АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/2832/2015 Доповідач - Шиманський В.Й.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2015 року колегія суддів Судової палати в цивільних справах апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Шиманського В.Й.

Суддів - Семенюк Т.А., Кравець В.А.

при секретарі - Круглику В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 24 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Підприємства об'єднання громадян «Інваліди Фонду Святого Пантелеймона Цілителя», третя особа: Виконавча дирекція Київського міського відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про поновлення на роботі, стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, стягнення середнього заробітку за весь час затримки нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

Із вказаним позовом до суду позивач звернулась в липні 2014 року.

Зазначала, що наказом від 09.01.2013 року була призначена на посаду продавця на Підприємстві об'єднання громадян «Інваліди Фонду СвятогоПантелеймона Цілителя». Наказом від 05.09.2014 року її було звільнено з займаної посади на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України.

Вважаючи дане звільнення незаконним позивач, з урахування уточнених позовних вимог, просила поновити її на посаді продавця, стягнути на її користь не виплачену заробітну плату за фактично відпрацьовані дні, що становить 6 458,20 грн. з урахуванням індексу інфляції з 01.05.2014року по 10.09.2014 року; стягнути середній заробіток за весь час затримки нарахованої, але не виплаченої заробітної плати у сумі 2 590,27 грн. з урахуванням індексу інфляції, за весь час прострочення по день винесення рішення у справі; стягнути середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, у зв'язку із звільненням без законної підстави та поновленням її на роботі у сумі 2 590 грн. 27 коп., з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення з 10.09.2014 року по день винесення рішення у справі; стягнути моральну шкоду в розмірі 12 000 грн. та сплачений судовий збір в сумі 243 грн.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 24 листопада 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі, з посиланням на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ставиться питання про скасування даного рішення та постановлення нового про задоволення позовних вимог по день винесення рішення у справі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення у зв'язку з наступним.

Відповідно до ч. 1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона забов'язана надати ті докази, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приймаючи оскаржене у справі рішення суд виходив із вимог даної норми закону, зібраних у справі та наданих сторонами доказів, яким дав повну, всебічну та об'єктивну оцінку.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно наказу №4-К від 09.01.2013 року ПОГ «ІФСПЦ» ОСОБА_3 прийнята на посаду продавця з 09.01.2013 року згідно штатного розкладу.

На підставі акту від 16.05.2015 року комісією в складі голови Мудренко Д.Г., секретарі Черкаському В.К. та члену комісії Дмитренко О.В. ОСОБА_3, починаючи з 09.00 год. 12.05.2010 року без поважних причин не з'являється на робочому місці в магазин з продажу непродовольчої групи товарів ритуального призначення. Про поважність причин та підстави неявки на робочому місці та/або перебування на лікарняному керівництво та відповідальних осіб підприємства не повідомила і не надала належних доказів про це, заяв про відпустку за власний рахунок на розгляд керівництва не подавала.

Вказаним актом рекомендовано керівникові підприємства застосувати до ОСОБА_3 заходи дисциплінарного впливу шляхом оголошення їй догани в порядку визначеному п. 1 ч. 1 ст. 147 КЗпП України.

Наказом ПОГ «ІФСПЦ» від 22.05.2014 року №3/2-К за дисциплінарне порушення до позивача було застосовано стягнення у вигляді оголошення їй догани.

Згідно листа №34/1 від 22.05.2014 року ПОГ «ІФСПЦ» повідомило позивача про те, що відповідно до наказу від 22.05.2014 року №3/2-К до неї застосовано стягнення у вигляді оголошення догани та запрошено її з'явитися до ПОГ «ІФСПЦ» для ознайомлення з наказом та надати пояснення про поважність підстав прогулу на робочому місці.

В той же день, 22.05.2014 року ОСОБА_3 було направлено до ПОГ «ІФСПЦ» дві аналогічні заяви про звільнення за власним бажанням в порядку п. 4 ч. 1 ст. 36, ст. 38 КЗпП України, які були отримані відповідачем 29.05.2014 року та 30.05.2014 року, які позивач обґрунтувала тим, що підприємство не виконує вимоги законодавства про працю, не допускає її до робочого місця та відмовляє в прийнятті заяви про звільнення.

Відповідно до Акту №2 комісії з перевірки факту порушення трудової дисципліни продавцем ОСОБА_3 в період з 12.05.2014 року по 30.05.2014 року, складеного 30.05.2014 року, перевіркою комісії в тому ж складі, було зафіксовано отримання заяв про звільнення ОСОБА_3 від 22.05.2014 року та зазначено що з огляду на те, що в період з 12.05.2014 року по 22.05.2014 року ОСОБА_3 було порушено трудову дисципліну, шляхом прогулу, що спричинило її відсутність на роботі без поважних причин більше трьох годин протягом наступних робочих днів, а саме з 12.05.2014-16.05.2014 року, з 19.05.2014- 22.05.2014 року, 23.05.2014 року, 26.05.2014-29.05.2014 року включно. Ненадання жодних пояснень та належних доказів про причини не виходу на роботу, комісія рекомендує директорові підприємства надіслати запит до ОСОБА_3 з проханням надати належні пояснення та/або докази поважності підстав прогулу у зазначені терміни, а у разі не надання запитуваних пояснень та/або доказів, звільнити її із займаної посади за прогул.

02.06.2014 року ПОГ «ІФСПЦ» направило лист №35 до позивача з проханням повідомити про причини прогулів, надати належні докази не виходу на роботу та/або перебування на лікарняному або стаціонарному лікуванні в період з 12.05.2014 року по 22.05.2014 року включно та надати належні підтвердження того, що підприємством не виконувались вимоги законодавства про працю по відношенню до неї як працівника шляхом не допуску до робочого місця та відмови в прийнятті заяви про звільнення.

У відповідь на вказаний лист ОСОБА_3 в листі від 06.06.2014 року зазначила про те, що про перебування її на лікарняному підприємство було повідомлено 22.05.2014 року, крім того в той же день вона була на підприємстві та проінформувала адміністрацію про бажання звільнитися, натомість почула особисті образи, а тому була вимушена направити заяву про звільнення поштою. В додатках до вказаного листа позивач надала копію листка непрацездатності №842182.

Листом №39 від 17.06.2014 року ПОГ «ІФСПЦ» звернулось до заступника директора Центральної міжрайонної виконавчої дирекції Київського міського відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності з заявою про перевірку обгрунтованості та правомірності видачі працівникові ОСОБА_3 листа непрацездатності №842182.

В той же день листом № 41 від 17.06.2014 року ПОГ «ІФСПЦ» звернулось до позивача з проханням надати оригінал листка непрацездатності, оскільки його копія не може бути підставою для нарахування і виплати допомоги по тимчасовій втраті працездатності.

У відповідь на вказаний лист, 25.06.2014 року ОСОБА_3 направила оригінал листка непрацездатності та звернулась до підприємства з проханням видати їй трудову книжку та наказ про звільнення за власним бажанням з 22.05.2014 року.

На це підприємство листом № 42 від 03.07.2014 року повідомило позивача про те, що на даний момент проводиться перевірка легітимності наданого нею листа непрацездатності та після завершення вказаної перевірки підприємство забезпечить належне звільнення в порядку визначеному чинним законодавством.

Листом № 48 від 31.07.2014 року ПОГ «ІФСПЦ» повторно звернулось до позивача з проханням з'явитися до роботодавця для ознайомлення з наказом ПОГ «ІФСПЦ» від 22.05.2014 №3/2-К про оголошення догани та з'ясування обставин її відсутності без поважних причин на робочому місці.

07.08.2014 року під час виїзду членів трудового колективу ПОГ «ІФСПЦ» за адресою проживання ОСОБА_3 було складено акт о 17:45, зі змісту якого вбачається що ознайомити останню з наказом ПОГ «ІФСПЦ» від 22.05.2014 року №3/2-К про застосування заходів дисциплінарного стягнення, шляхом оголошення їй догани, не стало можливим в зв'язку з відсутністю позивача за вказаною адресою. Однак, присутньому сину позивача - ОСОБА_2, як він представився, за його згодою було передано копію листа Підприємства від 31.07.2014 №48 з проханням вручити його позивачеві.

В подальшому листом від 21.08.2014 року ОСОБА_3 повідомила ПОГ «ІФСПЦ» про відсутність можливості з'явитися до підприємства для ознайомлення з наказом ПОГ «ІФСПЦ» від 22.05.2014 року №3/2-К та наголосила про його незаконність, а також надала письмові пояснення про причини її прогулу на робочому місці в яких зазначила, що 22.05.2014 року вона вийшла на роботу та перебувала в офісі за адресою м. Київ, пров. Коломийський, 20, де надала листок непрацездатності та заяву про звільнення, які підприємство відмовилось отримувати, а тому цього ж дня заяву про звільнення було направлено поштою.

На лист підприємства № 40 від 17.06.2014 року до заступника директора Центральної міжрайонної виконавчої дирекції Київського міського відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, останнє надало відповідь №5.1-31-2026 від 05.08.2014 року, в якій зазначено що листок непрацездатності серії АГІ №842182 на ім'я ОСОБА_3 КНП «Центр первинної медико-санітраної допомоги №3 Святошинського району м. Києва» видано з порушенням чинного законодавства щодо порядку його видачі, а тому він не може бути підставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності.

На підставі даного листа, згідно Акту №3 від 05.09.2014 року комісією з перевірки факту порушення трудової дисципліни ОСОБА_3 за період з 12.05.2014 року по 05.09.2014 року, в зв'язку з ново виявленими обставинами, а саме: видачею листка непрацездатності (серії АГІ №842182) на ім'я ОСОБА_3 з порушенням чинного законодавства щодо порядку його видачі та відсутності підстав для призначення допомоги по тимчасовій втраті працездатності, на підставі висновку Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 05.08.2014 №5.1-31-2026, відсутності будь-яких інших пояснень та належних доказів про поважність причин відсутності ОСОБА_3 на робочому місці в період з 12.05.2014 року по 21.05.2014 року включно та з 22.05.2014 року по 05.09.2014 року, було рекомендовано директорові ПОГ «ІФСПЦ»: скасувати наказ підприємства від 22.05.2014 року №3/2-К, звільнити ОСОБА_3 з посади продавця в зв'язку з прогулом без поважних причин, в порядку п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Наказом ПОГ «ІФСПЦ» від 05.09.2014р. №7-К було скасовано наказ підприємства від 22.05.2014 року №3/2-К та звільнено ОСОБА_3 з посади продавця в зв'язку з прогулом без поважних причин, в порядку п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Листом від 05.09.2014 року №54 ПОГ «ІФСПЦ» проінформувало позивача про наказ від 05.09.2014 року №7-К та звернулось з проханням з'явитися для ознайомлення з наказом, отримання оригіналу трудової книжки та розрахункових.

10.09.2014 року ОСОБА_3 була ознайомлена під розпис з наказом про її звільнення від 05.09.2014 року №7-К, на екземплярі якого зробила власноруч запис про незгоду з даним наказом, отримала трудову книжку та розрахункові кошти на підставі видаткового касового ордеру від 10.09.2014 року.

Нормами п. 4 ст. 40 КЗпП України передбачено, що трудовий договір укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року за №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за п.4 ст.40 КЗпП України, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, у зв'язку з поміщенням до медвитверезника, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов'язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу).

Відповідно до листа непрацездатності серії АГІ № 842182 від 12.05.2014 року, позивач була звільнена від роботи в період 12.05.2014 по 16.05.2014 року, з 17.05.2014 по 21.05.2014 року.

Зазначено, що позивачка повинна стати до роботи 22.05.2014 року (Т. 1, а.с. 92).

17.06.2014 року після отримання копії листка непрацездатності ОСОБА_3, який був надісланий нею з листом від 06.06.2014 року, ПОГ «ІФСПЦ» звернулось з заявою до заступника директора Центральної міжрайонної виконавчої дирекції Київського міського відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності з проханням перевірити обґрунтованість та належність видачі ОСОБА_3 листа непрацездатності у зв'язку з наявною у підприємства інформацією, що в період з 12.05.2014 року по 18.05.2014 року, включно, зазначена особа не перебувала у м. Києві.

Згідно листа №5.1-31-2026 від 05.08.2014 року, Виконавча дирекція фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності повідомила підприємство, що на виконання доручення Виконавчої дирекції фонду від 16.07.2014 року №5.1-31-1827 фахівцем відділу експертизи тимчасової непрацездатності та якості медичних послуг виконавчої дирекції Київського міського відділення Фонду проведена позапланова перевірка КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №3 Святошинського району м. Києва», під час якої встановлено, що в первинній медичній документації відсутні записи щодо обґрунтування тимчасової непрацездатності ОСОБА_3 на період видачі та продовження вищезазначеного листка непрацездатності.

Таким чином, листок непрацездатності серії АГІ №842182 на ім'я ОСОБА_3 КНП «Центр первинної медико-санітраної допомоги №3 Святошинського району м. Києва» видано з порушенням чинного законодавства щодо порядку його видачі, а тому він не може бути підставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності.

Згідно Положення про експертизу тимчасової непрацездатності, затвердженого Наказом Міністерства охорони здоров'я України № 189 від 09.04.2008 року, тимчасовою непрацездатністю є непрацездатність особи внаслідок захворювання, травми або інших причин, що не залежить від факту втрати працездатності (пологи, карантин, догляд за хворим тощо), яка має тимчасовий зворотний характер під впливом лікування та реабілітаційних заходів, триває до відновлення працездатності або встановлення групи інвалідності, а в разі інших причин - до закінчення причин відсторонення від роботи. Тимчасова непрацездатність застрахованих осіб засвідчується листком непрацездатності.

Відповідно до Інструкції про порядок заповнення листа непрацездатності, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров'я України, Міністерства праці та соціальної політики України, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України № 532/274/136-ос/1406 від 03.11.2004, листок непрацездатності - це багатофункціональний документ, який є підставою для звільнення від роботи у зв'язку з непрацездатністю та з матеріальним забезпеченням застрахованої особи в разі тимчасової непрацездатності, вагітності та пологів.

Пунктами 1.7., 1.9. Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров'я України № 455 від 13.11.2001, передбачено, що листок непрацездатності (довідка) в амбулаторно-поліклінічних закладах видається лікуючим лікарем (фельдшером) переважно за місцем проживання чи роботи. Видача та продовження документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність, здійснюється тільки після особистого огляду хворого лікуючим лікарем (фельдшером), про що робиться відповідний запис у медичній картці амбулаторного чи стаціонарного хворого з обґрунтуванням тимчасової непрацездатності.

Враховуючи встановлення в ході перевірки Виконавчої дирекції фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності відсутності в первинній медичній документації записів щодо обґрунтування тимчасової непрацездатності ОСОБА_3 на період видачі та продовження листка непрацездатності, вказаний лист непрацездатності не може бути підставою для визнання поважними причин відсутності позивача на роботі в період з 12.05.2014 року по 21.05.2014 року.

Отже, обставини щодо необґрунтованої видачі та продовження лікарняного позивачу з 12.05.2014 року по 21.05.2014 року та, відповідно, визнання цього періоду прогулами без поважних причин, підтверджуються як наявними у справі доказами в їх сукупності, так і положеннями чинного законодавства.

Статтею 147 КЗпП України передбачено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення.

Відповідно до ст. 148 КЗпП України, дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці.

Згідно із ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

Вказані вимоги закону були дотримані відповідачем при звільненні позивача, зокрема, відповідач вимагав від позивача письмових пояснень, які були надані останнім лише 21.08.2014 року.

Враховуючи викладене колегія суддів приходить до висновку що при звільненні позивача відповідачем повністю дотримані вимоги трудового законодавства, які визначають порядок та умови звільнення працівників у зв'язку з прогулом, зокрема, факт відсутності позивача на робочому місці у період з 12.05.2014 року по 21.05.2014 року є таким, що не пов'язано із тимчасовою непрацездатністю та не може бути підставою для звільнення від виконання покладених на робітника функцій, а тому висновки суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог є законними та обґрунтованими.

Слід також зазначити що законодавство не пов'язує амбулаторну картку хворого, на яку посилається апелянт в поданій скарзі, з документом що є підставою для звільнення від роботи у зв'язку з непрацездатністю.

Доводи апеляційної скарги щодо накладення на позивача двох різних дисциплінарних стягнень за один і той самий проступок не грунтуються на матеріалах справи, оскільки наказ ПОГ «ІФСПЦ» від 22.05.2014 року №3/2-К про оголошення позивачу догани був скасований наказом ПОГ «ІФСПЦ» від 05.09.2014 року №7-К.

Власник підприємства за кожний проступок може застосувати лише одне дисциплінарне стягнення зазначене в ст. 147 КЗпП України. Власник не вправі оголосити догану, а потім ще й звільнити працівника. Разом з тим, якщо власник підприємства, оголосивши догану, скасував цей наказ і видав новий, за яким звільнив працівника, то така заміна стягнення буде відповідати закону, якщо звільнення проведено з дотриманням установленого порядку.

Щодо посилань апелянта на порушення відповідачем строків застосування дисциплінарного стягнення, які встановлено в один місяць на підставі ст. 148 КзПП України, то слід зазначити наступне.

Актом від 16.05.2015 року встановлено, що ОСОБА_3 починаючи з 09.00 год. 12.05.2010 року без поважних причин не з'являється на робочому місці в магазин з продажу непродовольчої групи товарів ритуального призначення.

Наказом від 22.05.2014 року №3/2-К до позивача було застосовано стягнення у вигляді оголошення їй догани.

Оригінал листа непрацездатності, яким позивач обґрунтовує свою відсутність на робочому місці з 12.05.2014 року по 21.05.2014 року, був направлений нею листом від 25.06.2014 року.

Направивши вказаний лист на перевірку обґрунтованості та правомірності його видачі до Центральної міжрайонної виконавчої дирекції Київського міського відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності , ПОГ «ІФСПЦ» отримало відповідь датовану 05.08.2014 року про те, що лист непрацездатності на ім'я ОСОБА_3 видано з порушенням чинного законодавства щодо порядку його видачі.

В той же час листом від 21.08.2014 року позивач вперше надала письмові пояснення відповідачу з підстав відсутності її на робочому місці посилаючись на вказаний лист непрацездатності.

Наказом ПОГ «ІФСПЦ» від 05.09.2014 року №7-К було скасовано наказ підприємства від 22.05.2014 року №3/2-К та звільнено ОСОБА_3 з посади продавця в зв'язку з прогулом без поважних причин, в порядку п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

На підставі викладеного колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо непорушення відповідачем строків застосування дисциплінарного стягнення враховуючи Наказ від 22.05.2014 року №3/2-К та відповідь Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності щодо результатів проведення перевірки від 05.08.2014 року.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності в матеріалах справи доказів на підтвердження наявності магазина по вул. Кондратюка, 8 в м. Києві, який є робочим місцем позивача, а також наявності підстав на проведення підприємницької діяльності ПОГ «ІФСПЦ», не є предметом доказування у даній справі, а тому не можуть буту підставою для скасування оскарженого рішення.

У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

На підставі ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Так, під час розгляду справи в суді першої інстанції позивач не ставила під сумнів те, що її робочим місцем є магазин за адресою вул. Кондратюка, 8 в м. Києві та не обґрунтовувала відсутність з 12.05.2014 року по 21.05.2014 року перебуванням на робочому місці за іншою адресою.

Посилання апеляційної скарги на те, що суд першої інстанції в порушення вимог ст. 133,136 ЦПК відхилив клопотання про допит свідків, не можуть бути прийняті в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення, оскільки доказів що це призвело до неправильного вирішення справи, немає. Крім того, клопотання про допит цих свідків у апеляційному суді в порядку, визначеному ч.2 ст. 303 ЦПК України, позивач не заявляла.

Інших доводів, які б спростовували законність і обґрунтованість ухваленого судом першої інстанції рішення, апеляційна скарга в собі не містить.

Щодо посилань апелянта про порушення судом першої інстанції вимог ст. 122 ЦПК України шляхом зобов'язання апелянта сплатити судовий збір за подання позовної заяви про спір що виник з трудових правовідносин, то вказані доводи не можуть бути підставою для скасування рішення районного суду. Позивач не позбавлена права звернутись з заявою про повернення суми сплаченого судового збору на підставі Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевого бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 року №787 та зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 25.09.2013 року за №1650/24182.

З огляду на викладене, оскаржене у справі рішення постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому це рішення не може бути скасованим з підстав що наведені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст.303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 24 листопада 2014 року- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: