АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/59/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 2, 5 Пархета А.В.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоНовікова О. М.
суддівХрапка В. Д. , Дмитренка М. І.
при секретарі

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційні скарги ОСОБА_5 та представника Публічного акціонерного товариства ( далі ПАТ) «Уманьферммаш» Савранської І.П на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 19 червня 2008 року по справі за позовом ОСОБА_7, ОСОБА_8 до Виконавчого комітету Уманської міської ради про визнання права власності на самочинно збудоване майно та перерозподіл часток у спільній власності, -

в с т а н о в и л а :

У червні 2008 року позивачі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 звернулися з вказаним позовом до Виконавчого комітету Уманської міської, посилаючись на те, що 02 червня 1998 року на підставі договору купівлі-продажу ними у спільну власність були придбані обєкти нерухомого майна, а саме: гаражі «В» площею 287,2 кв.м., прохідна «А» площею 33,5 кв.м., готель «Б» площею 236,0 кв.м., огорожу №1 та замощення І, які знаходяться за адресою АДРЕСА_1.

В подальшому позивачами було здійснені перепланування, внаслідок чого змінилась площа приміщень, а також для інших потреб були збудовані додаткові приміщення. Було відремонтовано прохідну «А» площею 31,1 кв.м., готель «Б» площею 391,3 кв.м., гараж «В» площею 297,3 кв.м. Були збудовані: тераси «б», «б1», склад з підвалом «Г» площею 91,9 кв.м., навіси «Д», «Л», «М», цех «Е» площею 37,2 кв.м., гараж «И» площею 66 кв.м., мотель «Ж» площею 148,6 кв.м., магазин «К» площею 73,7 кв.м., котельня «Н» площею 13,1 кв.м., убиральня «З» площею 4,9 кв.м., альтанку ІІІ, колонка VI, ганки ІІ, V, VII, VIII, VIX, криницю VI, огорожу та ворота № 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7.

Дані приміщення побудовані без відповідного дозволу. Проте побудовані на земельній ділянці, яка надана їм в постійне користування на підставі рішення Уманського міськвиконкому № 351 від 13.08.1998 року. Дані будівлі відповідно до висновку відділу містобудування та архітектури Уманської райдержадміністрації № 115 від 20.05.2008 року в основному відповідають планувальним та будівельним нормам. Протипожежний стан будівель та приміщень задовільний.

На підставі викладеного просили суд визнати за ними право власності на вказані обєкти нерухомого майна, а також встановити перерозподіл часток у праві спільної часткової власності: за ОСОБА_7 - 54% та за ОСОБА_8 - 46% на вищевказані обєкти нерухомого майна за адресою АДРЕСА_1.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 19 червня 2008 року позов задоволено повністю. Визнано за ОСОБА_7 та ОСОБА_8 право власності на: прохідну «А» площею 31,1 кв.м., готель «Б» - 391 кв.м., гараж «В» - 297,3 кв.м., тераси «б», «б1», склад з підвалом «Г» - 91,9 кв.м., навіси «Д», «Л», «М», цех «Е» - 37,2 кв.м., гараж «И» - 66 кв.м., мотель «Ж» - 148,6 кв.м., магазин «К» - 73,7 кв.м., котельню «Н» - 13,1 кв.м., убиральню «З» - 4,9 кв.м., альтанку ІІІ, колонку VI, ганки ІІ, V, VII, VIII, VIX, криницю VI, огорожу, ворота № 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, вимощення 1, розташовані по АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_7 та ОСОБА_8 право спільної часткової власності на 54% і 46% відповідно за кожним на будівлі за вказаною адресою.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу в якій просив скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити повністю. При цьому вказує, що рішення першої інстанції незаконне, необгрунтоване та ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апелянт також пояснив, що не брав участі у справі, оскільки не знав про судовий розгляд а вказаним рішенням суд вирішив питання про його права. Він є власником частини будівель право власності на які цим рішенням суду було визнано за іншими особами.

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 04 листопада 2014 року поновлено ОСОБА_5 строк на апеляційне оскарження та відкрито апеляційне провадження.

Також ПАТ «Уманьферммаш» через свого представника Савранську І.П також подало апеляційну скаргу. Цей апелянт не погоджується з рішенням міськрайонного суду, вважаючи його незаконним та ухваленим з порушенням норм матеріального права.

