У х в а л а

17 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Сеніна Ю.Л.,Лященко Н.П.,Сімоненко В.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

від 19 березня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк», ОСОБА_6, третя особа інспекція з питань захисту прав споживачів у Львівській області, про визнання недійсними кредитних договорів та визнання поруки такою, що припинена,

в с т а н о в и л а:

12 червня 2015 року ОСОБА_4 звернулася до Верховного Суду України із зазначеною заявою про перегляд судового рішення.

У заяві ОСОБА_4 зазначає, що рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 6 червня 2014 року постановлено: розірвати кредитний договір, укладений між ВАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_6, визнати поруку ОСОБА_5 такою, що припинилась; визнати поруку

ОСОБА_4 такою, що припинилась. Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 25 грудня 2014 року рішення районного суду скасовано, постановлено нове рішення про відмову в позові. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 березня 2015 року касаційну скаргу на рішення суду апеляційної інстанції відхилено.

Заявниця просить скасувати ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 березня 2015 року й постановити нове рішення, яким позов задовольнити частково визнати поруку ОСОБА_5 та ОСОБА_4 такою що припинилася; посилається на невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, зокрема частини четвертої статті 559 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України.

На підтвердження своїх доводів ОСОБА_4 наводить постанови Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року (справи №№ 6-6цс14,

6-53цс14) та від 21 січня 2015 року (справа № 6-190цс14).

Перевіривши доводи заяви, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що підстави для відкриття провадження у справі відсутні.

Відповідно до статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстав: неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ; встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні даної справи судом; невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд апеляційної інстанції, з висновками якого погодився й суд касаційної інстанцій, виходив із того, що при постановленні рішень Апеляційним судом Львівської області від 5 липня 2012 року та 13 травня 2013 року, що набрали законної сили, судом встановлені факти і обставини, що не можуть оскаржуватись в іншому процесі.

У наданих для порівняння постановах Верховного Суду України

від 17 вересня 2014 року та від 21 січня 2015 року висловлена правова позиція, відповідно до якої закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

Таким чином зміст наданої для порівняння постанови Верховного Суду України не свідчить про невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Керуючись статтею 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховним Судом України справи за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк», ОСОБА_6, третя особа Інспекція з питань захисту прав споживачів у Львівській області, про визнання недійсними кредитних договорів та визнання поруки такою, що припинена за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 березня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Л. Сенін
Н.П. Лященко
В.М. Сімоненко