АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]

19 листопада 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді: Прокопчук Н.О.

суддів: Музичко С.Г., Саліхова В.В.

при секретарі: Бусленко А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 від імені та в інтересах ОСОБА_2

на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 31 липня 2015 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного підприємства «Туристична фірма «Пілігрім - М» про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом до відповідача. Зазначав, що між сторонами 14.08.2014 року було укладено договір на туристичне обслуговування, відповідно до умов якого ПП «ТФ «Пілігрім-М» зобов'язалось забезпечити надання ОСОБА_2 комплекс туристичних послуг, а останній зобов'язався прийняти і оплатити послуги. Посилаючись на те, що позивач свої зобов'язання виконав сплативши вартість поїздки, а відповідач порушивши умови договору не надав послуг з туристичного обслуговування, позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором в сумі 41 703,00 грн., 13 764,72 грн. інфляційних втрат, 346,19 грн. трьох процентів річних, а всього 55 813,91 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 31 липня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_1, діючи від імені та в інтересах ОСОБА_2, подав апеляційну скаргу в якій ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Апелянт посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, необґрунтованість висновків суду, неправильну оцінку поданим доказам. Вважає, що суд ухвалив незаконне рішення, не взявши до уваги наявні факти та докази щодо неналежного виконання умов договору відповідачем.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_3, який є представником ОСОБА_2 за довіреністю, апеляційну скаргу підтримав з підстав наведених в ній.

Представник Приватного підприємства «Туристична фірма «Пілігрім - М» - Глазков Є.С. який діє на підставі довіреності, вважав апеляційну скаргу безпідставною, а рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд вважав позовні вимоги недоведеними.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду та вважає їх правильними.

Відповідно до положень ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як убачається з матеріалів справи та установлено судом 14.08.2014 року між позивачем та Приватним підприємством «Туристична фірма «Пілігрім-М» було укладено договір на туристичне обслуговування .

Пунктом 1.1. Договору відповідач зобов'язався відповідно до вимог чинного законодавства України, правочинів, укладених з українськими і закордонними компаніями, що будуть задіяні в обслуговуванні туриста, та умов даного договору забезпечити надання позивачу комплексу туристичних послуг, а позивач зобов'язується прийняти і оплатити вказані послуги.

У п. 1.2. Договору зазначено, що комплекс туристичних послуг згідно замовлення Туриста, зробленого ним у заявці, являє собою туристичну подорож за маршрутом Україна - Андорра з 10.03 по 17.03.2014 року на 7 днів.

Сторони у судовому засіданні підтвердили, що в зазначеному пункті мала місце описка й що фактичні дати, в які Турист мав намір здійснити подорож є з 10.03.2015 по 17.03.2015 року.

Ціна даного договору становила 2 206 Євро і включала в себе відшкодування витрат туроператора на наданий ним відповідно до умов даного умов даного договору і вимог чинного законодавства України комплекс туристичних послуг, які позивач зобов'язаний сплатити відповідачу у повному обсязі не пізніше 25.09.2014 року (п. 2.1. , 2.2. Договору ).

Відповідно до п. 4.1. Договору у випадку невиконання умов даного договору з вини Туроператора, Турист має право вимагати повернення оплачених коштів за ненадані послуги.

У випадку анулювання подорожі з вини туроператора туристу повертається повна вартість сплачених останнім послуг протягом 14 днів.

Сторони не заперечують тієї обставини, що подорож позивача не відбулася. Доказів тому, що вона не відбулася з вини відповідача матеріали справи не містять.

Оскільки подорож не відбулася позивач вважав, що відповідач безпідставно відмовив йому у поверненні сплачених ним за договором коштів.

На підтвердження виконання свого зобов'язання щодо оплати договору, позивач надав копії доручень: від 03.10.2014 року яким ОСОБА_6 доручила ОСОБА_7 внесення від її імені грошових коштів в сумі 27 703,00 грн. та від 14.08.2014 року яким він -позивач доручив ОСОБА_5 внесення коштів в сумі 14 000 грн. від його імені на рахунок підприємств, що надають туристичні послуги, відповідно до листа бронювання, який є невід'ємною частиною доручення.

Проте, вказані доручення не містять даних про передачу-отримання грошових коштів і здійснення оплати за укладеним між сторонами договором та не є в розумінні п.п. 3.1, 3.3 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 р. N 637, фінансовим документом який свідчить про здійснення платежу. Відсутні також й листи бронювання.

Колегія суддів погоджується з правовою оцінкою зазначених доказів та висновком суду першої інстанції про те, що ці докази не дають підстав для беззаперечного висновку про здійснення позивачем оплати за договором і можливості стягнення їх з відповідача.

Інших доказів позивачем не подано, не долучено таких й до апеляційної скарги.

Рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оскільки позивачем не доведений факт оплати грошових коштів за договором, суд дійшов вірного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову і належним чином обґрунтував його.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Всі висновки суду першої інстанції щодо пред'явлених у рамках даної справи позовних вимог повно та послідовно викладені у мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Обставин, які б давали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга не містить.

Встановивши факти та зумовлені ними правовідносини, суд першої інстанції ухвалив правильне по суті рішення, підстав для скасування якого колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 308, 313-315, 317ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 від імені та в інтересах ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 31 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення ,але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді:

Справа № 761/14830/15-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/12729/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Рибак М.А.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Прокопчук Н.О.