Справа № 500/7414/14-ц
Провадження № 2/500/140/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2015 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді - Бурнусуса О.О.,

при секретарі - Петровій В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ізмаїлі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, якими просила визнати за нею, як спадкоємицею за законом першої черги право власності на 1/4 частину незавершеного будівництвом жилого будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, з якого 1/2 частина належала померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3, мотивуючи тим, що державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку із тим, що спадкоємцем на зазначену частину є інший спадкоємець за законом І-ої черги - син померлої ОСОБА_2, який проживає в АДРЕСА_2, який у встановленому законом порядку подав заяву про прийняття спадщини до Ізмаїльської державної нотаріальної контори.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, представник позивача надала суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, якою позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять позов задовольнити.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, якою позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 належала 1/2 частина незавершеного будівництвом житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 на підставі рішення суду міста Ізмаїл від 26.01.1984 року, яким за ОСОБА_3 було визнано право власності на 1/2 частину домобудування розташованого по АДРЕСА_1

Відповідно до свідоцтва про смерть НОМЕР_1 від 13.03.1990 року, виданого Ізмаїльським міським відділом РАЦСу УРСР, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст. 58 Конституції України) ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Пленум Верховного Суду України у п.1 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз'яснив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинний на той час закон, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим кодексом.

Після смерті ОСОБА_3 згідно ст. 525 ЦК УРСР (1963 року) відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 1/2 частина незавершеного будівництвом житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 2 ст. 524 ЦК УРСР (1963 року), спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

За життя спадкодавець заповіту не залишала, що підтверджено Витягом із спадкового реєстру (заповіти/спадкові справи) № 38804506 від 04.11.2014 року, згідно якого інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені ОСОБА_3 відсутня.

Згідно із ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР (1963 року), при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 529ЦК УРСР (1963 року) після смерті ОСОБА_3 є:

- син ОСОБА_2, що підтверджено свідоцтвом про народження НОМЕР_2 від 09.09.1977 року, виданого Ізмаїльським міським відділом РАЦСу;

- донька ОСОБА_1, що підтверджено свідоцтвом про народження НОМЕР_3 від 03.04.1974 року, виданого Ізмаїльським відділом РАЦСу, а також свідоцтвом про укладення шлюбу НОМЕР_4 від 12.05.1994 року, виданого відділом РАЦСу м. Якутськ, згідно якого ОСОБА_1 змінила прізвище на «ОСОБА_1».

Інших спадкоємців, які заявили права на спадкове майно, немає.

Відповідно до статті 549 ЦК УРСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння

спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем

відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Як було встановлено в судовому засіданні позивач ОСОБА_1 як спадкоємиця за законом першої черги, на час відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем ОСОБА_3, що підтверджено будинковою книгою на спадковий житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1, тобто вважається такою, що прийняла спадщину відповідно до п. 1 ст. 549 ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до ст. 553 ЦК УРСР 1963 року, спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитися від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого - небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 відмовився від належної йому 1/4 частини у спадщині, що залишилась після смерті матері ОСОБА_3, на користь сестри та позивача по справі ОСОБА_1.

13.11.1998 року державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори на ім'я ОСОБА_1 видано свідоцтво на 1/4 частину незавершеного будівництвом житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 60, 213-215 ЦПК України, ст. ст. 524, 525, 526, 549, ЦК УРСР (1963 року) суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 право власності на 1/4 частину незавершеного будівництвом жилого будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.О. Бурнусус