 31 травня 2014 року.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_2

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до положень ст. 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу.

Якщо договором не встановлений розмір процентів, банк зобов'язаний виплачувати проценти у розмірі облікової ставки Національного банку України.

Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.

Проценти на банківський вклад виплачуються вкладникові на його вимогу зі спливом кожного кварталу окремо від суми вкладу, а невитребувані у цей строк проценти збільшують суму вкладу, на яку нараховуються проценти, якщо інше не встановлено договором банківського вкладу.

Відповідно до положень ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Таким чином, установивши, що ПАТ КБ «ПриватБанк» припинило нарахування процентів за договорами №SAMDN348, та №SAMDN387 з березня 2014 року, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_2

При цьому, колегія суддів відхиляє посилання апелянта на те, що припинення діяльності відокремлених структурних підрозділів ПАТ КБ «ПриватБанк», що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, є підставою для звільнення від виконання зобов'язання визначеного умовами укладених з позивачем договорів.

Доводи апелянта про прийняття певних нормативних актів Російською Федерацією щодо зареєстрованих на території Республіки Крим банків та їх структурних підрозділів не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. За змістом ст. 4 ЦК України основу цивільного законодавства України становить Конституція України, актами цивільного законодавства є ЦК України та інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК України.

Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим. Судом було правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, дана вірна оцінка зібраним доказам по справі, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Якименка Олександра Володимировича, який діє на підставі довіреності від імені та в інтересах Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк», відхилити, а рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 14 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді