АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 541/412/14-ц Номер провадження 22-ц/786/17/15Головуючий у 1-й інстанції Куцин В. М. Доповідач ап. інст. Панченко О. О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Панченка О.О.,

Суддів: Бутенко С.Б., Прядкіної О.В.,

При секретарі: Зеленській О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 26 червня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини, за участю третьої особи: Відділу реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по Роздільнянському районі Роздільнянського міськрайонного управління юстиції Одеської області, -

В С Т А Н О В И Л А :

В лютому 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого вказував, що 19 листопада 2011 року з ОСОБА_3 він зареєстрував шлюб в відділі ДРАЦС Роздільнянського міськрайонного управління юстиції Одеської області, в період якого, а саме ІНФОРМАЦІЯ_1 року у них народився син ОСОБА_5. Реєстрація народження дитини проведена відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по Роздільнянському районі Роздільнянського міськрайонного управління юстиції Одеської області, про що 19.02.2013 року зроблено відповідний актовий запис за № 113. Зазначав, що в період перебування в шлюбі відповідачка мала інтимні стосунки з іншими чоловіками, тому у нього виник сумнів, що він є батьком дитини. У зв'язку з викладеним та виходячи з положень ст. 136 СК України, просив виключити відомості про нього, як батька, з актового запису про народження дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 26 червня 2014 року в задоволенні вказаного позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду ОСОБА_2 подав на нього апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове, яким його позов задовольнити повністю.

Вважає, що судом першої інстанції висновок генотипоскопічної експертизи, який покладений в основу рішення, досліджений поверхнево, а також не звернуто увагу, що він складений із порушенням порядку, встановленого законом, що є недопустимим в розумінні вимог статті 59 ЦПК України.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що скарга не підлягає до задоволення, за наступних підстав.

Відповідно п.1 ч.1 ст.307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так, судом першої інстанції вірно встановлено, та підтверджується матеріалами справи, що 19 листопада 2011 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.5). та проживали однією сім'єю, що не заперечував в судовому засіданні позивач.

В період шлюбу у подружжя, сторін по справі, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народився син ОСОБА_5. Реєстрація народження дитини проведена відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по Роздільнянському районі Роздільнянського міськрайонного управління юстиції Одеської області, про що 19.02.2013 року зроблено відповідний актовий запис за № 113. В актовому записі батьком вказаний ОСОБА_2 (а.с.6).

Відповідно до висновку генотипоскопічної експертизи від 29.05.2014 року ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 може бути біологічним батьком малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Імовірність підтвердження біологічного батьківства 99,99% (а.с.36-40).

Відповідно до ст. 136 СК України, особа, записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорювати своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується.

Вирішуючи спір по суті, місцевий суд виходив з того, що позивачем не доведена відсутність кровного споріднення між особою, яка записана батьком ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, та дитиною ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Також врахувавши, що на момент зачаття та народження дитини її батько (позивач) та мати перебували в зареєстрованому шлюбі і проживали однією сім'єю, після народження дитини позивач визнавав себе її батьком, місцевий суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Разом з тим, ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 15 вересня 2014 року по даній справі за клопотанням апелянта та з урахуванням ч. 3 ст. 7 ЗУ «Про судову експертизу», було призначено повторну судово-медичну (генотипоскопічну) експертизу, проведення якої було доручено Київському міському бюро судово-медичної експертизи (м. Київ, вул. Докучаєвська, 4).

Проте, 05 січня 2015 року Київським міським бюро судово-медичної експертизи до суду апеляційної інстанції вказану ухвалу повернуто без виконання, у зв'язку з неявкою ОСОБА_3 на відбір зразків крові та зі спливом терміну проведення експертизи.

За таких обставин докази, які б свідчили про відсутність кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною матеріали справи не містять, а відтак висновок місцевого суду про відмову в задоволенні позову є вірним та обґрунтованим.

Відповідно до вимог ст.ст. 10, 11, 58-60, 61 ЦПК України обов'язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести суду ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, належними та допустимими доказами. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи наведене, ОСОБА_2 свій позов не довів.

Таким чином, судова колегія дійшла висновку про те, що судом першої інстанції з'ясовано всі обставини та надано їм належну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування оскаржуваного рішення судовою колегією не встановлено.

Керуючись ст. ст.. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ч.1 ст. 308, 314, 319 ЦПК України, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 26 червня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ..

Головуючий суддя : /підпис/ Панченко О.О.

Судді: /підпис/ Бутенко С.Б. /підпис/ Прядкіна О.В.

КОПІЯ

ВІРНО: суддя Апеляційного суду

Полтавської області ______________ Панченко О.О.