АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6801/15 Справа № 183/3367/13 Головуючий у 1 й інстанції - Городецький Д.І. Доповідач - Городнича В.С.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2015 року м. Дніпропетровськ Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 травня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2013 року ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулися до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 12 вересня 2012 року ОСОБА_2 спричинив дерев'яною чотиригранною палицею тілесні ушкодження ОСОБА_3 У зв'язку з чим, згідно висновку фахівця, судово-медичного експерта № 62 від 14 вересня 2012 року, в неї виявлені тілесні ушкодження, які відносяться до легкого ступеню тяжкості, заподіяні тупими твердими предметами з обмеженою контактуючою поверхнею. 29 вересня 2012 року дільничним інспектором Новомосковського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області була винесена постанова про відмову в порушенні кримінальної справи за її заявою від 26 вересня 2012 року. В зв'язку з нанесенням їй тілесних ушкоджень, вона була змушена проходити лікування, на придбання медикаментів нею витрачено 505 грн. Діями ОСОБА_2 ОСОБА_3 спричинена моральна шкода, оскільки вона відчуває біль у травмованих місцях, страждає на сильний головний біль, відчуває себе безпорадною. ОСОБА_4 посилалася на те, що діями ОСОБА_2 їй спричинена моральна шкода, оскільки він спричинив тілесні ушкодження її матері, ледь не вбив її собаку, не запропонував ніякої допомоги у придбанні медикаментів для її матері.

В зв'язку з вищенаведеним, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 просили суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 завдану матеріальну шкоду в сумі 505,00 грн.; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди - 10 000 грн.; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди - 5 000 грн.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 травня 2015 року позовні вимоги задоволені частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 завдану матеріальну шкоду - 79,09 грн., на відшкодування завданої моральної шкоди - 500 грн., судові витрати у справі в сумі 1500 грн., а всього - 2308,49 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_3 - відмовлено. В задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 - відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню, з таких підстав.

Судом встановлено, що 12.09.2012 року ОСОБА_5 звернувся до Новомосковського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області з заявою про те, що 12.09.2012 року за місцем мешкання сусід ОСОБА_2 побив його бабусю ОСОБА_3

Згідно постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 15.09.2012 року, в порушенні кримінальної справи за заявою ОСОБА_5 від 12.09.2012 року - відмовлено на підставі п.2 ст. 6 КПК України, в зв'язку з тим, що ОСОБА_3 не пройшла судово-медичну експертизу.

Судом встановлено, що 26.09.2012 року ОСОБА_3 звернулася до Новомосковського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області з заявою про те, що 12.09.2012 року за місцем мешкання сусід ОСОБА_2 побив її дерев'яною палкою, ударив по голові, ногам, побив собаку.

Згідно постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 29.09.2012 року, в порушенні кримінальної справи за заявою ОСОБА_3 від 26.09.2012 року - відмовлено на підставі п.1 ст. 6 КПК України, в зв'язку з тим, що ОСОБА_3 не пройшла судово-медичну експертизу, крім того, зазначена категорія справ порушується в порядку приватного обвинувачення.

Судом встановлено, що згідно висновку фахівця, судово-медичного експерта № 62 від 14 вересня 2012 року, у ОСОБА_3 виявлені тілесні ушкодження у вигляді забія м'яких тканин лівої тім'яної області, синців в області обох гомілок, які відносяться до легкого ступеню тяжкості, заподіяні тупими твердими предметами з обмеженою контактуючою поверхнею, можливо в строк та обставинах, зазначених у направленні та потерпілою (12.09.2012 року.)

Згідно довідки КЗ «Новомосковської станції швидкої допомоги» Дніпропетровської обласної ради» від 05 березня 2013 року за № 318, згідно карти виїзду ШМД № 14764, 12 вересня 2012 року о 17-45 годині зафіксовано виклик до ОСОБА_3, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1. Попередній діагноз: ЗЧМТ, гематома лобної ділянки голови зліва, гематома нижніх третей обох гомілок, гіпертензивна хвороба 2 ст., гіпертензивний криз; надано лікування, від запропонованої госпіталізації відмовилася.

Згідно виписки із амбулаторної картки КЗ «Новомосковська центральна міська лікарня «Дніпропетровської обласної ради», ОСОБА_3 проходила лікування в закладі з 17 вересня 2012 року з діагнозом: забій голови, гематома, забій нижніх третей гомілок.

Згідно висновку експерта № 300/Е по судово-медичній експертизі, у ОСОБА_3 виявлені тілесні ушкодження у вигляді забія м'яких тканин лівої тім'яної області, синців в області обох гомілок, які відносяться до легкого ступеню тяжкості, заподіяні тупими твердими предметами з обмеженою контактуючою поверхнею, можливо в строк та обставинах, зазначених у направленні та потерпілою (12.09.2012 року.)

Надаючи аналіз дослідженим доказам та враховуючи показання свідка ОСОБА_5, суд прийшов до переконання, що в судовому засіданні доведений той факт, що тілесні ушкодження спричиненні ОСОБА_3 діями ОСОБА_2

Згідно виписки із амбулаторної картки КЗ «Новомосковська центральна міська лікарня «Дніпропетровської обласної ради», ОСОБА_3 проходила лікування в закладі з 17 вересня 2012 року з діагнозом: забій голови, гематома, забій нижніх третей гомілок; призначене лікування: апоніл, серокс, фітобене-гель.

В зв'язку з наведеним, суд дійшов висновку про спричинення матеріальної шкоди ОСОБА_3 на суму 79,09 грн. (43,59 грн. чек на придбання апоніла, серокса, фітобене-гелю; 34,50 грн. - оплата за проведення судово-медичного дослідження.).

Суд не прийняв як доказ чек на придбання медичного препарату фітобене-гелю від 15.03.2013 року, оскільки позивачем не надано доказів необхідності лікування зазначеним препаратом після спливу 5 місяців після подій. Крім того, необхідність придбання інших медичних препаратів не підтверджено призначенням лікарів.

В зв'язку з наведеним, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_3 спричинена матеріальна шкода на суму 79,09 грн., а тому, позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню.

Суд дійшов висновку, що діями ОСОБА_2 позивачу ОСОБА_3 була завдана моральна шкода, оскільки вона зазнала фізичний біль, перенесла душевні страждання в зв'язку з ушкодженням здоров'я.

А тому, виходячи з обставин справи, тяжкості тілесних ушкоджень, враховуючи вимоги розумності і справедливості, суд вирішив, що вимоги позивача про стягнення моральної шкоди є надмірними, тому підлягають частковому задоволенню, у розмірі 500 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4, суд виходив з того, що вона була відсутня в належному їй домоволодінні під час подій, а тому нею не доведений факт спричинення їй моральної шкоди діями ОСОБА_2

Однак, з таким висновком суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог погодитися не можна з огляду на наступне.

Суд першої інстанції ухвалив рішення, зробивши висновки на підставі припущень, а не встановлених та підтверджених належними і допустимими доказами обставин та фактів.

Як вбачається, відповідно до судово-медичної експертизи, згідно висновку експерта № 300/Е, а також згідно висновку фахівця, судово-медичного експерта № 62 від 14 вересня 2012 року, у ОСОБА_3 виявлені тілесні ушкодження у вигляді забія м'яких тканин лівої тім'яної області, синців в області обох гомілок, які відносяться до легкого ступеню тяжкості, заподіяні тупими твердими предметами з обмеженою контактуючою поверхнею, можливо в строк та обставинах, зазначених у направленні та потерпілою (12.09.2012 року).

Таким чином, вказаними висновками достовірно не встановлено, що саме діями ОСОБА_2 ОСОБА_3 спричиненні тілесні ушкодження.

Вина ОСОБА_2 не доведена, що підтверджується відмовним матеріалом № 6984 та Постановою про відмову в порушенні кримінальної справи від 15.09.2012 р., винесеною Новомосковським МВ УМВС. Вказана постанова не оскаржувалася.

Крім цього, всупереч отриманим тілесним ушкодженням, ОСОБА_3 до суду зі скаргою приватного звинувачення не зверталася.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 60 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. ст. 1166, 1167 ЦК України для покладення відповідальності на заподіювача майнової та моральної шкоди, у тому числі в результаті бездіяльності заподіювача, необхідна сукупність таких обов'язкових умов: а) наявність шкоди; б) протиправність дій заподіювача шкоди; в) причинний зв'язок між протиправною поведінкою заподіювача і шкодою; г) вина у заподіянні шкоди.

Таким чином деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди. Причинний зв'язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов'язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об'єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

Однак, колегія суддів не вбачає в матеріалах справи вірогідних доказів того, що саме діями ОСОБА_2 спричинено завдання шкоди ОСОБА_3, у зв'язку з чим відсутній причинний зв'язок між протиправною поведінкою заподіювача і завданою шкодою.

Також, ні в суді першої інстанції, ні в апеляційній інстанції позивачами не надано належних доказів вини ОСОБА_2

Враховуючи зазначене, суд першої інстанції безпідставно прийшов до висновку про доведеність того факту, що тілесні ушкодження спричиненні ОСОБА_3 саме діями ОСОБА_2 та дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог.

За таких обставин суд першої інстанції ухвалив рішення без додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду - скасувати та ухвалити нове рішення про відмову ОСОБА_3, ОСОБА_4 в задоволенні їх позовних вимог до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 травня 2015року - скасувати.

Відмовити ОСОБА_3, ОСОБА_4 в задоволенні їх позовних вимог до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.П. Варенко

О.В.Лаченкова