Апеляційна скарга підприємства також була прийнята до провадження, оскільки спірна земельна ділянка ще в 1997 році була виділена в постійне користування ПАТ «Уманьферммаш» і воно не знало про існування оспореного рішення суду.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції було встановлено, що один з позивачів по справі, ОСОБА_8, помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 20.11.2014 року було залучено до справив якості позивачів спадкоємців померлого ОСОБА_8, а саме : ОСОБА_9; ОСОБА_10 та ОСОБА_11.

Також ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 09.12. 2014 року залучено до участі у справі в якості правонаступника ОСОБА_7 - ОСОБА_12.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалене судом першої інстанції рішення не відповідає зазначеним вище вимогам.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та визнавши за ними право власності на самочинно збудовані будівлі, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не заперечував проти задоволення позовних вимог.

З такою позицією міськрайонного суду колегія суддів погодитись не може.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного прав лише в разі його порушення, невизнання або оспорення.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що позивачі звертались до компетентних органів з цього питання, рішення якого, або його відсутність, давали б підстави вважати про наявність спору про право.

Суд першої інстанції на цю обставину уваги не звернув.

Крім того, відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Як вбачається з матеріалів справи відповідно до договору купівлі-продажу від 02 червня 1998 року, зареєстрованого на товарній біржі « Українська Біржа Нерухомості» відповідно до протоколу аукціону № 1 від 02.06.1998 року Відкрите акціонерне товариство «Уманьферммаш» продало а громадяни ОСОБА_7 та ОСОБА_8 придбали об'єкт нерухомості, який складається з : готелю «Б» площею приміщень 236,0 кв.м.; гаражів «В» площею приміщень 287,2 кв.м.; прохідної «А» площею 33,5 кв.м.; огорожі №1 та замощення «І».

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області, яке зараз переглядається, разом з іншими спорудами, також визнано за ОСОБА_7 та ОСОБА_8 право власності на: прохідну «А» площею 31,1 кв.м., готель «Б» - 391 кв.м., гараж «В» - 297,3 кв.м., а також огорожу та заміщення., тобто на ті ж самі споруди.

Будь-яких доказів самочинного будівництва вказаних вище об'єктів нерухомості позивачі при зверненні до суду не надали.

Таким чином, колегія суддів погоджується з доводами апеляції ПАТ «Уманьферммаш» і вважає, що ці об'єкти були належно оформленою власністю державного підприємства і передані позивачам по договору. А тому на них не може бути визнано право власності за рішенням суду на підставі ч. 3 ст. 376 ЦК України.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідно до Державного Акту серії ЧР 23-164 від 11.03.1998 року, земельна ділянка площею 1,5789 га за адресою: АДРЕСА_1 була надана в постійне користування ВАТ «Уманьферммаш» для виробничих потреб відповідно до рішення міськвиконкому Уманської міської ради від 27 листопада 1997 року

Право постійного користування за ВАТ «Уманьферммаш» було зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за записом № 115, і до цих пір наявна тільки ця реєстрація, вона не скасовувалась та не змінювалась.

Саме ж підприємство, ПАТ «Уманьферммаш», до справи залучене не було.

Рішенням виконавчого комітету Уманської міської ради від 13.08.1998 року , на яке послались ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в обґрунтування свої вимог про визнання права власності на самочинне будівництво, земельна ділянка по АДРЕСА_1 надана позивачам у постійне користування на підставі договору купівлі-продажу під технічну стоянку автомобілів.

Отже суд першої інстанції не звернув увагу на те, що при передачі вказаної земельної ділянки не було змінено її цільове призначення під громадську та житлову забудову. Таких доказів на час розгляду справи у суду не було і це також виключає застосування ч. 3 ст. 376 ЦК України.

Прийшовши до висновку про незаконність визнання права власності на самочинне будівництво, колегія суддів відповідно і не вбачає підстав визнавати перерозподіл часток у праві спільної часткової власності.

Таким чином, у зв'язку з неповним з'ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, порушенням норм матеріального та процесуального права рішення міськрайонного суду підлягає скасуванню з ухваленням нового.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, судова колегія, -

в и р і ш и л а :

Апеляційні скарги ОСОБА_5 та представника Публічного акціонерного товариства «Уманьферммаш» Савранської І.П.- задовольнити.

Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 19 червня 2008 року - скасувати, ухваливши нове рішення, яким у позові ОСОБА_7, ОСОБА_12, як правонаступниці ОСОБА_7 а також правонаступників померлого ОСОБА_8 - ОСОБА_10, ОСОБА_9, ОСОБА_11 до Виконавчого комітету Уманської міської ради про визнання права власності та перерозподіл часток у спільній власності - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :