Справа № 2-127/10
Малиновський районний суд міста Одеси в складі:
головуючого судді Гуревського В.К.
за секретаря Кузнецовій Т.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку „ПриватБанк в особі Філії „Южне головне регіональне управління до ОСОБА_1 про звернення стягнення,
Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся в установленому законом порядку, поважних причин неявки в судове засідання суду не представив. Суд у звязку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від представника позивача ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, що не зявився, у порядку заочного розгляду справи.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених представником позивача письмових доказів.
С.С. договору купівлі-продажу. У випадку несплати заставодавцем у встановлений строк заборгованості за договором № 9599/L про відкриття карткового рахунку та додаткової угоди № 1 від 12 серпня 2002 року до договору про відкриття та обслуговування карткового рахунку № 9599/L, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.
Згідно з пунктами 2.1.4, 2.3.5, 3.1 договору застави майна від 14.08.2002 року у разі порушення заставодавцем обовязків за цим договором заставодержатель має право вимагати дострокового виконання зобовязань зі сплати кредиту та (або) відсотків, винагород, а в разі невиконання звернути стягнення на предмет застави.
Відповідно до змісту ст. 526 ЦК України зобовязання повинно виконуватись належним чином згідно умов договору й вимог Цивільного кодексу, а згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно п. п. 1 та 3 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В силу ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ст. 19 Закону України „Про заставу, за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано (ч. 1 ст. 20 Закону України „Про заставу). Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом, або договором застави (ч. 6 ст. 20 Закону України „Про заставу). Відповідно до ст. 25 Закону України „Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет застави в рішенні суду зазначаються спосіб реалізації предмета застави із застосуванням однієї із процедур, передбачених ст. 26 цього Закону, яка передбачає і продаж предмета застави шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем.
Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобовязання в натурі.
Враховуючи обставини справи, суд вважає за необхідне визнати позов частково обґрунтованим, передати позивачу належне відповідачу на праві власності заставлене майно та звернути стягнення на майно, зазначене в договорі застави майна в рахунок погашення заборгованості відповідача перед банком за кредитним договором шляхом продажу конкретному покупцю з правом укладення ПАТ КБ „ПриватБанк договору купівлі-продажу предмету застави від імені заставодавця. Також на підставі ст. 88 ЦПК України підлягає задоволенню вимога про стягнення з відповідача судового збору у сумі 1700,0 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи у розмірі 30,0 гривень.
Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.
Керуючись ст. ст. 16, 525, 526, 590, 611, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 88, 209, 212, 224-226 Цивільного процесуального кодексу України, ст. ст. 19, 20 Закону України „Про заставу, ст. ст. 25, 26 Закону України „Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень, СУД
Позов Публічного акціонерного товариства комерційного банку „ПриватБанк в особі Філії „Южне головне регіональне управління - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку „ПриватБанк суму державного мита в розмірі 1700,0 грн., та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 30,0 грн.
Рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача шляхом звернення із заявою про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційному суду через суд першої інстанції заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення рішення та подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, або шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення у порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

СУДДЯ: В.К.Гуревський