Справа № 468/101/15-ц
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

іменем У К Р А Ї Н И

10.04.2015 року Баштанський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого по справі судді Копейка Т.О.

при секретарі Медведєву Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Баштанка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договорами позики,

ВСТАНОВИВ

Позивач звернулася до суду з позовом, вказуючи, що 12.02.2009 року між нею та відповідачем був укладений договір позики у простій письмовій формі. На виконання умов договору вона передала у позику відповідачу грошові кошти в сумі 10 000,00 доларів США, що еквівалентно, станом на 22.01.2015 рік за курсом НБУ, 157 600,00 грн.. Строк виконання зобов'язання під час укладання договору позики не визначався. На підтвердження укладення договору позики відповідачем була власноруч 12.02.2009 року написана розписка, яка підтверджує факт отримання вищевказаної грошової суми від позивача.

14.11.2014 року позивачем направлено на адресу відповідача вимога про повернення грошових коштів в розмірі 10 000,00 доларів США, переданих йому на підставі договору позики від 12.02.2009 року, але відповідачем дана вимога залишена без відповіді та виконання.

19.01.2010 року між сторонами знов був укладений договір позики у простій письмовій формі, відповідно до умов якого відповідач отримав у позику від позивача грошові кошти в розмірі 10 000,00 доларів США, що еквівалентно, за курсом НБУ станом на 22.01.2015 року 157 600,00 грн. За умовами договору позики, відповідач повинен був повернути суму позики у визначені строки, а саме: 5000 доларів США до 01.08.2010 року та 5 000 доларів США до 31.12.2010 року.

На підтвердження укладення договору позики відповідачем була власноруч складена розписка 19.01.2010 року, яка підтверджує факт отримання вищевказаної грошової суми в борг від позивача.

30.07.2012 року між сторонами також був укладений договір позики у простій письмовій формі. Відповідно до умов договору відповідач отримав від позивача позику в сумі 10 000,00 доларів США, що еквівалентно, за курсом НБУ станом на 22.01.2015 рік, 157 600,00 грн. За умовами договору позики відповідач повинен був повернути борг в строк до 31.12.2012 року. Укладення договору позики підтверджується власноруч написаною відповідачем розпискою від 30.07.2012 року, яка підтверджує факт отримання ним вищевказаної грошової суми від позивача.

Загальна сума боргу становить З0 000,00 доларів США що еквівалентно, за курсом НБУ станом на 22.01.2015 рік 472 800,00 грн. що підтверджується розписками відповідача від 12.02.2009 року, 19.01.2010 року та 30.07.2012 року.

Крім того позивач просить стягнути з відповідача, як сторони, що прострочила виконання грошового зобов'язання, 3% річних із простроченої суми, що становить 30252,68 грн.

На підставі викладеного позивач просив стягнути з відповідача на свою користь суму боргу за договорами позики і 3 % річних за прострочення виконання грошових зобов'язань в загальній сумі 503052,68 грн., а також витрати по оплаті судового збору в сумі 3654 гр..

В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав частково. Просила стягнути з відповідача на її користь лише суми заборгованості за договорами позики. Позовні вимоги в частині стягнення 3% річних із простроченої суми заборгованості, що становить 30252,68 грн. не підтримала.

Відповідач до суду з'явився, заявлені позовні вимоги визнав частково. Суду пояснив, що фактично він отримував в борг від позивача лише 10000 доларів США в 2009 році. За іншими розписками кошти не отримував. Просив застосувати строк позовної давності до зобов'язання за розпискою від 19.01.2010 року, оскільки в ній було визначено строк виконання зобов'язань, а саме повернути борг в сумі 5000 доларів США до 01.08.2010 року та 5 000 доларів США до 31.12.2010 року.

Вислухав пояснення сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази: розписки від 12.02.2009 року 19.01.2010 року та 30.07.2012 року; вимоги про повернення грошових коштів, копії про направлення листів з вимогами про повернення грошових коштів, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступного:

В судовому засіданні встановлено, що дійсно відповідач отримав за договорами позик від позивача 12.02.2009 року, 19.01.2010 року та 30.07.2012 року грошові кошти по 10000 доларів США кожного разу, а всього 30000 дол. США що підтверджується власноруч написаними відповідачем письмовими розписками.

За договором позики від 12.02.2009 року строк виконання зобов'язань не зазначений, у зв'язку з чим 14.11.2014 року відповідачу було направлено вимогу про повернення суми позики протягом семи днів з часу вручення вимоги. Вказана вимога залишена відповідачем без задоволення.

За розписками від 19.01.2010 року і від 30.07.2012 року зі встановленим строком виконання зобов'язань, відповідач взяті на себе зобов'язання у встановленні строки також не виконав.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною другою ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно із ст.202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до ч.1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ч.2 ст.530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 256,257ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Докази про збільшення строку позовної давності між сторонами за розпискою від 19.01.2010 року відсутні. Відповідно до ст. 261 ЦК України перебіг строку позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Відповідно до ст.. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони в спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідачем заявлено про застосування строку позовної давності за розпискою від 19.01.2010 року, строк повернення боргу за якою був визначений в сумі 5000 доларів США до 01.08.2010 року та 5 000 доларів США до 31.12.2010 року.

За такого позовні вимоги в частині стягнення суми боргу за розпискою від 19.01.2010 року не підлягають задоволенню, за пропуском строку позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі.

Доводи відповідача про не отримання грошових коштів за розписками від 19.01.2010 року і 30.07.2012 року, спростовуються написаними ним власноруч розписками про отримання в борг грошових коштів, які є як підтвердженням укладення договору позики, його умов, так і підтвердженням отримання від позивача грошових сум.

Відповідно до ст. 11ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги в частині стягнення 3% річних із простроченої суми заборгованості, що становить 30252,68 грн. не підтримала.

Розглянувши справу в межах заявлених і підтриманих позовних вимог суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню і стягненню з відповідача на користь позивача підлягає борг за договорами позики від 12.02.2009 року і 30.07.2012 року в сумі 315200 грн. ( згідно курсу НБУ на 22.01.2015 року 15 грн.76 коп. за 1 долар США ).

Відповідно до статті 88 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати по оплаті судового збору пропорційно задоволеній сумі позову, що становить 3152 грн..

Керуючись ст.ст.10,11,30,60,212,214-218ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договорами позики від 12.02.2009 року і від 30.07.2012 року в загальній сумі 315200 грн., що еквівалентно 20 000 доларам США за курсом НБУ станом на 22.01.2015 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по оплаті судового збору в сумі 3152 грн.( три тисячі сто п'ятдесят дві гривні).

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 боргу за розпискою від 19.01.2010 року відмовити за пропуском строку позовної давності.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: