Провадження № 2/638/5907/15
17 грудня 2015 року м. Харків
Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:
Головуючого - судді Задорожного М.І.,
при секретарі Крупенко Л.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Дзержинського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей Департаменту охорони здоров'я та соціальних питань Харківської міської ради про визначення місця проживання дитини, -
Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з батьком ОСОБА_1.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що він з 2006 по 2014 рік перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем - ОСОБА_2.
За час проживання у шлюбі народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Рішенням Дзержинського районного суду шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано.

До теперішнього часу позивач та відповідач не дійшли згоди щодо місця проживання сина. Дитина поперемінно мешкає, то з батьком то з матір'ю, що на думку позивача негативно може вплинути на емоційний стан малолітньої дитини.

Враховуючи таку обставину позивач звернувся до відповідача з пропозицією визначити місце проживання дитини з ним, в свою чергу він гарантував, що не буде чинити жодних перешкод матері в спілкуванні з дитиною, вона завжди зможе відвідувати сина та спілкуватися з ним. Але уникнувши постійних змін місця проживання, дитина буде чітко розуміти, де саме вона проживає, де знаходяться його особисті речі, іграшки та зможе відвідувати дитячий садок, спілкуватися з однолітками, що є надзвичайно важливим для розвитку сина.

Проте, відповідач не погодилась на пропозицію позивача забажавши залишити сталий стан зустрічей з дитиною.

Враховуючи вищенаведене, позивач вважає, що визначення проживання дитини разом з ним буде повністю відповідати інтересам їх сина.

В судове засідання позивач не з'явився, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі та участі позивача, де позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, у разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечувала проти заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не з'явилася, про причини своєї неявки суду не повідомила, повідомлялася своєчасно та належним чином.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився про причини своєї неявки суду не повідомив, повідомлявся своєчасно та належним чином.

За згодою позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного:

У відповідності до ст.ст. 11,60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, з 2006 по 2014 року перебував у зареєстрованому шлюбі з - ОСОБА_2.

Від шлюбу мають сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1, виданим 16 жовтня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції.

Рішенням Дзержинського районного суду шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано.

ОСОБА_1 в позові посилається на те, що згоди стосовно місця проживання дитини між позивачем та відповідачем не досягнуто.

Позивач вважає, що визначення проживання дитини разом з ним буде повністю відповідати інтересам сина зважаючи на наступні обставини: позивач має постій роботу, стабільний дохід, його робочий графік триває з 9.00-15.00 у зв'язку з чим він буде мати можливість забирати та приводити дитину до дитячого садочка, постійно піклуватись про сина. Дохід позивача дозволяє повністю забезпечити дитину всім необхідним для нормального повноцінного розвитку. Перебуваючи у позивача дитина має повноцінне збалансоване харчування, споживає вітаміни. Позивач проживає в добре обладнаній квартирі, де дитина буде мати своє ліжко, робочий стіл для виконання домашніх завдань, шафу для зберігання речей та іграшок та інше необхідне для розвитку дитини приладдя. Позивач не вживає спиртних напоїв або заборонених препаратів. Позивачем забезпечені всі умови для виховання, розвитку проживання та утримання сина. Місце проживання дитини вже зареєстровано за місцем проживання позивача.

Судом також встановлено, що відповідно до довідки № 2265 від 11.08.2015 року наданої КП «Жилкомсервіс», малолітній ОСОБА_3 зареєстрований разом із батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1.

З акту обстеження умов проживання № 99 від 29.09.2015 року, який виданий службою у справах дітей вбачається, що фактично дитина разом із батьком проживає за адресою: АДРЕСА_2. Квартира на праві власності належить ОСОБА_2 Мати дитини проживає окремо від сім'ї. Також зазначено, що умови проживання добрі, квартира чиста, охайна, облаштована необхідними меблями, побутовою технікою та предметами повсякденного вжитку. Квартира цілком безпечна для проживання дитини. Для малолітнього ОСОБА_3 виділене окреме спальне місце, місце для зберігання одягу, іграшок. Дитина забезпечена сезонним одягом, взуттям.

Як передбачено ч.4 ст.19 Сімейного кодексу України, при розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини та відібрання дитини обов'язковою є участь органу опіки та піклування, який надає письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, а також на підставі інших документі, які стосуються справи.

Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України, мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

За змістом ст.150 СК України одним із основних батьківських обов'язків є обов'язок належного виховання та розвитку дитини. Батьки зобов'язані піклуватися, зокрема, про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток , поважати дитину. Зазначена норма встановлює заборону фізичних покарань дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Згідно з ч.1, 2 ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно з вимогами ст.157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини.

Відповідно зі ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Відповідно до ст. 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що з врахуванням того, що позивач має можливість забезпечити сину належне утримання, виховання і розвиток, батьком дитини створені всі належні умови для проживання сина, а тому в інтересах малолітньої дитини буде краще щоб він проживав з батьком, а тому суд вважає визначити місце проживання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, разом із батьком - ОСОБА_1.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 19, 141, 150, 155, 157, 160, 161 СК України, ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 11, 60, 209, 212, 214-215, 224-226 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей Департаменту охорони здоров'я та соціальних питань Харківської міської ради про визначення місця проживання дитини - задовольнити.

Визначити місце проживання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, разом з батьком ОСОБА_1. ІНФОРМАЦІЯ_4.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: