Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/553/15 Головуючий у 1-й інстанції Боровікова А.І.
Суддя-доповідач Онищенко Е.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької с області у складі:

Головуючого Бєлки В.Ю.

Суддів Онищенка Е.А.

Трофимової Д.А.

При секретарі Евальд Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Акціонерно-комерційного Банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» в особі Єкатеринославського відділення ДОФ АКБ «Укрсоцбанк» про захист прав споживача банківських послуг, визнання недійсною умови договору, яка порушує права споживача і не відповідає вимогам закону, скасування рішення, -

В С Т А Н О В И Л А:

В травні 2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до Банку про захист прав споживача банківських послуг, визнання недійсною умови договору, яка порушує права споживача і не відповідає вимогам закону, скасування рішення, який згодом уточнила.

В обґрунтування позову зазначала, що 09.08.2008 року між нею та Банком було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого вона отримала 74 766 доларів США кредитних коштів.

Рішенням постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 09.09.2014 року було задоволено позов ПАТ «Укрсоцбанк» до неї, про стягнення заборгованості, в повному обсязі.

Відповідно до п.6.2 договору у випадку неможливості вирішення спору шляхом переговорів, сторони домовились про те, що спір розглядається одноособово третейським суддею Постійно діючого Третейського суду при асоціації українських банків Мороз О.А.. У випадку неможливості розгляду спору вказаним третейським суддею, спір розглядається третейським суддею Ярошовцевим В.М. або Білоконем Ю.М. в порядку черговості. У разі, якщо спір не може бути розглянутий визначеними у вданому пункті суддями, суддя призначається Головою Постійно діючого Третейського суду при асоціації українських банків у відповідності до чинного Регламенту.

Вважає, що третейська угода, посилання на яку є в п.6.2. Договору, порушує її права як споживача і не відповідає вимогам закону, з наступних підстав.

Так, Третейське застереження не включає всіх умов необхідних для розгляду спору.

Зазначала, що пункт кредитного договору, що містить третейську угоду, був доданий Банком за власною ініціативою, вона була позбавлена права вносити пропозиції про зміст даного пункту. Відповідач не роз'яснив їй ні правового змісту третейської угоди, ні правових наслідків укладення такого договору. У третейському застереженні не вказано розмір та розподіл витрат, пов'язаний з вирішенням спору.

Також вказувала, що умови кредитного договору суперечать ч. 1 ст. 16 ЦПК України, відповідно до якої, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів, і обмежують її право на звернення до суду за захистом своїх порушених прав.

Посилалась на ту обставину, що ні перед, ні під час підписання кредитного договору з пунктами третейських застережень, їй не було надано для ознайомлення статутні документи Постійно діючого Третейського суду при асоціації українських банків, не було надано інформацію про склад органів управління, не надано Регламент. Отже, підписання нею вказаних договорів порушує принцип добровільності третейської угоди.

Враховуючи вищевикладене просила суд визнати недійсною умову Договір про надання кредиту від 09.08.2008 року, укладеного між ПАТ «Укрсоцбанк» в особі Єкатеринославського відділення ДОФ АКБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3, зазначену в ст.. 6, що стосується визначення місця розгляду спорів за договором Постійно діючим третейським судом при Асоціації українських банків; скасувати рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 09.09.2014 року.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15 жовтня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо встановлює, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог процесуального та матеріального права.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_3 суд виходив з того, що третейське застереження не суперечить ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів" та статтям 6, 638, 627 ЦК України щодо вільності сторін при укладенні договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Зокрема, згідно з ч. 1 ст. 203 ЦК України в редакції, чинній на час укладення сторонами спірного договору, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Статтею 5 Закону України "Про третейські суди" встановлено, що юридичні або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків передбачених законом. Перелік таких випадків міститься в ст. 6 Закону України "Про третейські суди", редакція якої, чинна на час укладення сторонами спірного договору, на відміну від нині чинної редакції, не забороняла третейським судам розглядати спору у справах щодо захисту прав споживачів послуг банку. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

Встановивши, що при укладенні кредитного договору сторони досягли згоди щодо вирішення спорів, які можливо виникатимуть в процесі його виконання, третейським судом, а також те, що чинним на час укладення договору законодавством не встановлювалося заборони розгляду таких спорів третейським судом, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для визнання цієї умови договору недійсною.

Крім того, оскільки відповідно до Закону України "Про внесення змін до статті 6 Закону України "Про третейські суди" щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам" від 3 лютого 2011 року зараз справи у спорах щодо захисту прав споживачів послуг банку не можуть розглядатися третейськими судами, це не позбавляє позивачки права на звернення за захистом порушеного права до суду.

Доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права , які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахування наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 307, 308 , 317 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15 жовтня 2014 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: