Справа№592/3644/14-ц
Провадження №2/592/35/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2015 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в особі судді Князєва В.Б., при секретарі Кучерявій Т.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гумат» про стягнення компенсації за невикористану відпустку та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, -

встановив:

Позивач свої уточнені вимоги мотивує тим, що з 02.08.2011 р. працювала в ТОВ «Гумат» на посаді менеджера. 01.12.2012 р. на підставі наказу № 14-К від 01.12.2012 р. її було звільнено за власним бажанням за ч. 1 ст. 38 КЗпП України. За час роботи щорічна основна відпустка позивачем не використовувалась та в порушення ст. ст. 83, 116 КЗпП України ОСОБА_1 не було виплачено грошову компенсацію за не використані дні щорічної відпустки. 16.12.2013 р. ТОВ «Гумат» нарахувало та перерахувало на картковий рахунок позивача 672,32 грн. Відповідно до ст. 117 КЗпП України, - в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Адміністрацією підприємства порушена ст. 116 КЗпП України (строки розрахунку при звільненні), у зв'язку з чим повинна бути виплачена середньомісячна заробітна плата по день фактичного розрахунку згідно ст. 117 КЗпП України. Розрахунок було проведено 16.12.2013 р. та виплачено позивачеві 672,32 грн. грошової компенсації за невикористану відпустку, однак позивач вважає, що їй була недоплачена компенсація в сумі 293,74 грн. Тому позивач просить стягнути з відповідача 293,74 грн. заборгованості з компенсації за невикористану відпустку та 18760,41 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, додавши, що просить стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні по день ухвалення рішення по справі.

Представник відповідача в судове засідання 09.01.2015 р. не з'явився, однак в судовому засіданні 18.08.2014 р. просив відмовити у задоволенні позову за наступних підстав. Дійсно, в грудні 2013 року Територіальною державною інспекцією з питань праці у Сумській області була проведена перевірка ТОВ «Гумат» з питань дотримання законодавства про працю. За результатами перевірки директору товариства був вручений припис, на виконання вимог якого 16.12.2013 р. підприємством були виплачені позивачеві грошові кошти на суму 672,32 грн. Дана виплата була розрахована працюючим на той час бухгалтером ОСОБА_2, виходячи з виплат, що були проведені на користь позивача раніше у виді заробітної плати. З розрахунком позивача, що така сума повинна становити не 672,32 грн., а 970,49 грн. - представник відповідача не погодився. Згідно ч. 1 ст. 233 КЗпП України, - працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного в місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Тому вважає, що позивач пропустив строк звернення до суду, який закінчився 16.03.2014 р.

Судом встановлено, що з 02.08.2011 р. по 01.12.2012 р. ОСОБА_1 працювала в ТОВ «Гумат» на посаді менеджера по строковому трудовому договору. 01.12.2012 р. позивача було звільнено за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України (а. с. 13).

Відповідно до ст. 83 КЗпП України, - у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей.

Згідно ст. 117 КЗпП України, - в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При звільненні ОСОБА_1 не була виплачена грошова компенсація за всі не використані нею дні щорічної відпустки, проти чого відповідач не заперечував у попередньому судовому засіданні та зазначав, що в грудні 2013 року Територіальною державною інспекцією з питань праці у Сумській області була проведена перевірка ТОВ «Гумат» з питань дотримання законодавства про працю. За результатами перевірки директору товариства був вручений припис, на виконання вимог якого 16.12.2013 р. підприємством були виплачені позивачеві грошові кошти на суму 672,32 грн., а тому представник відповідача не погодився з тим, що сума грошової компенсації за невикористану відпустку ОСОБА_1 повинна становити 970,49 грн. (а. с. 3, 28-29).

ТОВ «Гумат» надало суду довідку від 27.06.2014 р. про заробітну плату ОСОБА_1 за період з 02.08.2011 р. по 01.12.2012 р., яка склала 12 183,48 грн. (а. с. 31).

Ухвалою Ковпаківського райсуду м. Суми від 18.08.2014 р. за клопотанням позивача по справі була призначена бухгалтерська експертиза, на вирішення якої були поставлені питання: 1) чи вірно здійснювався ТОВ "Гумат" у жовтні-листопаді 2012 року облік робочого часу ОСОБА_1?; 2) який розмір заробітної плати був нарахований ОСОБА_1 у січні-листопаді 2012 року та яка сума заробітної плати була їй не донарахована у кожному місяці названого періоду?; 3) чи вірно нараховувалась ТОВ "Гумат" грошова компенсація за невикористану щорічну відпустку ОСОБА_1 у 2012 році? (а. с. 47).

Однак бухгалтерська експертиза проведена не була у зв'язку з тим, що не були надані додаткові документи на дослідження та не була проведена оплата за проведення експертизи (а. с. 52-53).

В судовому засіданні представник позивача відмовився від проведення бухгалтерської експертизи та її оплаті.

Таким чином між сторонами склалися цивільно - правові правовідносини, які регулюються Кодексом законів про працю України.

Оскільки представник позивача відмовився від проведення бухгалтерської експертизи, то суд позбавлений можливості на даний час встановити факт чи правильно була нарахована відповідачем грошова компенсація за всі не використані дні щорічної відпустки позивачеві за період з 02.08.2011 р. по 01.12.2012 р.

Суду не надано доказів на підтвердження того, що відповідачем за період роботи позивача з 02.08.2011 р. по 01.12.2012 р. не вірно нарахована та виплачена грошова компенсація за всі не використані дні щорічної відпустки.

Судом не встановлено порушень прав позивача з боку відповідача та за таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 57-60, 62, 64, 88, 209, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 83, 117 КЗпП України, постановою Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», суд, -

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гумат» про стягнення компенсації за невикористану відпустку та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський районний суд м. Суми. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.Б. Князєв