Справа № 2-1287/12 Головуючий у І інстанції Заріцький С.М.
Провадження № 22-ц/780/324/15 Доповідач у 2 інстанції Гуль
Категорія 38 20.01.2015
УХВАЛА

Іменем України

20 січня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді: Гуля В.В.,

суддів: Антоненко В.І., Касьяненко Л.І.,

при секретарі: Бобко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 03 липня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Старопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності на частину будинку в порядку спадкування, розподіл будинку в натурі, визнання свідоцтва про право власності на будинок, рішення сільської ради та договору дарування недійсними, -

в с т а н о в и л а:

у жовтні 2009 року позивач звернувся до суду із позовом, посилаючись на те, що його дід ОСОБА_5 та бабуся ОСОБА_1 в період з лютого 1955 року по лютий 1992 року перебували у зареєстрованому, шлюбі, під час якого у 1959 році за спільні сумісні кошти побудували будинок АДРЕСА_1

В будинку були зареєстровані та проживали дід з бабою, їхня дочка ОСОБА_6 (ОСОБА_1 - після одруження), яка є мати позивача та сам позивач.

З 1969 року ОСОБА_5 продовжував бути зареєстрованим за вказаною адресою, проте постійне місце проживання змінив і в будинку не з'явлався.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 померла, після чого спадщину ОСОБА_5 не прийняв, оскільки шлюб вже був розірваний, передбачених законодавством дій для її прийняття не вчинив.

Фактично в управління та володіння спадковим майном вступила мати позивача - ОСОБА_7, яка вважається, що спадщину на 1/2 частину будинку прийняла.

У 2011 році позивачу стало відомо, що рішенням виконкому Старопетрівської сільської ради від 21.09.1999 року № 90 ОСОБА_5 право вланості на будинок АДРЕСА_1 оформив на себе (свідоцтво про право власності на будинок видане 22.10.1999 року) і на підставі договору від 02.04.2007 року подарував ОСОБА_4 Вказані договір дарування та рішення сільської ради позивач в частині 1/2 частини спадкового майна вважає незаконними, оскільки після смерті матері ІНФОРМАЦІЯ_2 спадщину прийняв саме він шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном в зв'язку з чим просив визнати їх недійсними.

А також визнати за позивачем в порядку спадкування за законом право вланості на 2/3 частини спадкового майна, яке було їм поліпшене та для забезпечення ізольованого користування будинком зобов'язати відповідача провести ремонтно-будівельні роботи і стягнути за різницю перевищення вартості виділених приміщень над ідеальною часткою 648,50 грн.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 03.07.2012 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить рішення суду скасувати в з'язку з порушенням норм матеріального та процесуального права і позов задовольнити.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що спадщина після смерті ОСОБА_7 не відкрилася, інші вимоги є похідними і в зв'язку з цим підстав для задоволення позову не має. Такий висновок суду відповідає обставинам справи та вимогам закону.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 та ОСОБА_1 знаходилися у зареєстрованому шлюбі з лютого 1955 по лютий 1992 року і проживали разом у АДРЕСА_1. Від шлюбу мали доньку ОСОБА_6 (ОСОБА_1 - після одруження), а позивач є її сином. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 померла, матір позивача - ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_2. 22.10.1999 року на ім'я ОСОБА_5 видано свідоцтво про право власності на будинок АДРЕСА_1 02.04.2007 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 був укладений договір дарування зазначеного будинку, за яким у власність останньої був переданий спірний будинок. Спірний житловий будинок був збудований в період шлюбу ОСОБА_5 та ОСОБА_1 і є їх спільною сумісною власністю, оскільки виникнення режиму спільної сумісної власності подружжя на все придбане за час шлюбу майно презюмується, проте доки інший з подружжя не доведе іншого. Встановлено, що після смерті ОСОБА_1 у 1994 році її частка у спільному майні не виділялася, вона з позовом до суду про визнання права власності на будинок не зверталася, в держнотконторі право власності на спадщину не оформлювала, факт прийняття нею спадщини не встановлений.

За життя ОСОБА_9 не вчинила якихось дій щодо прийняття спадщини після смерті ОСОБА_1, не встановила факт прийняття нею спадщини.

Так само не вчинив таких дій і позивач.

За таких обставин спадщина на будинок після смерті у 2000 році ОСОБА_9 відкритися не могла в зв'язку з чим в цій частині доводи апеляційної скарги не грунтуються на вимогах законодавства.

Крім того позивач не був стороною спірного договору і його право на таку вимогу згідно положень ч. 3 ст. 215 ЦК України залежить від доведеності його прав на спадщину.

Оскільки своїх прав на спадщину позивач не довів, підстав для визнання недійсним спірного договору не має та з цих підстав не може бути визнано недійсним і свідоцтво про право власності на спірний будинок та не можуть бути задоволені і інші вимоги, які є похідними від спадкових прав позивача в зв'язку з чим апеляційна скарга, яка грунтується на тих самих вимогах, що і позовна заява, яка не підлягає задоволенню, як необгрунтована підлягає відхиленню.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 03 липня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді