Справа № 136/2179/14-ц Провадження № 22-ц/772/242/2015Головуючий в суді першої інстанції Мочульська Л. Т.
Категорія 30 Доповідач Луценко В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2015 року м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючого - Луценка В.В.,

суддів - Денишенко Т.О., Берегового О.Ю.

при секретарі - Торбасюк О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_4, про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_5 на рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 24 листопада 2014 року, судова колегія,

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2014 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3, третьої особи ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди завданої внаслідок скоєння дорожньо-транпортної пригоди зазначивши в заяві, що 08.07.2014 року в м.Вінниці ОСОБА_4, керуючи автомобілем «Мерседес» державний номер НОМЕР_1, рухаючись по проїзній частині вул. Хмельницьке шосе під час проїзду перехрестя з вул. Революційна, не дотримавшись безпечної дистанції, допустив наїзд на автомобіль позивача «Ніссан», внаслідок чого було пошкоджене його авто, яке відновленню не підлягає. ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. Під час дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4 виконував службові обов'язки відповідно до трудового договору на службовому автомобілі «Мерседес», який був орендований роботодавцем ОСОБА_3 у ТОВ «Лавін». При зіткненні його автомобіль отримав такі технічні ушкодження, що подальше його використання виявилось неможливим. Специфика його роботи полягає в тому, що він працює торговим агентом у ТОВ «Сандора» на власному автомобілі і повинен працювати за умови наявності у нього в користуванні автомобіля. Маючи на утриманні малу дитину, він не міг залишатись без роботи, а тому після ДТП він змушений був взяти автомобіль в оренду. Так, з 15.07.2014 року по 03.12.2014 року між ним та ОСОБА_6 були укладені договори оренди автомобіля «Тойота Королла» зі сплатою 250 гривень за кожен робочий день оренди. За послуги нотаріуса з оформлення договору оренди автомобіля ним сплачено 830 гривень. В зв'язку з чим просив стягнути з відповідача заподіяні матеріальні збитки у вигляді 9000 гривень орендної плати за автомобіль за 36 робочих днів оренди, згідно з договором оренди від 15.07.2014 року; 2750 гривень орендної плати за 11 днів оренди автомобіля, згідно з договором оренди від 03.09.2014 року та 830 гривень оплати послуг нотаріуса за оформлення договору оренди.

Під час розгляду справи позивач збільшив свої позовні вимоги та просив окрім зазаничених у позовній заяві коштів стягнути на його користь також 10 250 гривень орендної плати за автомобіль, згідно з договором оренди за період з 18.11.2014 року по 13.11.2014 року.

Рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 24.11.2014 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_5 просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовільнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та поршення вимог процесуального права.

Заслухавши доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку про те, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.ст.213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бут и законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обствини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, що мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Умовами обґрунтованості є повне і всебічне зясування обставин, що мають значення для справи, доведеність тих обставин, які суд вважає встановленими, відповідність висновків суду обставинам справи.

Відмовляючи ОСОБА_2 в задоволенні позову суд прийшов до висновку, що ОСОБА_4 вчинив дорожньо-транспортну пригоду не під час виконання своїх трудових обов'язків перед фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3, керуючи автомобілем «Мерседес» державний номер НОМЕР_1, власником якого є ТОВ «Лавін», і який не був орендований ОСОБА_3, а тому останній не може нести матеріальну відповідальність перед позивачем за заподіяну джерелом підвищеної небезпеки шкоду.

Однак з таким висновком суду безперечно погодитись не можна з наступних підстав.

Згідно ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Як зазначено в роз'ясненнях п.п.2,4 постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року (із наступними змінами та доповненнями) «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазаниченої особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки на підставі права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності, тощо).

Не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки на підставі трудових відносин з володільцем цього джерела (шофер, машиніст, оператор, тощо).

Матеріалами справи встановлено, що відповідно до трудового договору №8 від 01.07.2014 року ОСОБА_4 перебуває у трудових правовідносинах з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3та працює водієм автотранспортних засобів (а.с.12-15).

Згідно договору найму (оренди) транспортного засобу від 15.07.2014 року та додаткової угоди до договору оренди автомобіля №0303/Л від 03.02.2014 року фізична особа-підприємець ОСОБА_3 орендує у ТОВ «Лавін» автотранспортні засоби, в тому числі автомобіль марки «Мерседес» державний номер НОМЕР_1 (а.с.16-19, 89-90).

Постановою Липовецького районного суду Вінницької області від 30.07.2014 року ОСОБА_4було визнано винним та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу за те, що 08.07.2014 року о 15 годині в м.Вінниці, керуючи автомобілем марки «Мерседес» державний номер НОМЕР_1, рухаючись по проїздній частині вул. Хмельницьке шосе, під час переїзду перехрестя з вул. Революційна, не дотримавшись безпечної дистанції, допустив наїзд на автомобіль «Ніссан», державний номер НОМЕР_3, який належить на праві власності ОСОБА_2, внаслідок чого відбулось пошкодження транспортних засобів (а.с.5).

Відповідно до ч.1 п.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Таким чином достовірно встановлено, що дорожньо-транспортна пригода, яка сталась 08.07.2014 року з вини водія ОСОБА_4 відбулась під час виконання останнім своїх трудових обовязків, керування орендованого роботодавцем ОСОБА_3 автомобіля марки «Мерседес» державний номер НОМЕР_1.

Згідно ч.1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обовязків.

Відповідно до висновку експерта науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при управлінні МВС України у Вінницькій області №4 від 24.11.2014 року розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «Ніссан Максіма», державний номерний знак НОМЕР_3, 1997 року випуску в результаті його пошкодження складає 120 486 грн.00 коп., а вартість ремонтно відновлюваних робіт автомобіля марки «Ніссан Максіма», державний номерний знак НОМЕР_3,1997 року випуску в результаті його пошкодження становить 143 059 грн.30 коп. (а.с.92-97).

З матеріалів справи також вбачається, що позивач ОСОБА_2 працює в ТОВ «Сандора» на посаді торгового агента з виконанням обовязків касира. За його посадовими обовязками передбачається використання особистого або орендованого автомобіля (а.с.46).

Оскільки пошкоджений внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль позивача марки «Ніссан Максіма», 1997 року випуску, технічному відновленню не підгягав, позивач ОСОБА_2 для виконання своїх трудових обовязків змушений був укласти договір оренди (найму) автомобіля.

15.07.2014 року ОСОБА_2 уклав з ОСОБА_6 договір оренди автомобіля марки «Тойота Королла», 1,6 л., 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_4, який використовував для виконання своїх службових обовязків у ТОВ «Сандора» в період з 15.07.2014 року по 02.09.2014 року, сплативши орендодавцю ОСОБА_6 9000 гривень орендної плати за автомобіль із розрахунку 250 гривень за день оренди автомобіля. (а.с.16-19, 47).

03.09.2014 року ОСОБА_2 уклав з ОСОБА_6 другий договір оренди автомобіля марки «Тойота Королла», 1,6 л., 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_4, який також використовував для виконання своїх службових обовязків у ТОВ «Сандора» в період з 03.09.2014 року по 17.09.2014 року, сплативши ОСОБА_6 2750 гривень орендної плати та за оренду автомобіля в період з 18.09.2014 року по 13.11.2014 року, сплативши ОСОБА_6 10250 гривень орендної плати (а.с.20-23, 55, 67).

За послуги нотаріуса при укладенні договорів оренди (найму) автотранспортного засобу ОСОБА_2 сплатив 830 гривень особистих коштів (а.с.25).

Матеріальні витрати в сумі 22 830 гривень позивач ОСОБА_2 поніс внаслідок того, що під час дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась з вини ОСОБА_4 та його роботодавця ОСОБА_3, фактично був знищений належний позивачу на праві власності автомобіль, який останній використовував для виконання своїх службових обовязків.

Враховуючи, що матеріальну шкоду ОСОБА_2 заподіяно неправомірними діями водія ОСОБА_4, з вини якого відбулась дорожньо-транспортна пригода, під час виконання останнім своїх трудових обов'язків, матеріальниі збитки підлягають відшкодуванню особою-володільцем (користувачем, згідно з договором оренди) джерела підвищеної небезпеки, яким у даному випадку є фізична особа-підприємець ОСОБА_3

Відповідно до ч.1 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Розполіл судових витрат у справі провести у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовільнити.

Рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 24 листопада 2014 року скасувати.

Ухвалити нове рішення у справі, яким позовну заяву ОСОБА_2 задовільнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заподіяну внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди матеріальну шкоду на загальну суму 22830 гривень з них:

· 9000 гривень - сума по першому договору оренди транспортного засобу від 15 липня 2014 року по 2 вересня 2014 року;

· 2750 гривень - сума по другому договору оренди транспортного засобу від 03 вересня 2014 року по 17 вересня 2014 року;

· 10 250 гривень - сума по другому договору оренди транспортного засобу з 18 вересня 2014 року по 13 листопада 2014 року;

· 830 гривень-сума за послуги нотаріуса за посвідчення договору оренди транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати в сумі 365 гривень 40 копійок.

Рішення суду набуває законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі 20 днів.

Головуючий суддя: _______ Луценко В.В.

Судді: _______ Денишенко Т.О.

_______ Береговий О.Ю.