Справа № 531/2431/14-ц
Провадження № 4-с/531/1/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2015 року Карлівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Жмурко П.Я. при секретарі Клименко Т.М.

за участю скаржника ОСОБА_1

державного виконавця Рець М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Карлівка скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця ВДВС Карлівського РУЮ Рець Миколи Васильовича ,-

ВСТАНОВИВ:

25.12.2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаною скаргою, в якій просить суд визнати незаконними дії державного виконавця ВДВС Карлівського РУЮ Рець М. В., щодо відкриття виконавчого провадження та проведення виконавчих дій і скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження, про стягнення з боржника виконавчого збору та про стягнення витрат на проведення виконавчих дій від 27.10.2014 року №45215674. Надміру сплачені суми виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій, ОСОБА_1 просить повернути.

Вимоги скарги обґрунтовані тим, що ВДВС Карлівського РУЮ відкрито виконавче провадження по стягненню з ОСОБА_1 на користь ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго", заборгованості по ІТЗ у розмірі 30 грн. та судового збору у розмірі 51 грн. Виконавче провадження відкрито на виконання виконавчого листа №2-100/10 від 15.02.2010 року. При відкритті виконавчого провадження, державним виконавцем Рець М.В. порушено вимоги п. 1 ч. 1 ст. 19 ЗУ «Про виконавче провадження» (відсутня заява стягувача) та ст. 22 даного Закону (строки пред'явлення виконавчого листа до виконання). Державним виконавцем також порушено вимоги частин 2, 5 ст. 25, ч. 3 ст. 27 та ст. 31 ЗУ «Про виконавче провадження», а саме: не пересвідчився чи отримано боржником копію постанови про відкриття виконавчого провадження і почав примусове виконання рішення, при цьому виніс постанови про стягнення виконавчого збору та виконавчих витрат. Про проведення виконавчих дій ОСОБА_1 стало відомо 12.12.2014 року - зі слів дружини. До цього, жодних листів чи повідомлень скаржник не отримував. 15.12.2014 року ОСОБА_1 звернувся до ДВС за роз'ясненням і за результатами звернення матеріали виконавчого провадження залишені без змін. На вимогу ДВС, 18.12.2014 року боржником перераховано кошти в сумі 139,10 грн. В зазначений день також направлено заяви про долучення до матеріалів виконавчого провадження квитанції про сплату, клопотання про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження та клопотання про відстрочення строку добровільного повернення коштів. Виходячи з зазначеного, з матеріалами виконавчого провадження заявник ознайомився лише 24.12.2014 року. З зазначених підстав, керуючись положеннями ст. 82 ЗУ «Про виконавче провадження», ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримує вимоги скарги і просить суд задовольнити такі, з зазначених у скарзі підстав. ОСОБА_1 заявлено клопотання про доповнення скарги (доповнення долучено в письмовому вигляді), в якому конкретизовано вимоги, в частині скасування постанов державного виконавця.

Зазначене доповнення прийнято судом. Присутній в судовому засіданні державний виконавець, проти прийняття доповнення судом не заперечував.

Державний виконавець Рець М.В., в судовому засіданні заперечує проти задоволення скарги ОСОБА_1 Заперечення долучено в письмовому вигляді і згідно такого у ВДВС Карлівського РУЮ знаходиться на виконанні виконавчий лист №2-100/10 від 15.02.2010 року, боржником по якому є скаржник. Виконавче провадження було відкрито 16.04.2013 року державним виконавцем Дібрівною Т.Ю. При проведенні виконавчих дій державним виконавцем Пустогородською А.В. було встановлено, що боржник отримує дохід в ТОВ «Агрофірма «Покровська», що розташоване в Машівському районі. 27.06.2014 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження і направлено виконавчий лист до ВДВС Машівського РУЮ. 23.10.2014 року до ВДВС Карлівського РУЮ надійшла постанова про закінчення виконавчого провадження, разом із вказаним раніше виконавчим листом, оскільки боржник не працює у ТОВ «Агрофірма «Покровська». 27.10.2014 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-100/10 від 15.02.2010 року. Підставою для відкриття виконавчого провадження, стала постанова про закінчення виконавчого провадження ВДВС Машівського РУЮ. Виконавче провадження відкрито відповідно до ст. 25 ЗУ «Про виконавче провадження», примусове виконання розпочато на підставі ст. 27 Закону, а виконавчий збір стягнуто відповідно до вимог ст. 28 Закону. 12.12.2014 року було здійснено вихід за місцем проживання боржника, вдома була дружина. 15.12.2014 року ОСОБА_1 надано роз'яснення по виконавчому провадженню, в тому числі роз'яснено право, щодо продовження строків добровільної сплати заборгованості. 19.12.2014 року боржником долучено квитанцію про сплату заборгованості, виконавчого збору і витрат на проведення виконавчих дій, на підставі чого ДВС винесено розпорядження про розподіл внесених боржником коштів. Таким чином, виконавчий документ не є таким, що не підлягає виконанню, отже державний виконавець правомірно виніс постанову про відкриття виконавчого провадження від 27.10.2014 року та постанови від 04.11.2014 року.

Заслухавши пояснення скаржника та державного виконавця, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

ОСОБА_1 оскаржує дії державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження і вчинення виконавчих дій та просить суд скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 27.10.2014 року, посилаючись на закінчення строків пред'явлення виконавчого листа до виконання, а також на відсутність заяви стягувача про примусове виконання рішення.

В матеріалах справи міститься постанова від 27.10.2014 року. Виконавче провадження відкрито на виконання виконавчого листа №2-100/10 виданого 15.02.2010 року. Згідно постанови, заява про примусове виконання була подана 22.10.2014 року. (а.с. 4) При цьому, під час розгляду справи встановлено, що провадження було відкрито державним виконавцем Рець М.В. не на підставі заяви стягувача, а у зв'язку з надходженням виконавчого листа від ВДВС Машівського РУЮ, якими 03.10.2014 року було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №2-100/10 від 15.02.2010 року і направлено виконавчий документ за належністю, на підставі п. 10 ч. 1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження.

Частина 1 ст. 19 ЗУ «Про виконавче провадження», серед підстав для відкриття виконавчого провадження, окрім заяви стягувача на примусове виконання рішення (пункт 1), називає також і інші випадки передбачені Законом (п. 4).

Таким чином, посилання скаржника на те, що постанова є неправомірною за відсутності заяви стягувача - необґрунтоване.

З наданих суду матеріалів також вбачається, що виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-100/10, відкривалось державним виконавцем ВДВС Карлівського РУЮ Дібрівною Т.Ю. - 16.04.2013 року. Згідно даної постанови, заява про примусове виконання подана до ДВС 12.04.2013 року (таку заяву до справи не долучено). В подальшому, дане виконавче провадження було закінчено державним виконавцем Пустогородською А.В., на підставі п. 10. ч. 1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» (постанова від 27.06.2014 року).

В судовому засіданні досліджено виконавчий лист №2-100/10 виданий Карлівським районним судом 15.02.2010 року. Строк пред'явлення виконавчого листа до виконання - до 15.02.2013 року. (а.с. 11) Такий строк пред'явлення до виконання виконавчого листа (3 роки), був передбачений статтею 21 ЗУ «Про виконавче провадження», в редакції, що діяла на момент його видачі.

Згідно наданих суду доказів, вперше заяву на примусове виконання виконавчого листа №2-100/10, було подано 12.04.2013 року, що зазначено у постанові від 16.04.2013 року. Строк пред'явлення даного виконавчого листа до виконання - до 15.02.2013 року. З матеріалів справи не вбачається переривання строку давності пред'явлення виконавчого листа до виконання чи його поновлення. Державний виконавець не назвав суду інших підстав, з яких виконавчий лист можна вважати таким, що був пред'явлений до виконання вчасно. При цьому Рець М.В. пояснив, що провадження 16.04.2013 року, було відкрито державним виконавцем Дібрівною Т.Ю. і він не є компетентним в питанні того чи були підстави для відкриття такого.

ЗУ «Про виконавче провадження», Інструкцією про проведення виконавчих дій, затвердженою 15.12.1999 року, а також Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою 02.04.2012 року, не передбачено окремого порядку відкриття провадження при надходженні виконавчих листів від іншого органу державної виконавчої служби. Виконавче провадження відкривається за загальними правилами, що встановлені статтею 25 ЗУ «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 1 ст. 25 ЗУ «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Згідно з положеннями п. 1 ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження» - державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі: пропуску встановленого сроку пред'явлення документів до виконання.

Розглядаючи скаргу, суд не вирішує питання про правомірність відкриття виконавчого провадження Дібрівною Т.Ю. Суд досліджує правомірність дій державного виконавця Рець М.В., при відкритті ним провадження і винесенні постанови від 27.10.2014 року. Виходячи із зазначених норм Закону, при надходженні виконавчого документа, державний виконавець вирішує питання про відкриття виконавчого провадження або про відмову у його відкритті. Відповідно до ч. 1 ст. 24 ЗУ «Про виконавче провадження», державний виконавець відмовляє у прийнятті до провадження виконавчого документа, строк пред'явлення для примусового виконання якого закінчився, про що виносить відповідну постанову.

Державний виконавець не надав суду пояснень, чому виконавче провадження було відкрито ним по виконавчому листу, строк пред'явлення до виконання якого минув, а також чому така обставина не була ним перевірена і врахована. Доказами, що містяться в матеріалах справи і досліджені в судовому засіданні, правомірність відкриття виконавчого провадження не доведена.

Таким чином, скарга ОСОБА_1, в частині визнання неправомірними дій державного виконавця, щодо відкриття виконавчого провадження по виконавчому листу, строк пред'явлення до виконання якого минув - обґрунтована.

Відповідно до ч. 2 ст. 387 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

На підставі вищевикладеного, суд вважає за можливе визнати неправомірними дії державного виконавця ВДВС Карлівського РУЮ Рець М.В., щодо відкриття ним виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-100/10 від 15.02.2010 року і скасувати винесену ним постанову про відкриття виконавчого провадження від 27.10.2014 року.

Скаржник також просив визнати неправомірними дії державного виконавця, щодо проведення виконавчих дій. Суд відмовляє в цій частині скарги, оскільки ОСОБА_1 не конкретизовано, які саме дії він вважає неправомірними.

Визнання неправомірною постанови від 27.10.2014 року, має наслідком неправомірність постанов від 04 11.2014 року про стягнення з боржника виконавчого збору та про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій. При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що при винесенні кожної з постанов від 04.11.2014 року, державний виконавець не пересвідчився в тому, чи отримана боржником копія постанови про

відкриття виконавчого провадження, як це передбачено п. 4.1.1 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженою 15.12.1999 року. Сам державний виконавець в судовому засіданні пояснив, що починаючи примусово виконувати рішення, керувався лише положеннями статей 27, 25 ЗУ «Про виконавче провадження», згідно яких примусове виконання починається у разі ненадання боржником підтвердження повного виконання рішення, в строк до семи днів з моменту винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. При цьому, як вбачається з досліджених судом доказів, постанову про відкриття виконавчого провадження направлено боржнику звичайною кореспонденцією, що є порушенням вимог ст. 31 ЗУ «Про виконавче провадження». Зазначені дії, враховуючи відсутність відомостей про отримання ОСОБА_1 постанови, порушують права останнього, зокрема і право на добровільне виконання.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає за можливе скасувати постанову від 04.11.2014 року про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 08.10 грн., а також постанову від 04.11.2014 року про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій у розмірі 50 грн.

Державним виконавцем долучено до матеріалів справи розпорядження, з якого вбачається, що перераховані ОСОБА_1 кошти у розмірі 139,10 грн., розприділено наступним чином: 81 грн. - на користь стягувача, 08,10 грн. - на користь держави, як погашення виконавчого збору, 50 грн. - на спеціальний реєстраційний рахунок, як погашення витрат на проведення виконавчих дій.

ОСОБА_1 просить суд скасувати постанови від 04.11.2014 року і одночасно з цим повернути сплачені ним суми виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій. Суд вважає за можливе відновити порушене право скаржника у такий спосіб і одночасно зі скасуванням постанов, повернути сплачені останнім кошти у розмірі 50 грн. та 08,10 грн. При цьому суд не вирішує питання про повернення ОСОБА_1 коштів, що були внесені в рахунок погашення боргу за виконавчим листом (81 грн.), оскільки скаржник не ставить таку вимогу у своїй скарзі, а суд не вправі вийти за межі її вимог.

Під час розгляду справи, в судовому засіданні знайшли своє підтвердження обставини, зазначені у скарзі, що стосуються причин пропущення строків передбачених статтею 385 ЦПК України. Сам державний виконавець у своєму запереченні зазначив, що 12.12.2014 року ДВС було здійснено вихід за місцем проживання боржника, де вдома була дружина останнього. До матеріалів справи долучено акт про такий вихід. Скаржник зазначав, що саме в цей день дізнався від дружини про виконавче провадження.

Заперечуючи проти скарги, державний виконавець не заперечує, що ОСОБА_1 звернувся до них з заявою про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження 18.12.2014 року. До матеріалів справи долучено копії листів з журнал реєстрації вихідної кореспонденції ДВС, згідно якого 29.10.2014 р. ОСОБА_1 направлено постанову про відкриття виконавчого провадження, проте відомості про вручення такої постанови суду не надані, тоді як згідно з положеннями ст. 31 ЗУ «Про виконавче провадження», постанова про відкриття виконавчого провадження має направлятись рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Таким чином, зазначені скаржником обставини пропущення строків на оскарження постанов - додатково підтверджені.

Керуючись ст. ст. 19, 21, 24-26, 31, 49 ЗУ «Про виконавче провадження» ст. ст. 383-389 ЦПК України, суд ,-

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця ВДВС Карлівського РУЮ Рець Миколи Васильовича - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії державного виконавця ВДВС Карлівського РУЮ Рець Миколи Васильовича, щодо відкриття ним виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-100/10 виданого 15.02.2010 року.

Скасувати постанову державного виконавця ВДВС Карлівського РУЮ Рець Миколи Васильовича про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №2-100/10 виданого 15.02.2010 року, винесену 27.10.2014 року, ВП №45215674.

Скасувати постанову державного виконавця ВДВС Карлівського РУЮ Рець Миколи Васильовича про стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 08,10 грн., винесену 04.11.2014 року, ВП №45215674, у зв'язку з чим повернути ОСОБА_1 сплачений ним виконавчий збір у розмірі 08,10 грн.

Скасувати постанову державного виконавця ВДВС Карлівського РУЮ Рець Миколи Васильовича про стягнення з боржника ОСОБА_1 витрат на проведення виконавчих дій у розмірі 50 грн., винесену 04.11.2014 року, ВП №45215674, у зв'язку з чим повернути ОСОБА_1 сплачену ним суму витрат на проведення виконавчих дій - 50 грн.

В задоволенні скарги в іншій частині - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'яти днів з дня її проголошення або протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали, через Карлівський районний суд Полтавської області до Апеляційного суду Полтавської області.

Суддя Жмурко П.Я.