УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Іваненко Ю.Г., Горелкіної Н.А., Завгородньої І.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» в особі філії «Южне головне регіональне управління Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» в м. Одесі», третя особа - ОСОБА_5, про визнання кредитно-заставного договору припиненим, за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду Одеської області від 5 вересня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду із зазначеною позовною заявою, посилаючись на те, що 11 червня 2008 року між ОСОБА_4 та Закритим акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк» в особі філії «Южне головне регіональне управління Закрите акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» в м. Одесі» (далі - ЗАТ КБ «ПриватБанк») був укладений кредитно-заставний договір № OD30АЕ00000082, за умовами якого позивач отримав від банку кредит у розмірі 21 757,10 дол. США на придбання автомобіля марки «Мерседес-Бенц» Е 200, державний номерний знак НОМЕР_1, який став предметом застави за договором.

Також позивач вказує, що він, на виконання своїх зобов'язань за кредитно-заставним договором, у період з 21 липня 2008 року по 21 червня 2010 року, сплатив банку 15 100,87 дол. США. Однак згодом, у 2011 році, внаслідок скрутного фінансового становища, позивач припинив платежі за договором, внаслідок чого актом прийому автомобіля позичальника від 8 квітня 2011 року, предмет застави переданий для реалізації банку, за ринковою ціною з направленням отриманих коштів на погашення заборгованості за договором.

Проте ні позивач, ні ОСОБА_5, як поручитель за договором поруки від 11 червня 2008 року не отримали від банку інформацію про те, чи продано предмет застави та яку суму, внаслідок його продажу, направлено на погашення заборгованості за кредитним договором. Тому враховуючи передачу предмета застави банку вищевказаний договір вважає припиненим з 8 квітня 2011 року.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 11 грудня 2013 року позов ОСОБА_4 задоволено. Визнано кредитно-заставний договір від 11 червня 2008 року № OD30АЕ00000082, укладений між ОСОБА_4 та ЗАТ КБ «ПриватБанк» припиненим з 8 квітня 2011 року.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 5 вересня 2014 року рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11 грудня 2013 року скасовано, ухвалено нове рішення. У задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_6 просив скасувати рішення апеляційного суду Одеської області від 5 вересня 2014 року, залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення апеляційного суду Одеської області від 5 вересня 2014 року, оскільки воно законне та обґрунтоване, так як автомобіль був переданий банку як предмет застави на реалізацію та 21 червня 2011 року реалізований, кошти від реалізації направлені на погашення кредиту, однак кошти не покривають суму кредиту, та станом на 7 лютого 2014 року заборгованість ОСОБА_4 за договором становить 15 359,43 дол. США, а тому кредитний договір не припинився.

Доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення норм процесуального та матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6 відхилити.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 5 вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Г. Іваненко Н.А. Горелкіна І.М. Завгородня