АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/1568/2015 Головуючий в 1-й інстанції - Саадулаєв А.А.
Доповідач-Чобіток А.О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого -Чобіток А.О.

суддів - Немировської О.В.,Ящук Т.І.

при секретарі - Басюк Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2,поданої в інтересах ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про надання дозволу на виготовлення дитині проїзного документу для виїзду за кордон та на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди другого з батьків,-

в с т а н о в и л а:

В липні 2014 року позивач пред»явила вказаний позов до відповідача та зазначала,що перебувала у шлюбі з відповідачем з 28.09.2002 року по 28.02.2013 року. Від шлюбу вони мають сина ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_1,який проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні.

Посилаючись на те,що вона має намір у період відпустки разом з сином відвідувати іноземні країни,в тому числі Шенгенського договору, для відпочинку та оздоровлення,а також з метою розширення кругозору,позивач просила надання дозволу на виготовлення дитині проїзного документу для виїзду за кордон та на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди відповідача,оскільки останній за відомою їй адресою не проживає, тривалий час не спілкується з дитиною та не виходить на контакт ні з нею,ні з дитиною.

Звертає увагу на те,що 05 лютого 2013 року ним надавалась згода на тимчасові поїздки з метою відпочинку за кордон,в тому числі до країн Шенгенської угоди у її супроводі на період з 05.02.2013 року по 05.02.2014 року.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове,яким задовольнити позов. Зазначає, що суд безпідставно позбавив її права в повній мірі реалізувати свої можливості на всебічне виховання дитини і не дав належної оцінки поведінці відповідача, який самоусунувся від виконання своїх обов»язків щодо участі у вихованні дитини.

Після прийнятих нею мір стосовно встановлення місцезнаходження відповідача, з інформації на Інтернет-сайті МВС України їй стало відомо, що відповідач підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.190 КК України і переховується від органів влади,що унеможливлює взагалі будь-яке спілкування з ним протягом тривалого часу.

В зв»язку з зазначеним вказана обставина впливає на її права щодо виховання дитини та піклування її станом здоров»я.

Вислухавши доповідь судді,пояснення осіб, що з»явилися в судове засідання, обговоривши доводи апеляційної скарги, обставини справи, колегія суддів приходить до наступного.

Встановлено, що з 28.09.2002 року по 28.02.2013 року сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

27.12.2012 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, уклали шлюбний договір, відповідно до умов якого їх дитина, ОСОБА_6, буде проживати з матір»ю, ОСОБА_3, а ОСОБА_4 зобов»язується сплачувати аліменти на утримання дитини, оплачувати її навчання та додаткові витрати, а також має право на безперешкодне спілкування з сином.

05.02.2013 року ОСОБА_4 видав нотаріально посвідчену заяву щодо надання згоди на тимчасові поїздки у період з 05.02.2013 року по 05.02.2014 року сина сторін у супроводі матері ОСОБА_3 з метою відпочинку до Угорщини, Федеративної Республіки Німеччини, Республіки Польща та інших країн Шенгенської угоди.

ОСОБА_3 зазначає, що 05.02.2013 року відповідач надав згоду на виїзд їх сина за кордон на рік , проте згодом він зник та його місцезнаходження невідоме, ніяких відносин ні з нею , ні з сином він не підтримує. Відсутність батька не дає можливості отримати нотаріально завірену заяву про його згоду на виїзд дитини за кордон, що на її думку є порушенням інтересів дитини та позбавленням її сина можливості повноцінного оздоровлення та розвитку, що і стало підставою для звернення до суду з вказаним позовом.

Відповідно до ст. 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов»язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов»язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов»язків щодо дитини.

Правилами перетинання державного кордону громадянами України, які затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року за № 57, передбачено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку,здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного вікув супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску.

При цьому згода другого з батьків не вимагається у разі пред»явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

З довідок Печерського РУ ГУ МВС України за № 14420 від 2612.2014 року, за №15281 від 16.01.2015 року та довідки о/у ВКР Печерського РУ ГУ МВС України в м. Києві Міхневич А.Ю. вбачається, що слідчим відділом Печерського РУ ГУ МВС України в м. Києві відносно ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, відкрито кримінальне провадження за № 0000383 від 27.05.2013 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України. 30.07.2013 року за вх. №54/3600 з СВ Печерського РУ ГУ МВС України в м. Києві до ВКР Печерського РУ ГУ МВС України в м. Києві надійшли матеріали щодо оголошення ОСОБА_4 у розшук, ІНФОРМАЦІЯ_2, на підставі яких заведено ОРС «Розшук» № 06-2696 від 31.07.2013 року. На даний час проводяться оперативно-розшукові заходи щодо встановлення та затримання розшукуваного ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Статями 3,6 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої постановою Верховної Ради України 27.02.1991 року, встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адмністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; держави - учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини.

Згідно зі ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в»їзду в Україну громадян України», за відсутності згоди одного з батьків на виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Як вже зазначалось вище, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 з 31.07.2013 року оголошено у розшук і на даний час його місце знаходження не встановлено.

Тобто, наявна обставина, що виключає можливість надання ОСОБА_4 згоди на отримання його дитиною ОСОБА_6 проізного документа для виїзду за кордон та на тимчасовий виїзд дитини , внаслідок чого права та інтереси неповнолітньої дитини сторін , ОСОБА_6 порушуються.

Таким чином , для якнайкращого забезпечення інтересів дитини та його потреб в реалізації соціального та духовного розвитку, колегія суддів приходить до висновку про можливість надання дозволу на неодноразові виїзди за межі України, в тому числі і до країн Шенгенської угоди , ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, без згоди та супроводу його батька ОСОБА_4, до досягнення ОСОБА_6 шістнадцятирічного віку та надання дозволу на виготовлення та оформлення проїзного документу для виїзду за кордон ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 без згоди його батька ОСОБА_4.

При цьому, колегія суддів вважає, що надання дозволу на виїзд дитини у вказаний спосіб буде цілком та повністю відповідати її інтересам , оскільки зазначення конкретного періоду виїзду та конкретних країн навпаки буде їх порушувати, так як батько дитини знаходиться у розшуку майже два роки, проте на даний час його місцезнаходження так і не встановлено, а тому підстави вважати, що найближчим часом дана обставина зміниться, відсутні.

Будь-яких обставин того, що ОСОБА_3 порушуватиме права та інтереси дитини при її виїзді за кордон, не встановлено.

Також слід зазначити, що в данному випадку інтереси батька, ОСОБА_4, не порушуються, оскільки при зміні вищевказаних обставин та за умов не згоди з даним рішенням суду, він не позбавлений права захистити свої інтереси у встановлений законом спосіб відповідно до вимог Цивільного Процесуального Кодексу України.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо,а також достатність і взаємний зв"язок доказів у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність ОСОБА_3 доводів апеляційної скарги, в зв»язку з чим рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 304,307,309,313,314,316,319 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2,подану в інтересах ОСОБА_3 задовольнити .

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2014 року скасувати та ухвалити нове наступного змісту.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про надання дозволу на виготовлення дитині проїзного документу для виїзду за кордон та на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди другого з батьків задовольнити.

Надати дозвіл на неодноразові виїзди за межі України, в тому числі і до країн Шенгенської угоди , ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, без згоди та супроводу його батька ОСОБА_4, до досягнення ОСОБА_6 шістнадцятирічного віку.

Надати дозвіл на виготовлення та оформлення проїзного документу для виїзду за кордон ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 без згоди його батька ОСОБА_4.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - Судді -