Ухвала

іменем україни

05 лютого 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Парінової І.К., Коротуна В.М., Штелик С.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» до товариства з обмеженою відповідальністю «Нечипорук транспорт Сервіс» та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 лютого 2013 року та рішення апеляційного суду Тернопільської області від 13 березня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2012 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» (далі - ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» звернулося до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Нечипорук Транспорт Сервіс» (далі - ТОВ «Нечипорук Транспорт Сервіс») та ОСОБА_4, обґрунтовуючи вимоги тим, що 15 січня 2007 року між відкритим акціонерним товариством «Кредо банк» та ТОВ «Нечипорук Транспорт Сервіс» укладено договір № 3/К, згідно з умовами якого останнє отримало кредит у розмірі 1 000 000 євро, зі сплатою 12 % річних строком до 13 січня 2012 року. У подальшому до кредитного договору вносилися зміни та доповнення, внаслідок чого розмір кредиту збільшено до 1 471 100 євро 58 центів. У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 15 січня 2007 року між банком, TOB «Нечипорук Транспорт Сервіс» та ОСОБА_4 укладено договір поруки, згідно з умовами якого останній поручився відповідати перед кредитором за належне виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором. 28 грудня 2011 року між ВАТ «Кредобанк» та ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» укладено договір відступлення прав вимоги, згідно з умовами якого ВАТ «Кредобанк» відступило ТОВ «ФК "Приватні інвестиції» право вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, у тому числі права вимоги щодо кредитного договору від 15 січня 2007 року № 3/К. Відповідачі взяті на себе зобов'язання не виконують, у зв'язку з чим станом на 13 листопада 2012 року виникла заборгованість у розмірі 1 724 874 євро 44 центи, що еквівалентно 17 557 645 грн 26 коп., яку позивач просив стягнути солідарно з ТОВ «Нечипорук Транспорт Сервіс» та ОСОБА_4

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 лютого 2013 року позов задоволено частково. Стягнуто солідарно з ТОВ «Нечипорук Транспорт Сервіс» та ОСОБА_4 на користь ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» заборгованість за кредитним договором від 15 січня 2007 року № 3/К у розмірі 1 667 745 євро 23 центи, що еквівалентно 16 976 122 грн 12 коп., а також 1 149 грн 78 коп. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 13 березня 2014 року рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 лютого 2013 року змінено в частині солідарного стягнення з ТОВ «Нечипорук Транспорт Сервіс» та ОСОБА_4 заборгованості за кредитним договором. Викладено рішення суду першої інстанції в цій частині в наступній редакції: «Стягнути з ТОВ «Нечипорук Транспорт Сервіс» на користь ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» заборгованість за кредитним договором від 15 січня 2007 року №3/К у розмірі 1 667 745 євро 23 центи, що еквівалентно 16 976 122 грн 12 коп., а також 1 149 грн 78 коп. У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 15 січня 2007 року № 3/К у розмірі 1 667 745 євро 23 центи, що еквівалентно 16 976 122 грн 12 коп. стягнути з ОСОБА_4 солідарно з ТОВ «Нечипорук Транспорт Сервіс» на користь ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» заборгованість у розмірі 494 007 євро 50 центів, що еквівалентно 5 206 592 грн 04 коп.». У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, мотивуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Вирішуючи спір, суд апеляційної інстанції, з дотриманням вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК України, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 212, 303, 316 ЦПК України, з урахуванням встановлених фактичних обставин справи й вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення вимог ТОВ «ФК «Приватні інвестиції», виходячи з того, що позичальник за спірним кредитним договором належним чином не виконав взяті на себе зобов'язання по поверненню кредитних коштів, у результаті чого утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню солідарно з боржника й поручителя на користь кредитора.

Крім того, апеляційний суд правильно зменшив розмір коштів, стягуваних з поручителя, оскільки встановлено, що договорами про внесення змін до кредитного договору від 15 січня 2007 року № 3/К від 07 червня 2007 року, від 11 квітня 2008 року, від 26 травня 2008 року та від 27 червня 2008 року було збільшено розмір наданого кредиту до 1471 100 євро 58 центів, а умовами договору поруки, зокрема, п. 4.7 передбачено, що у випадку внесення змін без згоди поручителя до кредитного договору, внаслідок чого збільшується розмір зобов'язань за кредитним договором, обсяг його відповідальності не збільшується, у цьому разі поручитель несе часткову відповідальність в межах визначених п. 1.1 на момент укладення договору поруки.

Оскільки доводи касаційної скарги стосуються переоцінки доказів, викладених в оскаржуваному рішенні, що не належить до компетенції суду касаційної інстанції, висновків суду апеляційної інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку, що судом при розгляді справи допущено порушення норм матеріального чи процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Тернопільської області від 13 березня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

І.К. Парінова В.М. Коротун С.П. Штелик