Провадження № 22-ц/780/339/15 Доповідач у 2 інстанції Березовенко Р.В.
Категорія 26 12.01.2015
УХВАЛА

Іменем України

12 січня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого:Березовенко Р.В.,
суддів:Воробйової Н.С., Верланова С.М.,
при секретарі:Бобку О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Хрещатик» на рішення Києво - Святошинського районного суду Київської області від 12 листопада 2014 року за позовом ОСОБА_5 до публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Хрещатик» про стягнення заборгованості за договором банківського вкладу та за зустрічним позовом публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Хрещатик» до ОСОБА_5 про визнання нікчемним договору банківського вкладу, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2014 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ПАТ КБ «Хрещатик» про стягнення заборгованості за договором банківського вкладу.

Обґрунтовував свої вимоги тим, що 24.04.2013 року між ним та ПАТ КБ «Хрещатик» було укладено договір банківського вкладу (депозит) у національній валюті на суму 310 880 грн.

Відповідно до п.1 депозитного договору від 24.04.2013 року строк його дії становив 3 місяці - з 24.04.2013 року до 24.07.2013 року.

24.07.2013 року, по закінченню строку дії депозитного договору, ним було знято з рахунку частину суми, а залишок суми в розмірі 280 000 грн. було розміщено в банку на новий строк, про що між сторонами було укладено новий договір банківського вкладу (депозит), строком дії на 12 місяців (до 24.07.2014 року включно).

Проценти надходили на його рахунок починаючи з серпня 2013 року до травня 2014 року включно. Коли в червні 2014 року проценти на його рахунок не надійшли, він звернувся до відповідача з даного питання, на що отримав письмову відповідь, згідно якої відповідач відмовився повертати грошові кошти, посилаючись на те, що за даними бухгалтерського обліку договір банківського вкладу (депозит) на суму 310 880 грн. та договір банківського вкладу (депозит) на суму 280 000 грн. не обліковується та відповідачем з цього приводу подано заяву до правоохоронних органів.

Просив стягнути з відповідача заборгованість за банківським вкладом (депозитом) в розмірі 280 000 грн.

Представник ПАТ КБ «Хрещатик» звернувся з зустрічним позовом, посилаючись на те, що до подання позову ПАТ КБ «Хрещатик» розглядав заяву ОСОБА_5 на повернення вкладу від 04 червня 2014 року, та по факту відсутності коштів було проведено службове розслідування та ревізію Київського регіонального відділення за період 2011-2014 роки.

За результатами перевірок встановлено, що за даними бухгалтерського обліку банку в Київському регіональному відділенні зареєстровано договір банківського вкладу «Оберіг» на 12 місяців № 222Б-385933, що був укладений 24.07.2013 року між сторонами на суму 1000 грн., а договір банківського вкладу на суму 280 000 грн., не укладався банком, не зареєстрований у системі обліку депозитів банку та як наслідок в матеріалах справ Київського регіонального відділення відсутній будь-які документи щодо його укладення.

Вказував, що позивачем не надано суду жодного документа, який би підтверджував внесення коштів на депозитний рахунок, позивач і не міг внести кошти в сумі 280 000 грн., на депозитний рахунок в зв'язку з тим, що рахунок вказаний у договорі не існує.

Просив визнати нікчемним договір № 222D - 385921 банківського вкладу «Оберіг» в національній валюті із щомісячною сплатою процентів від 24 липня 2013 року на суму 280 000 грн., укладений між сторонами.

Рішенням Києво - Святошинського районного суду Київської області від 12 листопада 2014 року первістні позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з ПАТ «КБ «ХРЕЩАТИК» на користь ОСОБА_5 заборгованість по банківським вкладам (депозитом) в розмірі 280 000 грн.

В зустрічному позові про визнання нікчемним договору банківського вкладу, укладеного між ОСОБА_5 та ПАТ «КБ «ХРЕЩАТИК» 24.07.2013 року відмовлено.

Вирішено питання щодо судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ПАТ «КБ «ХРЕЩАТИК» подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким в задоволенні первісного позову відмовити, а зустрічний позов задовольнити в повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права рішення суду без змін. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та вбачаєтьсь з матеріалів справи, що 24.04.2013 року між сторонами було укладено договір банківського вкладу (депозит) за №543/2013-222D на суму 310 880 грн.

Відповідно до п.1 депозитного договору від 24.04.2013 року строк його дії становив 3 місяці - з 24.04.2013 року до 24.07.2013 року.

24.07.2013 року, по закінченню строку дії депозитного договору, позивачем було знято з рахунку частину суми, а залишок суми в розмірі 280 000 грн. було розміщено в банку на новий строк, про що між сторонами було укладено новий договір банківського вкладу (депозит) за №222D-385921, строком дії договору 12 місяців (до 24.07.2014 року включно), що підтверджується п. 1.1.

Відповідно до п.1.2. до договору банківського вкладу (депозит) за №222D-385921 передбачена процентна ставка в розмірі 17,5% річних. Нарахування процентів здійснюється банком щомісячно, виходячи з фактичної кількості днів в місяці та році (метод «факт/факт»).

На рахунок позивача з серпня 2013 року надходити проценти від депозитного вкладу в ПАТ «КБ «Хрещатик», що підтверджується наданими виписками з карткового рахунку відкритого на ім»я позивача і сторонами не оспорювалося, тобто відповідач визнав існування між сторонами договірних відносин згідно договору від 24.07.2013 року.

В червні 2014 року відповідач відмовився повертати позивачу грошові кошти, посилаючись на те, що за даними бухгалтерського обліку договір банківського вкладу (депозит) за №543/2013-222 від 24.04.2013 року на суму 310 880 грн. та договір банківського вкладу (депозит) за №222D-385921 від 24.07.2013 на суму 280 000 грн. не обліковується та відповідачем з цього приводу подано заяву до правоохоронних органів, що свідчить про порушення відповідачем прав та інтересів позивача.

Відповідно до п. 2.1. договору відповідач зобов'язується прийняти грошові кошти вкладника на термін та на умовах даного договору та нести повну відповідальність за їх збереження.

Також суд першої інстанції вказував, що посилання представника ПАТ «КБ «Хрещатик», що договір № 222D - 385921 банківського вкладу «Оберіг» не укладався спростовується самим договором, який підписаний сторонами, а посилання, на те що оспорюваний договір не зареєстрований у системі обліку депозитів банку, та як наслідок в матеріалах справ Київського регіонального відділення відсутній будь-які документи щодо його укладення свідчить про неналежне виконання своїх службових обов'язків працівниками банку, наслідком чого є те, що на даний час за цими фактами триває досудове розслідування у Шевченківському РУ ГУ МВС України у м. Києві (кримінальне провадження №.0002551).

Згідно підпункту 5.1. пункту 5 договору № 222D - 385921 банківського вкладу «Оберіг» в національній валюті із щомісячною сплатою процентів від 24.07.2013 - договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами та внесення вкладником коштів на вкладний рахунок, що підтверджується квитанцією відповідної форми, яка свідчить про внесення готівки, або випискою з вкладного рахунку.

Доводи представника ПАТ «КБ «Хрещатик», що рахунок №2/2630.1.123726.002 не існує, місцевий суд вважав необґрунтованими та такими, що спростовуються оспорюваним договором укладеним між сторонами 24.07.2013 року де мається вказаний рахунок та договір підписаний сторонами.

Як на підставу визнання оспорюваного договору нікчемним, представник відповідача вважає, що не дотримана письмова форма договору , яка полягає у відсутності реєстрації договору у системі депозитів банку, відсутності у банку депозитного рахунку вказаного у договорі, необлікування на рахунках банку грошових коштів у сумі 280 000,00 грн., та відсутність у позивача документу про внесення коштів на рахунок.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції правомірно вказував, що представник ПАТ КБ «Хрещатик» не довів тих обставин, на які посилався як на підставу позовних вимог, не надав докази в обґрунтування своїх вимог, не спростував тих обставин, на які посилалися позивач та його представник в обґрунтування своїх вимог, та заперечень, що є його обов'язком відповідно до засад змагальності процесу за ст. 10 ЦПК України.

Судова колегія погоджується з висновками першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Ч. 1 ст. 1059 ЦК України передбачено, що договір банківського вкладу укладається в письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

П. 1.4. Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 3 грудня 2003 року № 516, (далі - Положення) передбачено, що залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

У той же час, п. 8 гл. 2 розд. ІІІ Інструкції про касові операції у банках України, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 14 серпня 2003 року № 337, яка була чинною на момент укладення договору банківського вкладу передбачено, що після завершення приймання готівки клієнту видається квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції), а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ.

Судом встановлено, що 24.04.2013 року ОСОБА_5 та ПАТ КБ «Хрещатик» було укладено договір банківського вкладу (депозит) за №543/2013-222D на суму 310 880 грн.

24.07.2013 року, по закінченню строку дії депозитного договору, позивачем було знято з рахунку частину суми, а залишок суми в розмірі 280 000 грн. було розміщено в банку на новий строк, про що між сторонами було укладено новий договір банківського вкладу (депозит) за №222D-385921, строком дії договору 12 місяців (до 24.07.2014 року включно), що підтверджується п. 1.1.

На підтвердження факту внесення коштів, відповідно до умов договору, позивач надав квитанцію про оплату комісії за відкриття поточного рахунку у відповідача від 24 квітня 2013 року в сумі 30 грн., квитанцію про перерахування коштів в розмірі 310880 грн. на розрахунковий рахунок відкритий у відповідача від 24 квітня 2013 року та квитанцію про часткове зняття коштів з рахунку на суму 43 050 грн. від 24 липня 2013 року.

Разом з тим, ПАТ КБ «Хрещатик» не визнає наявність правовідносин з позивачем щодо укладення договору банківського вкладу, оскільки депозитний договір у встановленому порядку в банку не зареєстрований, інформація про нього в базі даних діючих депозитних договорів банку відсутня, грошові кошти від позивача не надходили, тому банк звернувся до Шевченківського РУГУ МВС України в м. Києві щодо відкриття кримінального провадження, притягнення до кримінальної відповідальності винних осіб та відшкодування нанесених збитків.

При цьому жодного належного та допустимого доказу, в розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України, які б вказували на фіктивність наданих позивачем договорів та квитанцій про внесення коштів та зняттття коштів з рахунку відповідачем надано не було.

Виходячи з викладеного, судова колегія вважає, що докази та обставини, на які посилається апелянт в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційних скаргах.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Хрещатик» відхилити.

Рішення Києво - Святошинського районного суду Київської області від 12 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з моменту набрання нею законної сили.

Головуючий: Р.В.Березовенко

Судді: Н.С. Воробйова

С.М. Верланов