Справа № 144/714/15-ц Провадження № 22-ц/772/3265/2015Головуючий в суді першої інстанції Задорожна Л. І.
Категорія 52Доповідач Денишенко Т. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" листопада 2015 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Він-ницької області в складі:

головуючої судді Денишенко Т.О.,

суддів Луценка В.В., Сала Т.Б.,

при секретарі Торбасюк О.І.,

за участю апелянтки, позивачки-відповідачки ОСОБА_2, її представника, ад-воката Човганюк А.М., відповідачки-позивачки ОСОБА_4, її представника, адвоката Полотнянко О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці, в залі судових засідань апеляційного суду цивільну справу за позовом

ОСОБА_2 до ОСОБА_4, за участі тре-

тіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на сто-

роні відповідачки ОСОБА_6, Теплицької районної

державної адміністрації, Соболівської сільської ради Теплицького району

Вінницької області про позбавлення батьківських прав,

за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивачки Теплицької районної державної адміністрації Він-ницької області, Соболівської сільської ради Теплицького району Вінницької області про відібрання малолітньої дитини,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Теплицького районного суду Вінницької області від 12 жовтня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

19 червня 2015 року ОСОБА_2 звернулася у Теплицький районний суд Вінницької області з позовом до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав, призначення її опікуном неповнолітньої онуки, стягнення аліментів, поси-лаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року в її доньки - відповідачки у справі від шлюбу з ОСОБА_6 народилася внучка ОСОБА_8, яка постійно проживає біля неї, своєї бабусі, перебуває на повному її утриманні, ви-хованні. Батьки дівчинки не проявляють турботу про дитину, не цікавляться її життям, не дають кошти на її утримання, не спілкуються з нею, не дбають про фізичний, інтелектуальний, духовний розвиток, не виконують будь-які свої обов'язки по відношенню до дитини. Згідно рішення Теплицького районного суду Вінницької області від 18 серпня 2004 року на користь ОСОБА_4 стя-гуються аліменти з батька дівчинки ОСОБА_6 на утримання дитини, однак відповідачка за призначенням ці кошти не використовує. З відповідачкою у від-ділі у справах сім'ї і молоді Теплицької райдержадміністрації Вінницької об-ласті неодноразово проводилися профілактичні бесіди щодо докорінної зміни ставлення до дочки, але це не дало позитивних наслідків. За таких фактичних обставин справи ОСОБА_2 просила суд позбавити ОСОБА_4, ОСОБА_6 батьківських прав щодо малолітньої ОСОБА_8, призначити її опікуном дівчинки, припинити стягнення аліментів на утримання доньки з ОСОБА_6 і стягнути їх з кожного з батьків окремо на її користь у розмірі 1/4 частки всіх їхніх доходів, але не менше 30% пожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини ( а. с. 2-3 ).

23 липня 2015 року ОСОБА_4 звернулася в суд із зустрічним позовом до ОСОБА_2, за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивачки Теплицької районної державної адміні-страції Вінницької області, Соболівської сільської ради Теплицького району Вінницької області про відібрання малолітньої дитини ( а. с. 57-59 ). Позов об-грунтований тим, що донька ОСОБА_8 з часу народження весь час проживала з матір'ю, але з дозволу останньої часто відвідувала бабусю, відповідачку у спра-ві, залишалася в неї ночувати. ОСОБА_2 почала налаштовувати дівчинку проти матері, не пускала її до позивачки, штучно створювала погане відношен-ня до неї. З 2014 року ОСОБА_2 не дозволила дівчинці проживати з матір'ю, не пускає до сім'ї, закриває у своєму будинку, лякає тим, що позивачка погана мати. Намагання сільського голови та начальника служби у справах дітей рай-держадміністрації владнати проблему мирним шляхом позитивних наслідків не дали. Дитина перестала відвідувати гуртки, позбавлена спокійного гармоній-ного життя, відчуття безпеки, сприймає багато негативної інформації від бабусі щодо матері, тому насторожена, не вітається з мамою. З врахуванням фактич-них обставин справи ОСОБА_4 просила суд відібрати малолітню ОСОБА_8 від бабусі ОСОБА_2, повернути дитину матері.

Ухвалою Теплицького районного суду Вінницької області від 23 липня 2015 року ( а. с. 73-74 ) зустрічна позовна заява ОСОБА_4 об'єднана в одне про-вадження з первісною позовною заявою ОСОБА_2

Ухвалою Теплицького районного суду Вінницької області від 22 вересня 2015 року ( а. с. 117 ) позовна заява ОСОБА_2 в частині позовних вимог до ОСОБА_6 про позбавлення батьківських прав на задоволення заяви пози-вачки залишена без розгляду.

Рішенням Теплицького районного суду Вінницької області від 12 жовтня 2015 року у позові ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав, призначення опікуном дитини та стягнення аліментів - відмовлено. Попе-реджено ОСОБА_4 про необхідність змінити своє ставлення до виховання дитини, покладено на службу у справах дітей Теплицької районної державної адміністрації Вінницької області та виконавчий комітет Соболівської сільської ради Теплицького району Вінницької області обов'язок контролювати виконан-ня ОСОБА_4 своїх батьківських обов'язків по відношенню до малолітньої доньки ОСОБА_8, 2004 року народження. Зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про відібрання малолітньої дитини задоволений. Вирішено відібрати малолітню ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народжен-ня, від ОСОБА_2, яка фактично проживає з дитиною в АДРЕСА_1, та повернути дитину ОСОБА_4, яка проживає в АДРЕСА_2. Рішення в частині відібрання дитини та повер-нення її ОСОБА_4 допущене до негайного виконання. Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 судові витрати у розмірі 243,60 гривні ( а. с. 145-148 ).

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивачка-відповідачка ОСОБА_2 оскаржує його в апеляційному порядку, просить дане рішення су-ду скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення її позову щодо позбав-лення ОСОБА_4 батьківських прав відносно доньки ОСОБА_8, припинити стягнення аліментів з батька дитини на користь відповідачки та стягнути їх із ОСОБА_4 на утримання дівчинки; у позові ОСОБА_4 про відібрання дитини відмовити. Апелянтка вважає оскаржуване рішення незаконним, оскіль-ки висновки суду не відповідають обставинам справи ( а. с. 156-158 ).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення та заперечення на апеляційну скаргу сторін у справі та їхніх представників, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши в сукупності наявні в ній докази, перевіривши законність і об-ґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бу-ти законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі ви-моги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтова-ним є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 є матір'ю ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1. У відповідності з нормами статті 51 Кон-ституції України, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, принципами Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамб-леєю ООН 20 листопада 1959 року, статей 11, 12, 14 Закону України «Про охо-рону дитинства», статей 163, 164 Сімейного кодексу України, згідно роз'я-снень, викладених у пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодав-ства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення бать-ківських прав», суд першої інстанції не знайшов достатніх, законних підстав для позбавлення матері батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_8. Як наслідок, за відмови у даній вимозі, суд ухвалив рішення про відібрання дитини від бабусі та повернення її ОСОБА_4, допустивши своє рішення в цій частині до негайного виконання.

Суд першої інстанції врахував, прийняв до уваги висновок, затверджений рішенням Соболівської сільської ради Теплицького району Вінницької області від 18 серпня 2015 року № 42, згідно якого позбавляти батьківських прав ОСОБА_4 не доцільно, оскільки для цього недостатньо підстав. Мати дівчинки характеризується позитивно, спиртні напої не вживає, працевлаштована; дити-ну доцільно відібрати у бабусі ОСОБА_2 та передати матері. Висновком ко-місії з питань захисту прав дитини Теплицької райдержадміністрації від 10 ве-ресня 2015 року визнано недоцільним позбавляти ОСОБА_4 батьківських прав стосовно доньки, визнано доцільним відібрати дівчинку від бабусі - пози-вачки-відповідачки у справі.

Суд підкреслив, що між інтересами дитини та заходом впливу на батьків по-винна існувати справедлива рівновага, особлива увага в таких питаннях має приділятися найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою та ваго-містю переважають над застосуванням такого крайнього заходу впливу на бать-ків, як позбавлення батьківських прав. Закон визначив вичерпний перелік під-став для позбавлення батьківських прав ( ч. 1 ст. 164 СК України ), якими мо-жуть бути: не забрання батьками дитини з пологового будинку або з іншого за-кладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не ви-являння ними щодо дитини батьківського піклування, ухиляння від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, жорстоке поводження з дитиною, якщо батьки є хронічними алкоголіками або наркоманами, якщо вони вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бро-дяжництва, у випадку засудження батьків за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Суд звернув увагу, що згідно роз'яснень, викладених у пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практи-ку застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківсь-ких прав ( тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та ін. ), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і грунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, то-му питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебіч-ного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Оскаржуючи рішення суду першої інстанції від 12 жовтня 2015 року, ОСОБА_2 зазначає, фактично, лише одну підставу для задоволення її позову про позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав: ухиляння матері дитини від ви-конання своїх батьківських обов'язків у період з 21 липня 2014 року по день ухвалення судом рішення у цій справі.

Однак, суд не знайшов доведеним факт ухиляння ОСОБА_4 від вико-нання своїх обов'язків по відношенню до доньки ОСОБА_8; обставини, на які по-силається ОСОБА_2 як на підставу заявленого в суд позову, а саме неналеж-не виконання матір'ю батьківських обов'язків та складні стосунки між матір'ю і донькою, відповідно до положень ст. 164 СК України не є підставою для за-доволення вимоги про позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав по відно-шенню до малолітньої дитини ОСОБА_8, виняткових обставин для розлучення доньки з матір'ю не існує.

Суд першої інстанції зауважив, що, дійсно, у ОСОБА_4 склалися напру-жені відносини з донькою, якій виповнилося 11 років, однак, здебільшого, це є наслідком негативних стосунків, які існують між бабусею дитини та її матір'ю.

Останні не налагоджують взаємовідносини, а проблеми між ними негативно впливають на дівчинку. Тому суд знайшов доцільним попередити матір дитини про нагальну необхідність змінити своє ставлення до доньки, поклавши на ор-ган опіки та піклування контроль за виконанням нею своїх батьківських обов'-язків.

Вирішуючи зустрічний позов ОСОБА_4 про відібрання дитини, суд ке-рувався частинами 1 та 2 статті 163 СК України, де передбачено, що батьки ма-ють переважне право перед іншими особами на те, аби малолітня дитина про-живала разом з ними; батьки мають право вимагати відібрання дитини від будь-якої особи, яка тримає її у себе не на підставі закону чи рішення суду.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, викладеними в оскаржуваному судовому рішенні, де прийнято до ува-ги позицію з порушених питань прокурора, який приймав участь у справі на за-хист інтересів дитини, служб, які мають безпосереднє відношення до вирішення долі малолітньої дівчинки. Суд обгрунтовано та справедливо оцінив, проаналі-зував показання допитаних в судовому засіданні свідків, дав їм належну юри-дичну оцінку та дійшов правильних висновків по кожній із заявлених позовних вимог. Ці висновки суду першої інстанції щодо вирішення позовів обох сторін у справі є переконливими і достатніми в аргументації ухваленого судового рі-шення. Мотиви апеляційної скарги ОСОБА_2 не містять таких доводів та під-став на спростування висновків суду, викладених в оскаржуваному рішенні су-ду від 12 жовтня 2015 року, які б заслуговували на увагу.

Згідно статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обста-вини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно з нормами статті 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, за-явлених у суді першої інстанції.

Ухвалюючи 12 жовтня 2015 року рішення про задоволення зустрічного по-зову ОСОБА_4 та про відмову у первісному позові ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з фактичних обставин справи, оцінки їх у відповідності з ді-ючими нормами матеріального права. Судом першої інстанції відповідно до по-ложень статті 212 ЦПК України повно з'ясовані обставини справи, дана об'єк-тивна оцінка показанням допитаних у справі свідків; рішення суду належним чином вмотивоване, тому підстав для його зміни чи скасування оскаржуваного рішення судова колегія не знаходить.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухва-лив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних ли-ше формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія cуддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Теплицького районного суду Вінницької області від 12 жовтня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачки ОСОБА_6, Теплицької районної державної адміністрації, Соболівської сільської ради Теп-лицького району Вінницької області про позбавлення батьківських прав, за зу-стрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивачки Теплицької районної державної адміністрації Вінницької області, Соболівської сільської ради Теплицького району Вінницької області про відібрання малолітньої дитини - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошен-ня, однак вона може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціа-лізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча:/підпис/

Судді:/підписи/

З оригіналом вірно: