Справа № 369/8928/14 Головуючий у І інстанції Нікушин В. В.
Провадження № 22-ц/780/1362/15 Доповідач у 2 інстанції Фінагєєв
Категорія 18 03.03.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

03 березня 2015року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Апеляційного Суду Київської області в складі:

Головуючого судді: Фінагєєва В.О.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Яворського М.А.,

за участю секретаря: Бевзюк М.М.

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про визнання договорів дарування, свідоцтва про право власності недійсними та визнання права власності, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом та просив суд:

визнати недійсним договір дарування від 20.05.2014 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1, 3/5 частин житлового будинку АДРЕСА_1, загальною площею 174,9 кв.м., житловою площею 92,2 кв.м. посвідчений державним нотаріусом державної нотаріальної контори Київської області ОСОБА_4, за реєстровим номером 1-1627;

визнати недійсним договір дарування від 20.05.2014 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1, 3/5 частин земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер: :01:026:5007, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,1015 га, посвідчений державним нотаріусом державної нотаріальної контори Київської області ОСОБА_4, за реєстровим номером 1-1632;

визнати недійсним договір дарування від 20.05.2014 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1, земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер: :01:025:5005, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,0486 га, посвідчений державним нотаріусом державної нотаріальної контори Київської області ОСОБА_4, за реєстровим номером 1-1637;

визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно, індексний № 5278942 від 24.06.2013 р., на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер: :01:025:5005, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,0486 га, видане Реєстраційною службою Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської Області на ім'я ОСОБА_3;

визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно, індексний №5278769 від 24.06.2013 р., на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер: :01:026:5007, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,1015 га, видане Реєстраційною службою Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області на ім'я ОСОБА_3

визнати за ОСОБА_2 право власності на наступні приміщення житлового будинку АДРЕСА_1: житлову кімнату 3-І, площею 18,2 кв.м., їдальню 3-2, площею 11,6 кв.м., санвузол 3-3, площею 4,9 кв.м., коридор 3-4, площею 16,4 кв.м., житлову кімнату 3-5, площею 8,7 кв.м., житлову кімнату 3-6, площею 7,7 кв.м., тамбур І площею 3,3 кв.м., сходи, загальною площею 70,8 кв.м., а житловою 34,6 кв.м, що становить 13/25 частин від всього домоволодіння, загальна площа якого складає 174,9 кв.м, житлова площа 92,2 кв.м.;

визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/6 частку наступних приміщень та надвірних будівель та споруд: кухні 1-1, площею 12,9 кв.м.; коридора 1-2, площею 10,1 кв.м., житлової кімнати 1-3, площею 11,5 кв.м.; житлової кімнати, 1-4 площею 10,8 кв.м.; коридору 2-1, площею 9,7 кв.м., житлової кімнати 2-2, площею 12,4 кв.м.; житлової кімнати 2-3, площею 22,9 кв.м.; кухні 2-4, площею 10,7 кв.м.; санвузла 2-5, площею 3,1 кв.м.; загальною площею 104,1 кв.м., житловою площею 57,6 кв.м., а також господарських будівель та споруд: вбиральні літ. "Б"; вбиральні -душової літ. "М"; колодязя-колонки І; воріт № 1; огорожі № 2, що становить 2/25 частин від всього домоволодіння - житлового будинку АДРЕСА_1, загальна площа якого складає 174,9 кв.м, житлова площа 92,2 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5;

визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/6 частку двох господарських будівель відповідно до інвентаризаційної справи, зареєстрованих під літерою "О"- сарай та літерою "Н"- гараж, які розташовані на спадковій земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5;

визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/6 частку земельної ділянки площею 0,1501 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, яка була передана для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд у власність ОСОБА_3, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії РЗ № 283129, виданий П-Борщагівською сільською радою 19 вересня 2003 року на підставі рішення 4 сесії 24 скликання ПП-Борщагівської сільської ради від 08.10.2002 року, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №2457, в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач зареєстрована та проживає в будинку АДРЕСА_1, який був побудований її батьками в період перебування їх у зареєстрованому шлюбі. Після введення будинку в експлуатацію право власності на будинок було оформлене на матір ОСОБА_3. В період 2001 -2013 роки позивачем за особисті кошти та з дозволу батьків було здійснено житлову надбудову до будинку - мансарду, загальною площею 70,8 кв.м. Отже, відповідно до ст. 331 ЦК України позивач має право набути право власності на добудовані нею приміщення. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько ОСОБА_5, після смерті якого відкрилася спадщина на 1/2 частину житлового будинку за вище вказаною адресою. До спадкового майна не увійшли побудовані позивачем мансардні приміщення цього будинку,оскільки на час відкриття спадщини не були введені в експлуатацію. Також відкрилася спадщина на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,1501 га, що розташована на території АДРЕСА_1 та була передана для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд на підставі рішення 4 сесії 24 скликання Петропавлівської Борщагівської сільської ради від 08.10.2002 року ОСОБА_3 та відповідно виданий Державний акт на право приватної власності на землю серії РЗ № 283129. Відповідно до ч.1 ст.120 Земельного кодексу України до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Тобто, маючи право на 1/2 частину житлового будинку спадкодавець ОСОБА_5 в порядку ст. 120 ЗК України отримав право власності і на земельну ділянку. Після смерті батька спадкоємцями є його дружина ОСОБА_3, дочка ОСОБА_1 та позивачка. 13 червня 2014 року позивачка звернулась до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право власності на спадщину за законом на 1/6 частку житлового будинку, однак державним нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва, оскільки не надано правовстановлюючого документа, що підтверджує право власності ОСОБА_5 на 1/2 частку спірного житлового будинку. Разом з тим, з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивач дізналася, що ОСОБА_3 подарувала ОСОБА_1 3/5 спірного житлового будинку та 3/5 земельної ділянки на якій цей будинок розташований, а також подарувала земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер: :01:025:5005, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,0486 га. Позивач вважає, що зазначений договір дарування є незаконним та порушує її права, як спадкоємиці 1/3 частки спадкового майна, що належало її батьку ОСОБА_5, а тому за наведених обставин просила задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 грудня 2014 року позовні вимоги задоволені в повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову, через порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не застосував правову норму, що підлягала застосуванню до спірних правовідносин щодо встановлення всього обсягу майна подружжя, визначення моменту набуття подружжям права власності, оскільки спірне майно набувалося подружжям на час дії Кодексу про шлюб та сім'ю України 1969 року. Спірна земельна ділянка не є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, оскільки належить на праві приватної власності ОСОБА_3 Також позивач просить визнати право власності на мансардний поверх, який не є новоствореним об'єктом, а є частиною спільного нажитого майна подружжя. Крім того, сам позов містить різні предмети та підстави позову, що є порушенням норм процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2, відповідачі ОСОБА_3 і ОСОБА_1 постійно проживають в житловому будинку АДРЕСА_1.

Даний житловий будинок є об'єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_5, так як побудований ними в 1967 році, тобто в період перебування у зареєстрованому 24 травня 1963 року шлюбі. Зазначені обставини сторонами не заперечуються.

Свідоцтво на забудову зазначеного житлового будинку видано на ім'я ОСОБА_3 виконкомом Києво-Святошинської районної ради депутатів трудящих 19 червня 1965 року.

На підставі рішення 4 сесії 24 скликання ПП-Борщагівської сільської ради народних депутатів від 08.10.2002 року ОСОБА_3 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,1501 га, що розташована на території с. ПП.Борщагівка, АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та 19 вересня 2003 року видано державний акт на право приватної власності на землю.

В подальшому на підставі зазначеного акту на право приватної власності на землю ОСОБА_3 отримала свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а саме земельні ділянки по АДРЕСА_1 з кадастровими номерами :01:025:5005 та 1:01:026:5007.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5, після смерті якого відкрилась спадщина на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Після смерті ОСОБА_5 позивач та відповідачі фактично прийняли спадщину, так як постійно проживали та були зареєстровані у спірному будинку, що не заперечується та визнається сторонами у справі.

Разом з тим, 13 червня 2014 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа, що підтверджує право власності ОСОБА_5 на 1/2 частку спірного житлового будинку.

20 червня 2014 року відповідач ОСОБА_3 подарувала відповідачу ОСОБА_1:

3/5 частки житлового будинку АДРЕСА_1, згідно договору дарування №1-1627 від 20.05.2014 року, посвідченого державним нотаріусом державної нотаріальної контори Київської області ОСОБА_4 Згідно даного договору у власність та конкретне користування відповідача ОСОБА_1 переходять наступні приміщення: кухня 1-1 площею 12,9 кв.м.; коридор 1-2 площею 10,1 кв.м., житлова кімната 1-3 площею 11,5 кв.м.; житлова кімната 1-4 площею 10,8 кв.м.; коридор 2-1 площею 9,7 кв.м., житлова кімната 2-2 площею 12,4 кв.м.; житлова кімната 2-3 площею 22,9 кв.м.; кухня 2-4 площею 10,7 кв.м.; санвузол 2-5 площею 3,1 кв.м.; загальною площею 104,1 кв.м., житловою площею 57,6 кв.м.;

3/5 частки земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер: 1:01:026:5007, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,1015 га, згідно договору дарування №1-1632 від 20.05.2014 року, посвідченого державним нотаріусом державної нотаріальної контори Київської області ОСОБА_4;

земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер: :01:025:5005, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,0486 га, згідно договору дарування №1-1637 від 20.05.2014 року, посвідченого державним нотаріусом державної нотаріальної контори Київської області ОСОБА_4

Ухвалюючи рішення про задоволення позову суд першої інстанції зазначив, що спірне майно входить до спадково майна ОСОБА_5, а тому його переоформлення, поділ та відчуження відповідачем є порушенням прав позивача ОСОБА_2, яка фактично прийняла спадщину на 1/6 частину майна після смерті ОСОБА_5 Крім того, суд зазначив, що добудова мансардних приміщень здійснювалась за рахунок коштів позивача, а тому відповідно до ст. 392 ЦК України підлягає задоволенню визнання за позивачем права власності на добудовані приміщення.

Колегія суддів часткового погоджується з висновками суду та вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 2,3 статті 1296 ЦК України визначено, що якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців.

Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Частиною 1 ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Відповідач ОСОБА_3 всупереч зазначеним вимогам закону подарувала частину житлового будинку та земельні ділянки, не маючи на це необхідних повноважень.

Так, відповідно до наданого суду договору дарування 3/5 частин житлового будинку в с. Петропавлівська Борщагівка, АДРЕСА_1, останній належав ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 03.03.2014 року реєстраційною службою Києво-Святошинського районного управління юстиції.

В той же час, згідно з наявного в матеріалах справ Акту прийняття будинку в експлуатацію від 08.06.1989 року (а.с. 99), зазначений будинок збудовано в жовтні 1970 року та прийнято в експлуатацію 08.06.1989 року.

29 січня 2010 року згідно з рішенням виконавчого комітету Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради відповідачу ОСОБА_3 надано дозвіл на прибудову мансарди, яка в 2010 році була збудована, про що свідчить постанова інспекції державного архітектурно-будівельного контролю від 21 вересня 2011 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за збудовану без дозволу в 2010 році прибудову.

Тобто спірний будинок був збудований ОСОБА_3 та ОСОБА_5 за час перебування в зареєстрованому шлюбі, а тому є спільним майном подружжя.

Згідно з вимогами ч. 5 ст. 1268 ЦК України - незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Оскільки, як позивач так і відповідачі фактично прийняли спадщину після смерті ОСОБА_5, шляхом проживання разом з спадкодавцем на момент відкриття спадщини, то позивачу ОСОБА_2 фактично з моменту відкриття спадщини, тобто з ІНФОРМАЦІЯ_1 стала належати 1/6 частина будинку.

Відповідно до ч.1 ст.120 ЗК України до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Тобто, маючи право власності на 1/6 частину житлового будинку позивач в порядку ст. 120 ЗК України отримав право власності і на 1/6 частину земельної ділянки, відведеної для обслуговування зазначеного будинку.

Не дивлячись на той факт, що відповідач ОСОБА_3 станом на 12.03.2010 року вже не була одноособовим власником земельної ділянки, наданої для обслуговування зазначеного будинку, остання з метою отримання кадастрового номеру та часткового продажу зазначеної ділянки, право власності на яку посвідчувалось Державним актом про право на право приватної власності на землю серії РЗ № 283129 виданий П-Борщагівською сільською радою 19 вересня 2003 року, 24.06.2013 року замість зазначеного державного акту на право власності на одну земельну ділянку, що складалась з двох частин, отримала в Реєстраційній службі Києво-Святошинського районного управління юстиції свідоцтва про право власності на дві земельні ділянки, а саме:

свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а саме земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер: :01:025:5005, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,0486 га,

свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а саме земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер: :01:026:5007, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,1015 га.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що зазначена земельна ділянка, площею 15.01 га. була передана у власність відповідачу ОСОБА_3 на підставі рішення 4 сесії 24 скликання ПП-Борщагівської сільської ради від 08.10.2002 року. Тобто для обслуговування вже збудованого на той час подружжям ОСОБА_3 та ОСОБА_5 будинку.

Враховуючи, що вся земельна ділянка, надана в порядку приватизації ОСОБА_3 мала цільове призначення для будівництва обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд, спірний будинок розташований на ділянці площею 0.1015 га, господарські будівлі і споруди, розташовані як на ділянці площею 0.1015 так і на ділянці 0.0486 га., що фактично підтверджується витягом з Державного земельного кадастру (а.с. 269) та планом земельної ділянки виготовленим КП БТІ Києво-Святошинської районної ради (а.с. 105) - позивач, прийнявши спадщину після батька ОСОБА_5, отримала у власність, як 1/6 частину будинку та і 1/6 частину господарських споруд.

За таких обставин позивач, на підставі визначеній ст. 120 ЗК України набув права власності і на 1/6 частину земельної ділянки, площею 0.1501 га. (0.1015 +0.0486).

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги позивача про визнання за ним права власності на 1/6 частину спадкового будинку з господарськими будівлями та спорудами та земельної ділянки, на якій вони розміщені, про визнання недійсними свідоцтв про право власності відповідача ОСОБА_3 на земельні ділянки, право на які частково має позивач є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Також, обґрунтованими є вимоги позивача про визнання недійсними договорів дарування 3/5 частин будинку та земельної ділянки площею 0.1015 га, та дарування земельної ділянки площею 0.0486 га.

Зазначаючи на незаконність судового рішення в частині визнання недійсним договору дарування 3/5 частин будинку та земельної ділянки площею 0.1015 га, апелянт ОСОБА_1 вказує, що зазначеними договорами права позивача не порушені, оскільки належна позивачу 1/6 частина залишилась у власності ОСОБА_6, а остання подарувала частку від своєї частки майна.

Однак, колегія суддів не може погодитись з зазначеними доводами апелянта виходячи з наступного.

Як вбачається з оскаржуваного договору дарування 3/5 частин житлового будинку, відповідач ОСОБА_3 подарувала ОСОБА_1 не частку будинку, а конкретно виділені приміщення, в той час як поділ будинку між спадкоємцями проведено не було.

За змістом зазначеного договору у власність ОСОБА_1 перейшли кухня 1-1 площею 12,9 кв.м.; коридор 1-2 площею 10,1 кв.м., житлова кімната 1-3 площею 11,5 кв.м.; житлова кімната 1-4 площею 10,8 кв.м.; коридор 2-1 площею 9,7 кв.м., житлова кімната 2-2 площею 12,4 кв.м.; житлова кімната 2-3 площею 22,9 кв.м.; кухня 2-4 площею 10,7 кв.м.; санвузол 2-5 площею 3,1 кв.м.; загальною площею 104,1 кв.м., житловою площею 57,6 кв.м.

В той же час, частина будинку, що залишилася у власності ОСОБА_3 відповідно до державних будівельних норм, не може бути виділена іншому співвласнику, оскільки не містить санвузла.

Питання можливості його влаштування, вартості зазначених робіт, розподілу зазначеної вартості між співвласниками не з'ясовувалися, не досліджувалися та не перевірялися, через відсутність вимог про поділ будинку в натурі.

Оскільки, як було зазначене вище, договір дарування 3/5 частин житлового будинку не відповідає вимогам закону, і має бути визнаний недійсним, колегія суддів приходить до висновку, що також має бути визнано недійсним і договір дарування 3/5 частин земельної ділянки, площею 0.1015 га, так як частина отриманої в дар від ОСОБА_3 ділянки, а саме 3/5, не буде відповідати 1/6 частині будинку, право власності на яку має відповідач ОСОБА_1

Разом з тим, не можуть бути задоволені вимоги позивача про визнання за ним права власності на конкретні житлові приміщення, які як вважає позивач були збудовані ним.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач не була власником будинку, а тому її участь у будівництві чи добудові будинку, що належав її батькам не створює права власності на збудоване для позивача.

Як було зазначене вище, 29 січня 2010 року згідно з рішенням виконавчого комітету Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради відповідачу ОСОБА_3 надано дозвіл на прибудову мансарди, яка в 2010 році була збудована, про що свідчить постанова інспекції державного архітектурно-будівельного контролю від 21 вересня 2011 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за збудовану без дозволу в 2010 році прибудову.

Обставини закінчення будівництва мансарди ще за життя батька ОСОБА_5 визнається відповідачем ОСОБА_1 в своїй апеляційній скарзі (а.с. 240 Т.1.).

За таких обставин, зазначене будівництво, яке на момент розгляду справи в суді прийнято в експлуатацію та право власності на яке зареєстроване на ОСОБА_3, є спільним майном ОСОБА_3 та ОСОБА_7, а тому позивач має право лише на 1/6 частину зазначеного майна в порядку спадкування після батька ОСОБА_5

На зазначене суд першої інстанції уваги не звернув та безпідставно дійшов до висновку про наявність підстав до задоволення позову в частині визнання за позивачем права власності на добудовані приміщення мансарди. Доводи апеляційної скарги в цій частині є обґрунтованими. Висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та не ґрунтуються на наявних у справі доказах, що у відповідності до вимог ст. 309 ЦПК України є підставою до скасування рішення та ухвалення нового по суті позовних вимог.

В той же час доводи апелянта в частині не набуття спадкодавцем ОСОБА_5 права власності на земельну ділянку і як наслідок відсутність у позивача права на її спадкування, колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки, як було зазначене вище, позивач ІНФОРМАЦІЯ_1 успадкувала 1/6 частину будинку після смерті свого батька.

Набувши право власності на частину будинку з господарськими спорудами, позивач, в порядку визначеному ст. 120 ЗК України набула права власності на 1/6 частину земельної ділянки, на якій розміщені будинок та господарські споруди, а саме на ділянку площею 0.1015 га. з будинком та спорудами, та на ділянку площею 0.0486 га., на якій розміщені господарські споруди.

Відповідно до ч. 5 ст. 88 ЦПК України якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313,314 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 грудня 2014 року скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про визнання договорів дарування, свідоцтва про право власності недійсними та визнання права власності задовольнити частково.

Визнати недійсним в 1/6 частині свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а саме земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер: :01:025:5005, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,0486 га, індексний № 5278942 від 24.06.2013 р., видане Реєстраційною службою Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської Області на ім'я ОСОБА_3.

Визнати недійсним в 1/6 частині свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а саме земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер: :01:026:5007, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,1015 га, індексний № 5278769 від 24.06.2013 року, видане Реєстраційною службою Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області на ім'я ОСОБА_3.

Визнати недійсним договір дарування від 20.05.2014 року 3/5 часток житлового будинку № 12 з відповідною частиною господарських будівель і споруд, розташованого по АДРЕСА_1 загальною площею 174,9 кв.м., житловою площею 92,2 кв.м., укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1, посвідчений державним нотаріусом державної нотаріальної контори Київської області ОСОБА_4, за реєстровим номером 1-1627.

Визнати недійсним договір дарування від 20.05.2014 року 3/5 часток земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер: :01:026:5007, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,1015 га, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1, посвідчений державним нотаріусом державної нотаріальної контори Київської області ОСОБА_4, за реєстровим номером 1-1632.

Визнати недійсним договір дарування від 20.05.2014 року земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер: :01:025:5005, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,0486 га, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1, посвідчений державним нотаріусом державної нотаріальної контори Київської області ОСОБА_4, за реєстровим номером 1-1637.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/6 частку житлового будинку № 12 з відповідною частиною господарських будівель і споруд, розташованого по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/6 частку земельної ділянки площею 0,1015 га, за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер: :01:026:5007, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/6 частку земельної ділянки площею 0,0486 га, за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер: :01:025:5005, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 283,67 грн. з кожного.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Фінагєєв В.О.

Судді: Ігнатченко Н.В..

Кашперська Т.Ц.