АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
Справа № 680/725/14-ц
Провадження № 22-ц/792/343/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Матковської Л.О.,

суддів: Карпусь С.А., Федорової Н.О.,

при секретарі: Бондарі О.В.,

за участю: сторін

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами Державного підприємства "Красилівський агрегатний завод" та ОСОБА_1 на рішення Новоушицького районного суду Хмельницької області від 24 грудня 2014 року по справі за позовом виконуючого обов'язки Хмельницького міжрайонного прокурора з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері в інтересах держави в особі Новоушицької районної державної адміністрації Хмельницької області до Державного підприємства "Красилівський агрегатний завод", ОСОБА_1, Державної архітектурно-будівельної інспекції України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Державна інспекція сільського господарства у Хмельницькій області, Хмельницька обласна державна адміністрація та треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Новоушицьке районне управління юстиції Хмельницької області, ОСОБА_2 про визнання договору суборенди земельної ділянки недійсним та скасування його реєстрації, визнання недійсним та скасування реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації та реєстрації права власності, знесення нерухомого майна.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

В червні 2014 року виконуючий обов'язки Хмельницького міжрайонного прокурора з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері в інтересах держави в особі Новоушицької районної державної адміністрації, звернувся до суду з вказаним вище позовом в якому зазначав, що розпорядженням голови Новоушицької____________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції: Яцина О.І. Провадження № 22-ц/792/343/15

Доповідач: Матковська Л.О. Категорія: 47

РДА від 17.05.2007р. №355/07-р державному підприємству "Красилівський агрегатний завод" надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для облаштування пляжу за рахунок земель державної власності на території Вільховецької сільради. Розпорядженням голови Хмельницької ОДА від 20.11.2012р. №347/2012-р затверджено вказаний проект землеустрою та передано ділянку площею 1,1781га. терміном на 49 років. На підставі зазначеного розпорядження укладено договір оренди земельної ділянки №184/2012. Зазначений договір 24.12.2012р. зареєстрований у відділі Держкомзему у Новоушицькому районі за №03772. При укладенні договору сторони погодились, що земельна ділянка водного фонду передана орендареві вільна від забудов, а зводити жилі, виробничі, культурно-побутові та інші будівлі і споруди, закладати багаторічні насадження та проводити будівництво водогосподарських споруд та меліоративних систем вправі лише за письмовою згодою орендодавця. 16.08.2013р. орендарем в порушення умов договору оренди укладено договір суборенди земельної ділянки площею 0,0073га. з ОСОБА_1 за умовами якого суборендарю окрім облаштування пляжу надано право на встановлення споруд, що не передбачено договором оренди укладеним між ДП "Красилівський агрегатний завод" та Новоушицькою РДА. На підставі викладеного просив визнати недійсним договір №06-204 суборенди земельної ділянки площею 0,0073га. укладений 16.08.2013р. між ДП "Красилівський агрегатний завод" та ОСОБА_1 Скасувати реєстрацію договору суборенди земельної ділянки площею 0,0073га. укладеного 16.08.2013р. між ДП "Красилівський агрегатний завод" та ОСОБА_1 Визнати недійсною та скасувати реєстрацію 29.10.2013р. декларації за №ХМ88 подану ОСОБА_1 про готовність об'єкта до експлуатації (елінг з кімнатами для відпочинку (А-ІІ). Визнати недійсною та скасувати реєстрацію права власності на зазначене нерухоме майно. Зобов'язати ОСОБА_1 знести самочинно побудований елінг з кімнатами для відпочинку.

За клопотанням прокурора ухвалою суду від 29.10.2014 року до участі у справі в якості третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору залучено Хмельницьку обласну адміністрацію та в якості третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2

Рішенням Новоушицького районного суду Хмельницької області від 24 грудня 2014 року позов задоволено частково.

