У Х В А Л А

8 квітня 2015 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

суддів: Романюка Я.М,

Лященко Н.П., Григор'євої Л.І.,

розглянувши матеріали за заявою ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 грудня 2014 року в справі за заявою ОСОБА_3 про перегляд рішення Нікопольського міського суду Дніпропетровської області від 26 лютого 1998 року у зв'язку з нововиявленими обставинами у справі за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Нікопольський Південнотрубний завод» про стягнення доплати розрахункової суми та середнього заробітку за час затримки розрахунку,

встановила:

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 липня 2014 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 жовтня 2014 року, відмовлено у відкритті провадження за заявою ОСОБА_3 про перегляд рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 грудня 2014 року відмовлено у відкритті касаційного провадження.

У поданій до Верховного Суду України заяві ОСОБА_3 просить скасувати ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 грудня 2014 року та прийняти нове судове рішення, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме положень постанови Кабінету Міністрів України від 21.03.1992 року №140.

На підтвердження своїх доводів ОСОБА_3 наводить ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

від 3 червня 2013 року.

Перевіривши доводи заяви, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що підстави для відкриття провадження у справі відсутні.

Відповідно до статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстав: неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ; встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні даної справи судом; невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Ухвалюючи рішення про відмову у відкритті провадження, суд першої інстанції, з висновками якого погодились суди апеляційної та касаційної інстанцій, виходив із того, що ОСОБА_3 подала заяву про перегляд рішення Нікопольського міського суду Дніпропетровської області від 26 лютого 1998 року у зв'язку з нововиявленими обставинами 7 серпня 2014 року, що суперечить п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення порядку здійснення судочинства», який набрав чинності 15 січня 2012 року та яким доповнено ч.1 ст. 362 ЦПК України абзацом другим, щодо судових рішень у цивільних, господарських та адміністративних справах, з моменту набрання законної сили якими до дня набрання чинності цим Законом включно пройшло три або більше років, оскільки, заяви про їх перегляд за нововиявленими обставинами з підстави, передбаченої п. 1 ч.2 ст.361 ЦПК України, можуть бути подані протягом трьох місяців з дня набрання чинності цим Законом.

У наданій для порівняння ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 червня 2013 року, суд касаційної інстанції залишаючи рішення першої та апеляційної інстанцій без змін, виходив з того, що перерахунок розміру відшкодування шкоди (втраченого заробітку) суди правомірно провели відповідно до висновку судово-економічної експертизи та приймаючи до уваги розрахунок розміру відшкодування втраченого заробітку відповідно до п.5 роз'яснень Міністерства праці України від 17.06.1992 року №15-2206 «Про деякі питання застосування п.4 абз.2 постанови Кабінету Міністрів України від 26 травня 1992 року №276 та п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 21 березня 1992 року №140, виходячи із розміру тарифної ставки обробника 3 розряду з урахуванням надбавок і доплат.

Порівняння вищенаведеного судового рішення із судовим рішенням, яке переглядається, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції при розгляді двох чи більше справ де тотожними є предмет спору, підстави позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин дійшов протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

Керуючись статтею 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховним Судом України справи за заявою ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 грудня 2014 року в справі за заявою ОСОБА_3 про перегляд рішення Нікопольського міського суду Дніпропетровської області від 26 лютого 1998 року у зв'язку з нововиявленими обставинами у справі за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Нікопольський Південнотрубний завод» про стягнення доплати розрахункової суми та середнього заробітку за час затримки розрахунку відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Я.М. Романюк

Л.І. Григор'єва

Н.П. Лященко