Ухвала

іменем україни

14 травня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Висоцької В.С., Кафідової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Автофінанс» про захист прав споживачів, визнання договору фінансового лізингу недійсним та стягнення коштів, за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 січня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 24 липня 2014 року між ним та товариством з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Автофінанс» (далі - ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс») був укладений договір Фінансового лізингу з додатками, відповідно до умов якого відповідач взяв на себе зобов'язання придбати предмет лізингу - комбайн New Holland CX 807 вартістю 410 000 грн та передати його у користування позивачу на строк та умовах передбачених цим договором. Після чого представник відповідача надав рахунок для сплати 10 % вартості вказаного транспортного засобу в розмірі 41 000 грн. Сплативши вказану суму, позивач не отримав предмет лізингу, оскільки договором передбачена сплата 50% вартості предмету лізингу, а сплачена сума виявилась комісією за організацію та оформлення договору. Враховуючи викладене, позивач, з урахуванням уточнень, просив визнати вказаний договір недійсним та стягнути на його користь сплачені кошти, оскільки вважає, що йому не було надано можливості ознайомитись з договором та не роз'яснено умови виконання зобов'язань, чим порушено його права як споживача.

Рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 26 листопада 2014 року позов задоволено. Визнано договір Фінансового лізингу від 24 липня 2014 року № 010638 недійсним. Стягнуто з ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» на користь ОСОБА_4 сплачені ним кошти у розмірі 41 000 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 січня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 просить скасувати рішення апеляційного суду, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, та просить залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Скасовуючи рішення місцевого суду про задоволення позовних вимог та ухвалюючи нове рішення про відмову в задоволенні вказаних вимог, апеляційний суд, дослідивши докази у справі й давши їм належну правову оцінку, дійшов обґрунтованого висновку про те, що твердження позивача, що договір укладений із застосуванням нечесної підприємницької практики, що суперечить вимогам ч. 1, п. 5 ч. 2, ч. 6 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживача» та висновки суду першої інстанції про нікчемність укладеного договору у зв'язку з недотриманням сторонами нотаріальної форми укладення договору є такими, що суперечать положенням Закону України «Про фінансовий лізинг» та параграфу 6 глави 58 ЦК України.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов вірного висновку, що суд першої інстанції не встановив суть спірних правовідносин та фактичні обставини справи, а також не застосував норми права, які регулюють спірні правовідносини, та дійшов передчасного висновку про визнання договору недійсним, чим порушив статті 212-214 ЦПК України.

Доводи касаційної скарги на правильність висновків апеляційного суду не впливають та їх не спростовують.

Керуючись ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 відхилити.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: В.С. Висоцька

О.В. Кафідова

І.М. Фаловська