Визнано недійсним договір №06-204 суборенди земельної ділянки площею 0,0073га. кадастровий номер :07:001:0584, що розташована на території Вільховецької сільської ради, Новоушицького району, Хмельницької області, укладений 16.08.2013р. між ДП "Красилівський агрегатний завод" та ОСОБА_1 та скасовано його державну реєстрацію. Скасовано реєстрацію 29.10.2013р. декларації за №ХМ88 подану ОСОБА_1 про готовність об'єкта до експлуатації (елінг з кімнатами для відпочинку (А-ІІ). Скасовано державну реєстрацію права власності на нерухоме майно №33 від 21.11.2013р. - елінг з кімнатами відпочинку за адресою АДРЕСА_1, садово-городнє товариство "Калюс", Вільховецька сільська рада, Новоушицького району, Хмельницької області. Зобов'язано ОСОБА_1 знести самочинно побудований елінг з кімнатами відпочинку. Стягнуто з ДП "Красилівський агрегатний завод", Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Хмельницькій області та ОСОБА_1 в рівних частках на користь держави судовий збір в сумі 243,60грн., по 81,20грн. з кожного. В решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ДП "Красилівський агрегатний завод", не погоджується з рішенням суду, просить його скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі та стягнути з позивача на користь ДП "Красилівський агрегатний завод" судові витрати. Вказує, що перед укладенням договору суборенди з ОСОБА_1, підприємством було отримано дозвіл Хмельницької ОДА №99/68-26-4450/2013 від 13.08.2013р., відповідно до якого Хмельницька ОДА не заперечувала проти передачі земельної ділянки в суборенду. Зазначає, що договором оренди №184/2012 від 24.12.2012р. не заборонено передачу в суборенду всю ділянку або її частину, як і не заборонено облаштування пляжу та встановлення інших споруд. Апелянт посилається на те, що позовна заява подана в інтересах неналежного позивача, оскільки розпорядником земель є Хмельницька ОДА, а не Новоушицька РДА.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, не погоджується з рішенням суду, просить його скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Вказує на те, що судом не взято до уваги розпорядження Голови Хмельницької ОДА від 20.11.2012р. №347/2012-р. на підставі якого передано в оренду земельну ділянку загальною площею 1,1781га. водного фонду для рекреаційного призначення - облаштування пляжу та встановлення інших споруд. Зазначає, що судом не враховано те, що ОСОБА_1 на час ухвалення оскаржуваного рішення не був власником елінгу з кімнатами відпочинку, оскільки відчужив будівлю ОСОБА_2 Крім того стверджує, що в даному позові об'єднані в одне провадження вимоги, які підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

В порядку, передбаченому ст.37 ЦПК України апеляційний суд залучив до участі в справі правонаступника Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Хмельницькій області - Державну архітектурно-будівельну інспекцію України.

Апеляційні скарги ДП "Красилівський агрегатний завод" та ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню, а рішення - частковому скасуванню з наступних мотивів.

Відповідно до ч.1 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи.

Встановлено, що розпорядженням голови Новоушицької РДА від 17.05.2007р. №355/07-р ДП "Красилівський агрегатний завод" надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки для спортивних та туристичних цілей за рахунок земель державної власності на території Вільховецької сільради.

Розпорядженням голови Хмельницької ОДА від 20.11.2012р. №347/2012-р затверджено проект землеустрою та передано ДП "Красилівський агрегатний завод" ділянку площею 1,1781га. терміном на 49 років для рекреаційного призначення (облаштування пляжу та встановлення інших споруд), розташовану за межами населених пунктів Вільховецької сільської ради, Новоушицького району.

На підставі вказаного розпорядження 24.12.2012р. між Новоушицькою райдержадміністрацією та ДП "Красилівський агрегатний завод" укладено договір оренди земельної ділянки за №184/2012.

За даним договором в оренду на термін 49 років передана земельна ділянка вільна від забудов площею 1,1781га. угіддя - піски. Умовами використання земельної ділянки згідно договору визначено, що ділянка передається в оренду для рекреаційного призначення (облаштування пляжу).

Зазначена земельна ділянка має кадастровий номер :07:001:0584 розташована уздовж річки Дністер.

16.08.2013р. між ДП "Красилівський агрегатний завод" та ОСОБА_1 укладено договір суборенди на частину орендованої ним земельної ділянки площею 0,0073га. з терміном на 48 років, за умовами якого суборендарю окрім облаштування пляжу надано право на встановлення споруд, що не передбачено в договорі оренди укладеному між ДП "Красилівський агрегатний завод" та Новоушицькою РДА.

Хмельницька ОДА свою згоду на передачу частини земельної ділянки площею 0,28га. в суборенду третім особам засвідчила листом №99/68-26-4450/2013 від 13.08.2013р. за підписом заступника голови адміністрації.

Протягом 2009-2010 років ОСОБА_1 побудував елінг з кімнатами відпочинку (А-ІІ) загальною площею 178,6кв.м. на земельній ділянці за межами с.Рудківці, Новоушицького району на березі річки Дністер без відведення в установленому порядку земельної ділянки та належного дозволу.

29.10.2013р. Інспекція держархбудконтролю у Хмельницькій області зареєструвала декларацію про готовність об'єкта до експлуатації (елінгу з кімнатами відпочинку), а 23.11.2013р. реєстраційна служба прийняла рішення про державну реєстрацію прав і 23.11.2013р. видала ОСОБА_1 свідоцтво про право власності на нерухоме майно за індексним номером 13329193 серії САВ №508838 і була здійснена державна реєстрація права власності на нерухоме майно загальною площею 178,6кв.м., яке розташоване по АДРЕСА_1, у садово-городньому товаристві «Калюс».

03.09.2014р. ОСОБА_1 продав ОСОБА_2 елінг з кімнатами відпочинку, загальною площею 178,6кв.м., що знаходиться на земельній ділянці площею 0,0073га., кадастровий №:07:001:0584, за адресою Хмельницька область, Новоушицький район, Вільховецька сільська рада, садово-городнє товариство "Калюс", АДРЕСА_1, який, у свою чергу, за договором іпотеки від 04.09.2014р., посвідченим приватним нотаріусом Красилівського районного нотаріального округу Хмельницької області ОСОБА_4, передав ОСОБА_5 указане нерухоме майно в іпотеку.

ОСОБА_5 до участі в справі не залучався.

Вказані обставини підтверджуються наявними в справі доказами та визнаються сторонами.

Згідно до ч.1 ст.93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду, є одними з істотних умов договору оренди землі (ч.1 ст.15 Закону України "Про оренду землі").

У відповідності до ст.50, ч.3 ст.52 ЗК України до земель рекреаційного призначення належать землі, які використовуються для організації відпочинку населення, туризму та проведення спортивних заходів. На землях рекреаційного призначення забороняється діяльність, що перешкоджає або може перешкоджати використанню їх за призначенням, а також негативно впливає або може вплинути на природний стан цих земель.

Як передбачено ч.1, п. «в» ч.2, ч.3 ст.60 ЗК України, ст.ст. 88, 89 ВК України вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних об'єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності встановлюються прибережні захисні смуги. Прибережні захисні смуги встановлюються по берегах річок та навколо водойм уздовж урізу води (у меженний період) шириною для великих річок, водосховищ на них та озер - 100 метрів. Прибережні захисні смуги встановлюються на земельних ділянках усіх категорій земель, крім земель морського транспорту.

Прибережні захисні смуги є природоохоронною територією з режимом обмеженої господарської діяльності. У прибережних захисних смугах уздовж річок, навколо водойм та на островах забороняється будівництво будь-яких споруд (крім гідротехнічних навігаційного призначення, гідрометричних та лінійних), у тому числі баз відпочинку, дач, гаражів та стоянок автомобілів (ч.1, п. «г» ч.2 ст.61 ЗК України).

З положень ч.ч.1,2,5 ст.8 Закону України "Про оренду землі" вбачається, що орендована земельна ділянка або її частина може передаватися орендарем у суборенду без зміни цільового призначення, якщо це передбачено договором оренди або за письмовою згодою орендодавця. Умови договору суборенди земельної ділянки повинні обмежуватися умовами договору оренди земельної ділянки і не суперечити йому. Договір суборенди земельної ділянки підлягає державній реєстрації.

Згідно Декларації про готовність об'єкта до експлуатації (елінг з кімнатами відпочинку (А-ІІ) від 29.10.2013р. він будувався з 10.05.2009р по 30.11.2010р. Договір суборенди між ДП "Красилівський агрегатний завод" та ОСОБА_1 укладено 16.08.2013р., що свідчить про те, що метою його укладення було здійснити легалізацію вже існуючого самочинного будівництва на березі річки Дністер.

Крім цього, до договору про суборенду окрім умови про те, що ділянка передається для рекреаційного призначення, облаштування пляжу внесена також умова щодо права суборендаря на встановлення інших споруд, що виходить за межі договору оренди земельної ділянки.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

В силу ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Оскільки договір суборенди земельної ділянки виходить за рамки договору оренди, укладений з метою узаконення самочинного будівництва, суд обґрунтовано визнав його недійсним та скасував державну реєстрацію.

ДП «Красилівський агрегатний завод» в скарзі посилається на те, що прокурор невірно визначився з позивачем чиї інтереси він представляє, проте таке твердження є помилковим виходячи з наступного.

Відповідно до ст.121 Конституції України, ст.36-1 Закону України від 05.11.1991 року «Про прокуратуру» прокурор вправі звертатися до суду із позовом на захист інтересів держави.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві (заяві) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах (ч.2 ст.45 ЦПК України).

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 08.04.1999 року № 3-рп/99 прокурори подають до суду позови саме в інтересах держави, а не в інтересах підприємств, установ і організацій незалежно від їх підпорядкування і форм власності. Підставою представництва прокурором у суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень економічних, політичних та інших державних інтересів, у тому числі потреба у здійсненні екологічної безпеки та охорони землі як національного багатства, внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між ними або з державою. При цьому інтереси держави можуть збігатися або не збігатися з інтересами конкретних державних підприємств, а держава може вбачати інтерес не тільки в діяльності цих підприємств.

З матеріалів справи вбачається, що стороною в договорі оренди земельної ділянки є Новоушицька РДА та ДП «Красилівський агрегатний завод», укладений останнім договір суборенди земельної ділянки суперечить договору оренди щодо права на встановлення споруд.

Звертаючись з позовом, прокурор зазначив, що незаконне використання ОСОБА_1 земельної ділянки водного фонду рекреаційного призначення під будівництво елінгу, яке було проведено останнім всупереч встановленому державою порядку, зачіпає інтереси держави. При цьому прокурор визначив Новоушицьку райдержадміністрацію як орган, який повинен представляти інтереси держави в спірних правовідносинах.

Правилами технічної експлуатації річкових портових гідротехнічних споруд, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 29 березня 2004 року № 251 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 липня 2004 року № 932/9531), Правилами безпеки при експлуатації каналів, трубопроводів, інших гідротехнічних споруд у водогосподарських системах, затверджених наказом Міністерства надзвичайних ситуацій України від 03 квітня 2012 року № 661 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25 квітня 2012 року за № 633/20946), Методикою обстеження і паспортизації гідротехнічних споруд систем гідравлічного вилучення та складування промислових відходів та хвостів, затвердженою наказом Державного комітету України у справах містобудування і архітектури від 19 грудня 1995 року № 252 (у редакції наказу Державного комітету України у справах містобудування і архітектури від 10 вересня 1996 року № 165; зареєстровано в Міністерстві юстиції України 21 грудня 1995 року за № 466/1002), СНиП 2.06.01-86 "Гидротехнические сооружения. Основные положения проектирования" установлено, що гідротехнічна споруда - це інженерна споруда, призначена для використання водних ресурсів і керування водним режимом або для боротьби зі шкідливою дією води, зокрема, до гідротехнічних споруд відносяться: греблі, дамби різного призначення та їхні конструктивні елементи; водоскиди, водоспуски, споруди водовідведення: тунелі, канали, труби, лотки; регуляційні споруди, накопичувачі промислових відходів, ставки, відкриті водозабори, гідромеханічне та механічне обладнання, призначене для нормального функціонування споруд.

В той час як елінг є приміщення для збереження маломірних суден.

Тому посилання ОСОБА_1, що елінг з кімнатами відпочинку є гідротехнічною спорудою, яка могла бути споруджена у прибережній захисній смузі, не відповідають фактичним обставинам справи.

Доводи скарги ОСОБА_1, що даний спір відноситься до адміністративної юрисдикції не ґрунтуються на законі.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.21 постанови від 01 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» роз'яснив, що, ураховуючи положення статті 1 ЦПК та статті 2 КАС, не є публічно-правовим і розглядається у порядку цивільного судочинства спір між органом державної влади та/або органом місцевого самоврядування (суб'єктом владних повноважень) як суб'єктом публічного права та суб'єктом приватного права - фізичною особою, в якому управлінські дії суб'єкта владних повноважень спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав фізичної особи. У такому випадку це спір про право цивільне, незважаючи на те, що у спорі бере участь суб'єкт публічного права, а спірні правовідносини врегульовано нормами цивільного та адміністративного права.

Інспекція ДАБК здійснила реєстрацію декларації про готовність об'єкта до експлуатації (елінг з кімнатами відпочинку (А-ІІ), яка в подальшому стала підставою для оформлення ОСОБА_1 права власності на це нерухоме майно, а в подальшому реєстраційна служба провела державну реєстрацію цього права ОСОБА_1, отже, між сторонами виник спір про право цивільне, який підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

ОСОБА_1 самочинно здійснив будівництво елінга з кімнатами відпочинку, уклав договір суборенди земельної ділянки державної форми власності з порушенням норм діючого законодавства, зокрема ст.8 Закону України "Про оренду землі", а позов прокурора заявлений в інтересах держави, зокрема Новоушицької РДА, територіальної громади, тобто в інтересах суспільства, тому посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_1 на порушення судом Європейської практики, зокрема на рішення по справі «Стретч проти Об'єднаного Королівства Великобританії і Північної Ірландії», від 24 червня 2003 року є недоречним.

Суд ухвалюючи рішення в частині задоволення позову про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, знесення самочинного будівництва допустив порушення норм матеріального та процесуального права. Тому рішення в цій частині підлягає скасуванню.

Згідно з ч.2 ст.331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Частиною 1 ст.39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17 лютого 2011 року прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, що належать до І-ІІІ категорій складності, та об'єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації.

Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (ч.1 ст.2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

Відповідно до п.1 ч.1, ч.2 ст.18 цього ж Закону свідоцтво про право власності на нерухоме майно, що підтверджує виникнення права власності при здійсненні державної реєстрації прав на нерухоме майно, видається фізичним та юридичним особам на новозбудовані, реконструйовані об'єкти нерухомого майна. Свідоцтво про право власності на нерухоме майно підписується державним реєстратором і засвідчується печаткою.

В силу ч.1 ст.19 вказаного Закону державна реєстрація прав проводиться на підставі: 1) договорів, укладених у порядку, встановленому законом; 2) свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; 3) свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; 4) державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; 5) рішень судів, що набрали законної сили; 6) інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав і свідоцтво про право власності на нерухоме майно як правовстановлюючий документ є підставою державної реєстрації прав особи на це майно, тобто лише за його наявності у особи виникає право власності на нерухомість.

Вимога захисту порушених прав власника на землю, на якій розташоване нерухоме майно, реалізується зацікавленою особою шляхом звернення до суду з вимогою про визнання рішення про державну реєстрацію прав і свідоцтва про право власності на це майно недійсними.

Запис до Державного реєстру речових прав щодо права власності ОСОБА_1 на елінг з кімнатами відпочинку внесений на підставі рішення реєстратора від 23 листопада 2013 року №8269074, після чого він одержав свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 23 листопада 2013 року серії САВ №508838 (індексний номер 13329193).

Вимоги про визнання названих рішення про державну реєстрацію прав і свідоцтва про право власності на нерухоме майно позивачем не заявлялись, внаслідок чого відсутні підстави для скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_1 на зазначене майно.

Не врахувавши указаних обставин і норм чинного законодавства, суд першої інстанції помилково задоволив позов в цій частині.

В силу ч.1 ст.2 ЦК України учасниками цивільних відносин є фізичні особи та юридичні особи (далі - особи).

Як передбачено ч.1 ст.11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Згідно ст.30 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Частиною 2 ст.32 ЦПК України визначено, що участь у справі кількох позивачів і (або) відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо: 1) предметом спору є спільні права чи обов'язки кількох позивачів або відповідачів; 2) права і обов'язки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї підстави; 3) предметом спору є однорідні права і обов'язки.

В силу п.2 ч.6 ст.130 ЦПК України якщо спір не врегульовано у порядку, визначеному частиною третьою цієї статті, суд вирішує питання про склад осіб, які братимуть участь у справі.

У відповідності до ч.1 ст.33 ЦПК України суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Виходячи з положень ст.30 ЦПК України відповідачем є особа, яка має безпосередній зв'язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси.

Прокурор заявив вимоги про знесення самочинного будівництва до ОСОБА_1

З матеріалів справи вбачається, що на час ухвалення рішення він уже не був власником даної забудови так як продав її ОСОБА_2, а останній передав в іпотеку ОСОБА_5

Таким чином, усі вказані особи є безпосередніми учасниками спірних відносин, а рішення у справі впливає або може вплинути на їх права та обов'язки.

Враховуючи предмет і підстави заявленого прокурором позову, ОСОБА_2 та ОСОБА_5 мали брати участь у справі як співвідповідачі, проте ОСОБА_2 був залучений судом до участі у справі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, а ОСОБА_5 взагалі не залучався до участі в справі.

В порушення ч.4 ст.10 ЦПК України суд першої інстанції не сприяв повному та всебічному з'ясуванню обставин справи, не роз'яснив належним чином позивачеві його права, зокрема, щодо можливості залучення до участі у справі ОСОБА_2 та ОСОБА_5 як співвідповідачів та не вирішив цього питання в порядку, передбаченому ст.ст.32,33 ЦПК України, не попередив позивача про наслідки вчинення або невчинення цих процесуальних дій, не сприяв здійсненню прав сторін.

Це призвело до того, що ОСОБА_2 і ОСОБА_5 були позбавлені можливості реалізувати свої процесуальні права, передбачені ст.31 ЦПК України.

Відповідно до повноважень, визначених ст.307 ЦПК України, апеляційний суд не може усунути дану невідповідність.

Незаявлення позивачем вимог до всіх належних відповідачів є підставою для відмови в позові.

За таких обставин позов прокурора про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно і знесення самочинного будівництва не підлягає задоволенню.

Відповідно до п.24 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" Державна архітектурно-будівельна інспекція та її територіальні органи звільняються від сплати судового збору у справах, пов'язаних з питаннями, що стосуються повноважень цих органів.

Суд першої інстанції не врахував даної норми Закону та неправомірно присудив з Інспекції ДАБК на користь держави 81 грн. 20 коп. судового збору, тому в цій частині рішення також підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційні скарги Державного підприємства "Красилівський агрегатний завод" та ОСОБА_1 задоволити частково.

Рішення Новоушицького районного суду Хмельницької області від 24 грудня 2014 року в частині скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, знесення самочинного будівництва і стягнення з Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Хмельницькій області судового збору скасувати та ухвалити в цій частині вимог нове рішення.

В позові виконуючого обов'язки Хмельницького міжрайонного прокурора з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері в інтересах держави в особі Новоушицької районної державної адміністрації Хмельницької області про скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_1 на елінг з кімнатами відпочинку, що розташовані по АДРЕСА_1, садово-городнє товариство "Калюс", Вільховецької сільської ради, Новоушицького району, Хмельницької області, та знесення цього будівництва відмовити.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду Л.О.Матковська