Справа № 404/2815/15-ц
Номер провадження 2/404/2040/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2015 року Кіровський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого судді Галагана О.В.,

при секретарі Голенко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про захист прав споживачів та стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з вищевказаним позовом, просила стягнути з ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» на свою користь:

- 1154,18 долари США основного боргу;

- 124,65 долар США індексу інфляції;

- 5,12 долари США 3% річних від простроченої суми за період прострочення;

- стягнути з ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» на свою користь завданої моральної шкоди в розмірі 5000 грн.

05.06.2015 року ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда на задоволення заяви позивача залишено без розгляду її вимоги про стягнення 124,65 долар США індексу інфляції та 3 % річних.

В обґрунтування заявлених вимог у позові зазначено, що 10.01.2014 року між позивачем та відповідачем було укладено договір банківського вкладу № 271640. Відповідно до вказаного договору банк прийняв від позивача грошові кошти (вклад) в сумі 1000 доларів США на депозитний рахунок 1101 в порядку та на умовах визначених договором.

23.02.2015 позивач вирішила повернути свої кошти, про що звернулася з відповідною заявою-вимогою на зняття (повернення) готівки з рахунку, але з 15.01.2015 року відповідач ухиляється від видачі на вимогу належній позивачці грошей у валюті.

Станом на 23.02.2015 рік заборгованість ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» за договором банківського вкладу становить 1154,18 долари США.

На теперішній час сума невиплаченої індексу інфляції за період прострочення з 23.02.2015 року по 17.04.2015 рік становить 124,65 долари США та 3 % річних від простроченої суми за період прострочення за вказаний період становить 5,12 долари США.

Крім того, в зв'язку з тим, що відповідач не виконав умови договору позивач зазнає істотну матеріальну, фізичну й маральну шкоду, оскільки у значній мірі позбавляє її засобів для реабілітації й лікування за станом, а також впевненості у майбутньому й віри у справедливість і верховенство права, що особливо небезпечно для неї, як для людини з обмеженими можливостями, через її особливу соціальну, фізичну і моральну вразливість з огляду на її інвалідність.

Також, позивач додатково зазначила, що відповідач протиправно використовує її гроші, всупереч волі позивача для отримання прибутку й власного збагачення.

Тому, виходячи з міркувань розумності та пропорційності, вона оцінює розмір завданої моральної шкоди в 5000 грн.

Позивач до початку судового засідання надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, зазначивши, що позовні вимоги підтримує.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, не сповістив суд про причини неявки.

Ухвалою суду при відкритті провадження залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб.

Представник третьої особи також в судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо часткового задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 10.01.2014 року між Публічним акціонерним товариством ОСОБА_2 «Фінансова Ініціатива» та ОСОБА_1було укладено договір банківського вкладу № 271640 (Вклад «Пенсійний+»), за умовами якого банк приймає від вкладника грошові кошти у розмірі 1000 долари США зі сплатою 11,50 % річних до 15.01.2015 року (а.с. 11-13).

Як вбачається з копії квитанції № 1237 від 10.01.2014 року, ОСОБА_1внесла кошти в сумі 1000 долари США на рахунок банку (а.с. 14).

Відповідно до п. 4.2 договору, остаточний розрахунок банку з вкладником (повернення суми вкладу) у дату повернення здійснюється у безготівковій формі шляхом перерахування на власний поточний рахунок ( з використанням СПЗ) рахунок вкладника, відкритий у банку на підставі письмової заяви вкладника.

З наданої позивачем виписки по рахунку за період з 01.07.2014 року по 23.02.2015 року вбачається, що заборгованість відповідача перед ОСОБА_1складає 1154,18 долари США (а.с. 17-18).

23.02.2014 року позивач звернулася до відповідача з заявою-вимогою відповідно до якої просила повернути кошти нараховані відповідно до депозитного договору (а.с. 19).

Проте, 17.03.2015 року позивачу було повідомлено, що про хід вирішення питання чи за необхідності уточнення необхідної інформації з нею звяжуться працівники відповідача (а.с. 20).

05.05.2015 року позивач повторно звернулася до відповідача з заявою про зняття коштів через касу банку. Інформації про позитивний розгляд цієї заяви суду не надано.

Відповідно до ст. 57 ЦПК доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За змістом ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно з ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно з ч. 1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Відповідно до частини п'ятої статті 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.

Договір відповідно до ст. 629 ЦК України є обов'язковим для виконання сторонами.

У ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» зазначено, що вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Відповідно до змісту ст.ст. 526, 1058 ЦК України зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки з допомогою платіжної банківської картки). У випадку перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, однак не надання вкладнику можливості використання цих коштів зобов'язання банку з повернення вкладу не є виконаним.

Відповідно до частини 1 статті 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно зі ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно п.3.3 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою правління Національного банку України № 516 від 03 грудня 2003 року, банки повертають вклади (депозити) та сплачують нараховані проценти у строки, що визначені умовами договору банківського вкладу (депозиту) між вкладником і банком. За договором банківського вкладу (депозиту) незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, розміщених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Статтею 533 ЦК України передбачено, що грошове зобов`язання має бути виконано у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає стягненню у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок не встановлений договором або законом.

Згідно з частиною першою статті 192 ЦК законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня.

Згідно п. 12 Постанови № 5 від 30.03.2012 року (зі змінами від 07.02.2014 року) Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», - у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533ЦК.

Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 року у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.

Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192 ЦК, частина третя статті 533 ЦК; Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року N 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю").

Оскільки відповідач свої зобов'язання за договором належним чином не виконав та вчасно не повернув позивачу вклад, позбавив позивача реальної можливості отримати вклад, тому суд прийшов до висновку, що вимоги позивача в частині повернення вкладу в сумі 1154,18 долари США підлягають до задоволення.

Обґрунтовуючи вимогу про стягнення моральної шкоди позивач посилалась на Закону України «Про захист прав споживачів».

Згідно до ч. 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі мають право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної небезпечними для життя і здоров'я людей товарами (роботами, послугами) неналежної якості.

Підстав вважати, що несвоєчасне виконання банківської послуги становило чи становить небезпеку для життя та здоров'я позивача, не має, тому відсутні підстави для покладення на відповідача обов'язку по відшкодуванню моральної (немайнової шкоди).

Оскільки законодавством про договір банківського вкладу відшкодування моральної шкоди не передбачено, а п. 5 ч. 1 ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено право споживачів на відшкодування моральної шкоди у випадку у разі заподіяння шкоди небезпечною для життя та здоров'я продукцією, то право на відшкодування моральної шкоди, завданої невиконанням договору банківського вкладу буде лише у разі, коли її відшкодування передбачене самим договором.

Відповідно до абз. 2 п. 1.6. Положення від 03.12.2003 року №516, банк сплачує вкладнику суму вкладу (депозиту) і нараховані за ним проценти у валюті вкладу (депозиту), якщо грошові кошти надійшли на вкладний (депозитний) рахунок в іноземній валюті, або на умовах та в порядку, передбачених договором, відповідно до заяви вкладника - в іншій іноземній чи в національній валюті.

Позивачкою було здійснено вклад в іноземній валюті - доларах США. У зв'язку з цим, відповідно до вимог чинного законодавства, повернення коштів позивачці повинно здійснюватись теж у доларах США.

Станом на 05.06.2015 року офіційний курс, встановлений Національним банком України, складає за 100 доларів США 21,013713 гривні, що 1154,18 доларів США складає 24253,60 грн.

За вказаного, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про судові витрати суд керується положеннями ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 3, 4, 10, 11, 15, 57, 58, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд , -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про захист прав споживачів та стягнення коштів- задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 банку «Фінансова Ініціатива» на користь ОСОБА_11154,18 доларів США по неповернутому банківському вкладу згідно договору банківського вкладу № 271640 від 10.01.2014 року.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 банк «Фінансова Ініціатива» на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Кіровоградської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Кіровського О. В. Галаган

районного суду

м.Кіровограда