Справа № 487/6286/15-ц
Номер провадження 2/489/2983/15
РІШЕННЯ

Іменем України

06 листопада 2015 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

при секретарі Антоненко А. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (далі-позивач) до Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "ПриватБанк" (далі-відповідач або Банк) про стягнення коштів,

встановив

У серпні 2015 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що між сторонами був укладений договір про відкриття банківського карткового рахунку та отримання соціальної картки для виплат для зарахування державної соціальної допомоги по народженню дитини. З листопада 2014 року позивач не в змозі користуватись коштами на вказаному рахунку, оскільки працівниками банку зупинено обслуговування позивача як клієнта без пояснення причин.

Просила суд зобов'язати відповідача повернути позивачу кошти в розмірі 16777,24 грн. шляхом видачі готівки через касу Приватбанку.

Позивач в судовому засіданні до початку розгляду справи по суті змінила предмет позову та просила стягнути на її користь 16 577,24 грн., які знаходяться на її рахунку, позов підтримала, просила задовольнити позов.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, подав письмові заперечення.

Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.

Позивач уклала договір з відповідачем про відкриття банківського карткового рахунку та отримання соціальної картки для виплат для зарахування державної соціальної допомоги по народженню дитини.

Відповідно до п. 1.1.3.1.2. Договору, Банк зобов'язаний обслуговувати картрахунки у порядку та на умовах, передбачених Договором, правилами Міжнародних платіжних систем, за якими обслуговуються картки, чинним законодавством.

Відповідно до виписки з карти НОМЕР_1 від 28.05.2015 сума на картковому рахунку складає 16 577,24 грн.

Згідно відповіді Банку від 10.03.2015 обслуговування позивача як клієнта було зупинено (а. с. 16-17).

26.03.2016 позивач звернувся до прокурора Ленінського району з проханням захистити його від неправомірних дій працівників Приватбанку та сприяти у розблокуванні рахунків для отримання можливості забезпечити належне утримання малолітньої дитини (а. с. 22).

01.04.2015 позивачеві надано відповідь про неможливість органів прокуратури застосовувати повноваження, передбачені п. 3-5 ч. 1 ст. 20 ЗУ "Про прокуратуру", роз'яснено право на звернення до суду (а. с. 23).

Відповідно до висновку Начальника Ленінського РВ ММУ УМВС України в Миколаївської області від 10.03.ю2015 була проведена перевірка, за фактом якої встановлено що вказані спірні правовідносини мають ознаки цивільно-правових (а. с. 25).

Відповідно до ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банківські рахунки - рахунки, на яких обліковуються власні кошти, вимоги, зобов'язання банку стосовно його клієнтів і контрагентів та які дають можливість здійснювати переказ коштів за допомогою банківських платіжних інструментів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1067 ЦК України договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами.

Згідно ч. 2 ст. 1066 ЦК України банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами.

Відповідно до ч. 1 ст. 1068 ЦК України банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка.

Згідно ч. 3 ст. 1068 ЦК України банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Статтею 1074 ЦК України визначено, що обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом встановлено, що відповідачем вимоги позивача щодо повернення грошових коштів не виконуються, що є порушенням прав позивача.

Згідно ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Заперечення відповідача, щодо того що позивач карткою користується і знімала по 100 грн. спростовується матеріалами справи. Позивач пояснила, що вказані платежі здійснює банк самостійно як списання відсотків по кредиту та перерахування на іншу кредитну карту.

Відповідачем не надано доказів правомірності обмеження операцій та не доведено підстав обмеження, а саме, що рахунок використовувався позивачем для підприємницької діяльності.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що відповідачем не було виконано умови договору, а саме відмовлено позивачу у видачі грошових коштів з банківського рахунку останнього. Таким чином, відповідач взяті на себе зобов'язання не виконав належним чином.

Дослідивши докази долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 3, 15, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд

вирішив

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "ПриватБанк" про стягнення коштів - задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК", код ЄДРПОУ -14360570 на користь ОСОБА_1 кошти, які перебувають на картковому рахунку ОСОБА_1 в сумі 16 577 (шістнадцять тисяч п'ятсот сімдесят сім) грн. 24 коп.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК", код ЄДРПОУ -14360570 на користь держави судовий збір у сумі 243,6 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а у разі оскарження особою, яка не була присутня під час проголошення рішення - з моменту отримання копії рішення.

Суддя В. В. Кокорєв