АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Справа № 689/965/15-ц
Провадження № 22-ц/792/1115/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого судді Корніюк А.П.,

суддів: Пєнти І.В., Талалай О.І.

з участю секретаря: Сацюк Г.О.

апелянта ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2, представника ХОПЛ №1 ОСОБА_3, прокурора Лунь Ю.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 08 травня 2015 року за заявою головного лікаря Хмельницької обласної психіатричної лікарні №1 про госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку

Заслухавши доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів,

в с т а н о в и л а :

Звертаючись із вказаною заявою головний лікар ХОПЛ №1 вказував, що 07.05.2015 року в супроводі матері та лікаря швидкої допомоги до приймального відділення лікарні первинно поступив ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1. При огляді останнього виявлений тяжкий психічний розлад, який обумовлює безпорадність і неможливість самостійно задовольняти основні життєві потреби на рівні, що забезпечує його життєдіяльність. 08.05.2015 року комісія лікарів-психіатрів ХОПЛ №1 прийшла до висновку, що лікування можливе тільки в умовах стаціонару та підтвердила обґрунтованість рішення про госпіталізацію ОСОБА_1 Тому головний лікар ХОПЛ №1 просив суд прийняти рішення про подальше перебування громадянина ОСОБА_1 у психіатричному закладі.

Рішенням Ярмолинецького районного суду заяву задоволено. Вирішено ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, госпіталізувати до Хмельницької обласної психіатричної лікарні №1 у примусовому порядку терміном до трьох місяців.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає рішення суду незаконним, просить його скасувати, а в задоволенні заяви головного лікаря ХОПЛ №1 відмовити. Апелянт посилається на безпідставність застосування судом ст.ст. 14, 17 Закону України „Про психіатричну допомогу та на порушення ст. 22 вищевказаного Закону. Вказує, що розгляд справи відбувся без присутності жодного його представника в тому числі адвоката, чим порушено принцип змагальності та рівності учасників цивільного процесу. Апелянт також зазначає, що суд безпідставно взяв до уваги пояснення представника ХОПЛ №1 ОСОБА_4 про „безпорадність та несамостійність ОСОБА_1, так як останній не володів спеціальними знаннями для рецензування такого діагнозу.

Апелянт та його законний представник апеляційну скаргу підтримали в повному обсязі і просять її задовольнити, скасувавши рішення суду першої інстанції.

Представник ХОПЛ №1 та прокурор апеляційну скаргу не визнали і просять її відхилити, залишивши рішення суду першої інстанції без змін.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до п. 1, ч. 1 та ч. 2 ст. 307 і ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Згідно ст. 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Відповідно до ст. 14 цього Закону особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих.

Встановлено, що 07.05.2015 року ОСОБА_1 був госпіталізований у Хмельницьку обласну психіатричну лікарню на підставі направлення лікаря нарколога Старокостянтинівської ЦРЛ 07.05.2015 року, який в направленні зазначив діагноз катетонічний ступор. Епісудомний стан. (а.с.3).

При огляді черговим лікарем приймального відділення ХОПЛ №1 ОСОБА_5 виявлено тяжкий психологічний розлад, що обумовлює безпорадність і неможливість самостійно задовольняти основні життєві потреби на рівні, що забезпечує його життєдіяльність.

За висновком медичної комісії від 08.05.2015 року в день огляду загальний стан ОСОБА_1 важкий, хворий лежить в одноманітній позі,спостерігається с-м «повітряної подушки», воскової гнучкості, періодично стає збудженим, кричить, чинить опір при проведенні маніпуляцій, мовному контакту недоступний, іноді реагує на звернену мову поворотом голови. Рівень орієнтованості дослідити та виявити скарги неможливо, інструкції не виконує, обслуговується за допомогою медичного персоналу. Висновком комісії підтверджено діагноз: катетонічний синдром не уточнений, судомний синдром, внаслідок якого хворий становить небезпеку для себе та оточуючих, виявляє безпорадність і неможливість самостійно забезпечити основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність та відповідно потребує госпіталізації у примусовому порядку з орієнтовним терміном лікування до трьох місяців. (а.с.20).

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про необхідність госпіталізації ОСОБА_1 у психіатричний заклад без його усвідомленої згоди є правильними, ґрунтуються на матеріалах справи, висновку медичної комісії, які не були спростовані ні в суді першої інстанції, ні під час апеляційного розгляду справи.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції не було залучено до участі в справі жодного представника, в тому числі адвоката, чим порушено вимоги ч.ч. 4, 5 ст.22 Закону України «Про психіатричну допомогу» є безпідставними, виходячи із слідуючого.

Відповідно до вищезазначених положень Закону України «Про психіатричну допомогу» судові справи щодо надання психіатричної допомоги в примусовому порядку розглядаються в присутності особи, щодо якої вирішується питання про надання їй такої допомоги. Участь при розгляді цих справ прокурора, лікаря-психіатра чи представника психіатричного закладу, що подав заяву, та законного представника осіб, щодо яких розглядаються питання, пов'язані з наданням їм психіатричної допомоги, є обов'язковою.

Особа, щодо якої суд розглядає справу про надання психіатричної допомоги в примусовому порядку, має право на безоплатну правову допомогу в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правової допомоги, протягом розгляду справи в суді.

Виходячи із вищезазначених норм, участь у справі адвоката особи, щодо якої суд розглядає справу про надання психіатричної допомоги в примусовому порядку не є обов»язковою.

Також встановлено, що на час розгляду справи в суді першої інстанції у суду були відсутні відомості про наявність законного представника ОСОБА_1, адже будь яких доказів того, що станом на 08.05.2015 року ОСОБА_2 мала право на представлення інтересів ОСОБА_1 в порушення вимог ч.1 ст. 60 ЦПК України надано не було.

Доводи апеляційної скарги про те, що представник ХОПЛ №1 ОСОБА_4 давала пояснення щодо не уточнених та не рецензованих діагнозів не маючи для цього спеціальних знань є недоведеними, адже апелянтом та його представником не надано доказів на підтвердження вказаних тверджень. Також, доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази, які б спростовували те, що ОСОБА_1 був госпіталізований як психічно хворий за наявності для цього медичних показань.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції диспозицій ст.ст. 14, 17, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу», колегія суддів вважає їх такими, що не заслуговують на увагу, адже саме ці норми регулюють питання щодо надання особі психіатричної допомоги у примусовому порядку.

Посилання апелянта щодо невірного визначення його діагнозу лікарями ХОПЛ №1 і те, що рішення суду прийнято на припущеннях є недоведеними та безпідставними, адже апелянтом та його представником не надано доказів на спростування діагнозу, що визначений комісією лікарів психіатрів ХОПЛ №1 ОСОБА_1 І оскаржуване рішення прийнято на підставі вищезазначеного висновку та медичної документації стаціонарного хворого ОСОБА_1

Доводи апеляційної скарги щодо не зазначення судом першої інстанції в резолютивній частині рішення режим госпіталізації є такими, що не заслуговують на увагу, адже положення ст.19 Закону України «Про психіатричну допомогу» регулюють примусові заходи медичного характеру, що встановлюються Кримінальним, Кримінальним процесуальним кодексами України, цим Законом та іншими законами.

Інші доводи апеляційної скарги на законність рішення суду першої інстанції не впливають.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 313 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Ярмолинецького районного суду від 08 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду А.П. Корніюк

__________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_6 Справа: №22ц/792/1115/15

Доповідач Корніюк А.П. Категорія: 73