Справа № 587/2448/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2015 року Сумський районний суд Сумської області під головуванням судді Степаненка О.А., при секретарі Токаревій В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики, посилаючись на те, що згідно до договору позики відповідач 13 серпня 2012 року отримав від нього у позику 9500 доларів США з кінцевим строком повернення до 01 жовтня 2012 року. Відповідач, порушуючи умови укладеного між ними договору до цього часу позику не повернув. Посилаючись на ці обставини, позивач просив стягнути з відповідача на його користь суму боргу за договором позики в розмірі 9500 доларів США та судовий збір.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні не оспорював факт отримання грошей від позивача, однак фактично позовні вимоги не визнав, пославшись на те, що фактично в момент написання розписки, що надав позивач, гроші не передавалися. Вони передавалися раніше і не в сумі 9500 доларів США, а в сумі 18000 доларів; це були гроші позивача та ОСОБА_3, які віддали йому по 9500 доларів США кожний для придбання автомобілів через його (відповідача) знайомого, громадянина ОСОБА_4, ОСОБА_5. Відповідач зазначав, що гроші він передав ОСОБА_5, який обіцяв придбати автомобілі, однак своїх обіцянок не виконав. На даний час в провадженні органів слідства перебувають матеріали досудового розслідування за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1,2,3 ст. 190 КК України і рамках цієї кримінальної справи він визнаний потерплим по справі, оскільки також, як і деякі інші особи,передавав гроші для придбання автомобіля. Вважав, що належним відповідачем по справі має бути його знайомий ОСОБА_5.

Заслухавши пояснення осіб,Ю що беруть участь у справі, свідків ОСОБА_6, ОСОБА_3, дослідивши письмові докази, суд вважає позов обґрунтованим і таким,що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 13 серпня 2012 року сторони уклали договір позики, згідно якого позикодавець ОСОБА_1 передає у користування позичальнику ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 9500 доларів США строком до 01 жовтня 2012 року. На підтвердження даного договору позивач надав копію договору та розписки. (а.с. 7-8,9).

У відповідності з ст. ст. 526, 527, 623 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання. В разі невиконання або неналежного виконання зобовязання боржником він зобовязаний відшкодувати кредитору завдані цим збитки. Під збитками розуміється витрати, понесені кредитором, втрата або пошкодження його майна, а також неотримані кредитором доходи, які він отримав би, якщо б зобовязання було виконано боржником.

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно із ч. 2 ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа незалежно від суми.

Частина 2 ст. 1047 ЦК України допускає предявлення на підтвердження укладання договору позики та його умов розписки позичальника або іншого документа, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної суми грошей або кількості речей.

Позичальник має право оспорювати договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.

Таким чином, укладений у письмовій формі договір, за яким сторони домовилися про всі істотні умови позики та розписка, яка також є підтвердженням укладення між сторонами договору позики, складеним у простій письмовій формі, відповідають змісту ст. 1047 ЦК України. В силу ст. 1049 ЦК України ОСОБА_2, як позичальник, зобов'язаний повернути позикодавцеві ОСОБА_1 позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані їй позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Однак ОСОБА_2 цього обовязку не виконав. Борг відповідача за договором позики складає 9500 доларів США.

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

В судовому засіданні відповідач не оспорював факт отримання ним від позивача 9500 доларів США, не оспорював і факту написання боргової розписки і укладення між сторонами письмового договору позики. Свідок ОСОБА_3 також підтвердив факт отримання відповідачем від ОСОБА_1 9500 доларів США, пояснивши, що був особисто присутній при цьому.

Посилання відповідача на те, що кошти в сумі 9500 доларів США він отримав не за договором позики, а за іншим цивільно правовим договором, не може бути підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки у відповідності з ст. 1053 Цивільного кодексу України за домовленістю сторін борг, що виник із договорів купівлі-продажу, найму майна або з іншої підстави, може бути замінений позиковим зобов'язанням. Заміна боргу позиковим зобов'язанням провадиться з додержанням вимог про новацію і здійснюється у формі, встановленій для договору позики (стаття 1047 цього Кодексу). З змісту статті 1053 ЦК України слідує, що умовами здійснення новації є, по-перше, двостороння угода (домовленість), по-друге, дотримання форми такого правочину (новаційного договору), тобто у формі, передбаченій для укладення договору позики ( ч. 2 ст. 1053 ЦК України), а по - третє, це дійсність первинного зобовязання.

Отже, правовідносини, що склалися між сторонами, містять ознаки та умови новації боргу. Оскільки невиконання договірних зобов*язань з боку відповідача порушує права позивача,порушене право підлягає судовому захисту.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно також стягнути на користь позивача судовий збір в сумі 2185 грн.

На підставі викладеного , керуючись ст. ст. 213, 214, 215 ЦПК України, ст. ст. 526, 527, 623 Цивільного кодексу України, ст. ст. 1046, 1047, 1049, 1053 Цивільного кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 9500 доларів США боргу та 2185 гривень сплаченого судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя