АПЕЛЛЯЦИОННЫЙ СУД ДНЕПРОПЕТРОВСКОЙ ОБЛАСТИ
Справа № 210/ 5871/14-ц Головуючий в 1 інстанції
Провадження 22-ц/774/1473/ К/15 Літвіненко Н.А.
Категорія № 30 ( І) Доповідач - Грищенко Н.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Грищенко Н.М.,

суддів: Братіщевої Л.А., Чорнобука В.І.,

при секретарі: Масловій К.В.,

за участю: відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справі за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 08 червня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк» до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2014 року Публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк» ( надалі - ПАТ «УкрСиббанк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відпвідач ОСОБА_2 працювала у позивача спеціалістом оперативно - касового обслуговуваня. Під час виконання трудових обовязів допустила розтрату чужого майна ввіреного їй. Ухвалою Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 09 жовтня 2014 року кримінальне провадження відносно ОСОБА_2 за обвинуваченням по ч.І ст.191 КК України, закрито у зв'язку із закінченням строків давності. Цивільний позов ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 1212,29 дол.США, що станом на 11.09.2014 року за офіційним курсом НБУ складає 15 731,40 грн., залишено без розгляду. Посилаючись на те, що позивач ПАТ «УкрСиббанк» відшкодував потерпілому кошти, які були розтрачені ОСОБА_2, просив суд стягнути з неї матеріальні збитки в сумі 1212,29 дол.США, що станом на 28 жовтня 2014 року за курсом НБУ складає 15700,30 грн.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 08 червня 2015 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто зі ОСОБА_2 на користь ПАТ „УкрСиббанк" 7934,97 грн. Додатковим рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 27 липня 2015 року вирішено питання судових витрат. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір 243,60 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову ПАТ «УкрСиббанк» в задоволенні позовних вимог.

Вважає, що судом першої інстанції не враховано сплив строку позовної давності за вимогами ПАТ ««УкрСиббанк», передбачений п.3 ч.1 ст.134 КЗпП, про застосування якого було подано відповідну заяву.

Судом не зазначено, з яких доказів та міркувань виходив суд при мотивуванні судового рішення.

Не взято до уваги ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 липня 2013 року, якою встановлено відсутність виних дій відповідача.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Виходячи з вимог частини 3 статті 27 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 303-1 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги та статті 67 ЦПК щодо строків процесуальних дій, а також зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку представника позивача в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Частиною 1 ст.303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Рішення суду в частині відмови в задовленні позовних вимог не оскаржується, тому судом апеляційної інстанції під час даного розгляду не переглядається.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ухвалою Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 09 жовтня 2014 року кримінальне провадження відносно ОСОБА_2 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.І ст.191 КК України, закрито у зв'язку із закінченням строків давності ( а.с. 8-12).

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч. 3,4 ст. 60 ЦПК України).

Згідно ст. 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Для встановлення у судовому засіданні фактів, зазначених у частині першій цієї статті, досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів.

Згідно ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Згідно з ч. 1 ст. 58, ч. 2 ст. 59 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Встановлення таких фактів має здійснюватись судом на підставі оцінки зібраних у справі доказів, як кожного окремо, так і їх сукупності.

Статтею 61 ЦПК України визначені підстави звільнення від доказування.

Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Я видно з матеріалів спарви 10.02.2009 року із ОСОБА_2 АКІБ «УкрСиббанк» уклав договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність. ( а.с. 21).

В судовому засіданні колегії суддів оглянуті та оголошені матеріали кримінального провадження № 1-кп/213/309/14 за обвинуваченням ОСОБА_2 за ч.1 ст.191 КК України.

Згідно обвинувального Акту відповідач ОСОБА_2 , прцювала згідно наказу № 53-ВК від 10 лютого 2009 року на посаді провідного фахівця із забезпечення операційно-касового обслуговування АКІБ «УкрСиббанк». 26 червня 2009 року ОСОБА_2 допустила розтрату чужого майна, діючи умосно, в інтересах третіх осіб без присутності власника розрахункового рахунку , що проводить фінансову операцію, здійснила видачу коштів з банківського вкладу ОСОБА_3 невставноленій слідством особі в сумі 300 дол.США. Крім цього 30 червня 2009 року перебуваючи на робочому місці ОСОБА_2 повторно здійснила виплату без присутності власника розрахункового рахунку , що проводить фінансову операцію, видачу коштів з банківського вкладу ОСОБА_3 невставноленому слідством особі в сумі 740 дол.США.( а.с. 30 -31)

23 квітня 2012 року згідно меморіального валютного ордеру №2 від 23 квітня 2012 року ПАТ «УкрСиббанк» відшкодувало вкладнику ОСОБА_3 1450 дол.США із нарахованими відсотками ( а.с.22).

Ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 жовтня 2014 року кримінальне провадження відносно ОСОБА_2 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.І ст.191 КК України, закрито у зв'язку із закінченням строків давності ( а.с. 8-12).

Задовольняючи частково позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк», суд першої інстанції дійшов висновку, що вина ОСОБА_2 у завданні шкоди позивачу під час виконання своїх службових обов'язків доведена матеріалами кримінального провадження, у зв'язку із чим підлягає відшкодуванню позивачу.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи,

відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Приписи ч. 2 ст. 1166 ЦК України городять про те, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкода завдана не з її вини.

Частиною 1 ст.60 ЦПК України передбачений обов'язок кожної сторони довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

Закриття кримінального провадження ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу від 09 жовтня 2014 року відносно ОСОБА_2 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.І ст.191 КК України, закрито у зв'язку із закінченням строків давності не є реабілітуючою підставою.

Відповідачем ОСОБА_2 ані суду першої, ані апеляційної інстанції не надано належних та допустимих доказів, що шкоду від кримінального правопорушення ПАТ «УкрСиббанк» спричинено не з її вини.

Навпаки, з пояснення викладеного власноруч відповідачем ОСОБА_2 викладених на ім'я начальника Криворізького відділу ПАТ «УкрСиббанк» убачається, що вона дійсно видала кошти 26 червня 2009 року та 30 червня червня 2009 року у розмірі 300дол.США та 740 дол.США, відповідно без присутності вкладника та передала їх працівнику банку Чабан, та вкладник підпис на виданій квитанції особисто не ставив( а.с.92).

Тобто своїми діями ОСОБА_2 порушила положення розділу 2 посадової інструкції та п.10.13 розділу №10 «Постанови Національного Банку України від 12.11.2003 року за №492 «Про затвердження Інструкції про порядок відкриття, використання та закриття рахунків у національній та іноземній валюті» ( а.с.17-21).

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 липня 2013 року, як підставу для звільнення від доказування, колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки якою вставноелно відсутність виних дій відповідача.

Оскільки вина відповідача була встановлена та доведена обвинувальним Актом від 10 квітня 2014 року та ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу від 09 жовтня 2014 року , тобто після ухвалення рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 липня 2013 року в якому вирішувалось питання про поновлення на роботі.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на не застосування судом наслідків пропуску строку позовної давності та застосування п.3 ч.1 ст.134 КЗпП до спірних правовідносин, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вони не ґрунтуються на законі.

Між сторонами виникли правовідносини, щодо відшкодування шкоди, завданої злочином, тому підстави для застосування ст.134 КЗпП у суду були відсутні. Крім того, позивачем не пропущено загальний строк позовної давності для звернення до суду за захистом порушених прав, який у відповідності до ст.257 ЦК України встановлений 3 роки. З резолютивної частини ухвали Інгулецького районного суду м.КривогоРогу від 02 липня 2014 року убачається, що у кримінальному провадженні ПАТ «УкрСиббанк» було заявлено цивільний позов,який у зв'язку із закриттям кримінального провадження. Залишений без розгляду. ( а.с.9 кримінального провадження). Факт підтвердження заявленого у кримінальному провадженні цивільного позову до ОСОБА_2 підтверджується обвинувальним актом від 14 грудня 2013 року ( а.с.15 кримінальної справи).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 08 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді :