Провадження №2/522/1949/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2015 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - судді Кравчук Т.С.,

при секретарі - Антонецькому С.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного навчального закладу «Одеський професійний ліцей морського транспорту» про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

26.09.2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, який в процесі розгляду справи був змінений, до Державного навчального закладу «Одеський професійний ліцей морського транспорту» (далі по тексту ДНЗ «Одеський професійний ліцей морського транспорту», ліцей, відповідач) про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, яким просить суд визнати протиправними та скасувати накази відповідача від 18.08.2014 року №124 «Про догану» та №20-К «Про звільнення з посади ОСОБА_1В.»; поновити його на посаді заступника директора з навчально-виробничої роботи ДНЗ «Одеський професійний ліцей морського транспорту» з 18.08.2014 року; стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за весь час вимушеного прогулу та компенсацію за невикористану відпустку; стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в розмірі 50 000,00 гривень; анулювати в його трудовій книжці запис про звільнення.

Позивач мотивує свої позовні вимоги тим, що він працював на посаді заступника директора з навчально-виробничої роботи ДНЗ «Одеський професійний ліцей морського транспорту» 01.09.2013 року, сумлінно виконував свої трудові обовязки, й після чергової відпустки приступив з 14.08.2014 року до роботи, проте 18.08.2014 року його, позивача, ознайомили з наказом №124 від 18.08.2014 року, яким оголосили догану за вихід з відпустки із запізненням на три дні. В той же день він, позивач, виклав в пояснювальній записці на імя директора, що до виходу з відпустки 14.08.2014 року він не був ознайомлений під розпис з графіком відпусток і з наказом про вихід у відпустку та повернення з відпустки. Крім того, в той же день 18.08.2014 року з різницею в кілька годин він, позивач, був звільнений з роботи згідно наказу №20-К за п.4 ст.40 КЗпП України у звязку з відсутністю на роботі 15.08.2014 року більше трьох годин без поважних причин. Проте позивач вважає, що відповідач неправомірно звільнив його з посади, так як посадові обовязки заступника директора ліцею передбачають ненормований робочий день, й крім цього в час відсутності 15.08.2014 року на роботі він, позивач, був на прийомі у начальника Департаменту освіти і науки Державної адміністрації Одеської області з питань корупції в ДНЗ «Одеський професійний ліцей морського транспорту» під керівництвом директора ОСОБА_2 і його відсутність склала не більше трьох годин, що також було викладено ним в пояснювальній записці на імя директора ліцею.

У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, обґрунтовуючи позовні вимоги доводами, викладеними в позовній заяві та заяві про зміну предмету позові від 28.01.2015 року; положеннями п.4 ст.40 КЗпП України, згідно з якими прогулом вважається відсутність працівника на роботі без поважних причин, в той же час позивач знаходився у начальника Департаменту освіти і науки Державної адміністрації Одеської області з поважних причин.

Позивач стверджує, що викладені в наказі №20-К від 18.08.2014 року формулювання дисциплінарного проступку носять загальний і розпливчатий характер; наказ не містить обґрунтування певного виду стягнення, який до нього застосовано; не враховано ступінь тяжкості вчиненого проступку та наявності шкідливих наслідків; не назначено, які дії він повинен був вчинити. При цьому позивач вважає, що для прийняття наказу №20-К від 18.08.2014 року необхідно було провести службове розслідування, в межах якого пояснення відбирає комісія з проведення службового розслідування, так як є це передбачено Порядком проведення службового розслідування, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Крім того, позивач вважає, що відповідно до положень ст.43 КЗпП України, відповідач повинен був погодити його звільнення з первинною профспілковою організацією, і той час як подання адміністрації ліцею на звільнення не відповідає встановленому порядку розгляду таких подань, так як воно повинно розглядатися в 15-ти денний строк з викликом працівника, якого звільняють, та отриманням від нього пояснень. При цьому позивач стверджує, що протокол засідання первинної профспілкової організації від 18.08.2014 року не складався, засідання не відбувалося.

За таких вищенаведених підстав позивач вважає, що його звільнення було проведено без встановленого ст.ст.147,149 КЗпП України порядку застосування дисциплінарних стягнень, є незаконним, а тому він підлягає поновленню на посаді заступника директора з навчально-виробничої роботи ДНЗ «Одеський професійний ліцей морського транспорту» зі стягненням на його користь заробітку за весь час вимушеного прогулу. Крім того, позивач вважає, що відповідач своїми незаконними діями спричинив йому моральну шкоду, яку він оцінює в 50 000,00 гривень та просить стягнути з ДНЗ «Одеський професійний ліцей морського транспорту».

Представник відповідача позов не визнав, просить у позові відмовити, так як вважає, що накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1 у вигляді догани за наказом №124 від 18.08.2014 року за невихід на роботу з відпустки без поважних причин та накладення дисциплінарного стягнення на позивача у вигляді звільнення за п.4 ст.40 КЗпП України за прогул без поважних причин за наказом №20-К від 18.08.2014 року є законними та обґрунтованими. Відповідач стверджує, що порядок накладення дисциплінарних стягнень було дотримано, згода профспілкової організації на звільнення позивача є обґрунтованою. При цьому відповідач зазначив, що ст.233 КЗпП України передбачені скорочені строки позовної давності для звернення працівника до суду: один місця у справах про звільнення; три місяці - щодо вирішення інших трудових спорів, що є підставою для відмови у задоволені позовних вимог ОСОБА_1, так як він пропустив місячний строк для звернення до суду .

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, заслухавши показання свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,ОСОБА_9, ОСОБА_10, вважає, що позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 01.09.2013 року працював на посаді заступника директора з навчально-виробничої роботи ДНЗ «Одеський професійний ліцей морського транспорту» на підставі укладеного з відповідачем ОСОБА_11 з педагогічним працівником ліцею строком дії з 01.09.2013 року по 01.09.2014 року.

Згідно наказу №14-К від 10.06.2014 року у звязку із закінченням навчального року, на підставі Закону України «Про відпустки», заяв працівників, були надані оплачувальні чергові щорічні відпустки працівникам ліцею у кількості 85 працівників ДНЗ «Одеський професійний ліцей морського транспорту», у тому числі ОСОБА_1, заступнику директора з НВР, 42 календарних дня (28 кал.днів і 14 кал.днів грошовою компенсацією) з початком відпустки - 14.07.2014 року, із закінченням відпустки 10.08.2014 року, виходом на роботу 11.08.2014 року.

Судом зясовано, що ОСОБА_1 вийшов на роботу не 11.08.2014 року, як зазначено в наказі №14-К від 10.06.2014 року, а 14.08.2014 року. Даний факт не заперечується позивачем й підтверджується Актом відсутності на роботі, складеним комісією відповідача 11.08.2014 року, та даними табеля обліку робочого часу за серпень 2014 року.

Суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що він не був ознайомлений під розпис з наказом №14-К від 10.06.2014 року про вихід у відпустку та повернення з відпустки, так як в даному наказі взагалі відсутні розписи 85 працівників ліцею про ознайомлення, й при цьому чинним трудовим законодавством не передбачено обовязковість ознайомлення з наказами адміністрації щодо надання відпусток працівникам саме шляхом проставлення їх підпису.

Слід зазначити, що в заяві позивача про надання йому чергової відпустки у кількості 56 календарних днів за відпрацьовані 2013 -2014 навчальні роки позивач не зазначив дату виходу у відпустку, разом з тим пішов у відпустку саме 14.07.2014 року, як зазначено в наказі №14-К від 10.06.2014 року, й при цьому вийшов на роботу не через 56 календарних днів, як просив того у заяві про надання відпустки, а 14.08.2014 року.

Вищенаведені обставини дають підстави суду вважати, що ОСОБА_1 був обізнаний про зазначену в №14-К дату виходу у відпустку, а відтак і дату виходу з відпустки, проте не приступив до роботи після щорічної відпустки, вийшов на роботу 14.08.2014 року, чим вчинив дисциплінарне порушення трудової дисципліни.

З огляду на вищевикладене суд вважає, що відповідач законно притягнув ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності шляхом застосування заходу стягнення догани на підставі наказу №124 від 18.08.2014 року, що відповідає положенням п.1 ч.1 ст.147 КЗпП України.

Крім того, судом встановлено, що 18.08.2014 року адміністрацією ДНЗ «Одеський професійний ліцей морського транспорту» позивач ОСОБА_1 був звільнений з роботи на підставі наказу №20-К за п.4 ст.40 КЗпП України у звязку з відсутністю без поважної причини 15.08.2014 року на робочому місці впродовж 3 годин 10 хвилин.

Згідно з п.4 ст. 40 КЗпП України власник може розірвати трудовий договір з працівником у разі вчинення ним прогулу без поважних причин.

Відповідно до ч.1 ст.43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених п.4 ст.40 КЗпП України, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу профспілкової організації, членом якої є працівник.

Відповідно до ст.148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у звязку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року №9 (з подальшими змінами та доповненнями) «Про практику розгляду судами трудових спорів» розяснено, що при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за п. 4 ст. 40 КЗпП, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, у звязку з поміщенням до медвитверезника, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобовязаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу).

Допитані у судовому засіданні свідки підтвердили відсутність позивача на робочому місці після закінчення його відпустки.

Суд не приймає до уваги пояснення ОСОБА_1 щодо поважності причин його відсутності на роботі в звязку з тим, що він був на прийомі у начальника Департаменту освіти і науки державної адміністрації Одеської області з питань корупції в ДНЗ «Одеський професійний ліцей морського транспорту» під керівництвом директора ОСОБА_2

Суд вважає заявлену позивачем причину відсутності на роботі не поважною, так як його посада заступника директора з навчально-виробничої роботи ліцею згідно ОСОБА_11 від 01.09.2013 року не передбачає трудових обовязків педагогічного працівника вирішувати питання щодо наявності/відсутності корупції в ліцеї та не передбачає перебування з цього приводу за межами робочого місця.

При цьому суд виходить з того, що 18.08.2014 року адміністрація ДНЗ «Одеський професійний ліцей морського транспорту» звернулася до первинної профспілкової організації Одеського професійного ліцею морського транспорту з проханням надати згоду про звільнення ОСОБА_1 за відсутність на роботі 15.08.2014 року з 8.30 до 11.10 годин, й протоколом №15 засідання профспілкового комітету була надана згода на звільнення позивача за п.4 ст.40 КЗпП України.

Суд вважає безпідставними посилання позивача на необхідність проведення службового розслідування з приводу вчинення дисциплінарного проступку згідно з Порядком проведення службового розслідування, затвердженим постановою Кабінетом Міністрів України від 25 липня 2012 року № 666, так як зазначений порядок визначає механізм проведення службового розслідування в органах державної влади, органах влади Автономної Республіки Крим та інших державних органах стосовно осіб, які займають посади державної служби, а також у визначених Законом України «Про державну службу» випадках стосовно інших осіб з питань реалізації ними права на державну службу. Натомість посада заступника директора з навчально-виробничої роботи в навчальному закладі не є посадою державної служби.

З огляду на вищевикладені обставини та норми матеріального права суд дійшов висновку, що відповідачем було накладено дисциплінарне стягнення на позивача з дотриманням встановленого чинним законодавством порядку, зокрема в межах встановленого строку та отриманням згоди на його звільнення профкомом, а відтак - позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими і недоведеними, та такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись п.4 ст.40,43,148 КЗпП України ст.ст. 10,58,59,60, 208, 209, 212, 213, 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволені позову ОСОБА_1 до Державного навчального закладу «Одеський професійний ліцей морського транспорту» про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: 10.06.2015