Ухвала

іменем україни

28 жовтня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Гончара В.П., Дербенцевої Т.П., Маляренка А.В., Савченко В.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Економкомфорт» про визнання договорів недійсними, відшкодування матеріальної та моральної шкоди, за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Економкомфорт» на рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 23 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 07 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Економкомфорт» (далі - ТОВ «Економкомфорт») про визнання договорів недійсними, відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Зазначав, що з метою отримання грошової позики він звернувся до відповідача й отримав інформацію про необхідність сплати 9,9% від вартості цільової позики, після чого отримує необхідні кошти у борг.

07 квітня 2014 року між ним та ТОВ «Економкомфорт» було укладено договір № 02512, згідно якого відповідач зобов'язався забезпечити дбайливе оформлення договору про участь у програмі з дотриманням вимог чинного законодавства та надавати інформаційні, консультаційні, роз'яснювальні і довідкові послуги з питань діяльності та подальшої участі замовника у програмі. Після сплати коштів у розмірі 9 900 грн, між ним та товариством було укладено договір № 02512/14, відповідно до умов якого одна сторона «адміністратор» за згодою іншої сторони «учасника» зобов'язується за сплату вчинити від імені та за рахунок останньої певні юридичні дії.

Посилаючись на те, що ознайомившись із змістом вказаних договорів, виявилося, що умови договору не відповідають його волі та інформації, наданої працівниками відповідача, унаслідок чого його було введено в оману, ОСОБА_1 просив визнати недійсними договори № 02512/14 та № 02512 і стягнути на його користь 19 800 грн, що були сплачені за спірними договорами, а також 5 000 грн на відшкодування моральної шкоди.

У липні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з аналогічними позовами про визнання недійсними договорів №02513/14, № 02513 та № 02514/14, № 02514 та стягнення на свою користь по 19 800 грн сплачених за вказаними договорами, а також по 5 000 грн на відшкодування моральної шкоди.

Ухвалами Нетішинського міського суду Хмельницької області від 14 липня та 05 серпня 2014 року зазначені позови об'єднані в одне провадження із первісним позовом.

Рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 23 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 07 квітня 2015 року, позов задоволено частково.

Визнано недійсними договори, укладені 07 квітня 2014 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Економкомфорт» № 02512/14, № 02512, № 02513/14, № 02513, № 02514/14, № 02514.

Стягнуто з ТОВ «Економкомфорт» на користь ОСОБА_1 29 700 грн сплачених по вказаних договорах.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ТОВ «Економкомфорт» просить ухвалені у справі судові рішення скасувати і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права і порушенням норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню виходячи з наступного.

Статтею 337 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом установлено, що 07 квітня 2014 року між сторонами було укладено договори № № 02512, 02513, 02514 предметом яких є зобов'язання ТОВ «Економкомфорт» за плату в розмірі 9 900 грн (9,9% від розміру цільової позики) забезпечити дбайливе оформлення договору про участь у програмі з дотриманням вимог чинного законодавства та надавати інформаційні, консультаційні, роз'яснювальні і довідкові послуги з питань діяльності та подальшої участі замовника у програмі та договори № № 02512/14, 02513/14, 02514/14, відповідно до умов яких ТОВ «Економкомфорт» зобов'язалося за плату вчинити від імені позивача та за його рахунок певні юридичні дії, спрямовані на придбання товару, визначеного в додатках №1 до договорів, в тому числі сформувати групу учасників, забезпечити її адміністрування, присвоїти та повідомити учаснику його номер групи та персональний код у групі, організувати та проводити розподіли свідоцтв, здійснити оплату товару на користь учасника та/або надати учаснику відповідну суму у позику, надавати інші послуги та здійснювати інші правочини, погоджені сторонами, у порядку та строки, передбачені цим договором та додатками до нього.

Законом України від 02 червня 2011 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання ринків фінансових послуг <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/ed_2011_06_02/pravo1/T113462.html?pravo=1>» (введено в дію з 09 січня 2012 року) внесено зміни до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_31/ed_2013_09_19/pravo1/T012664.html?pravo=1>» та доповнено п. 11-1, відповідно до якого до фінансових послуг віднесено послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах.

На підставі цього Закону <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/ed_2013_09_19/pravo1/T012664.html?pravo=1> Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (як уповноважений державний орган) (далі - Нацкомфінпослуг), затвердила Ліцензійні умови провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах (розпорядження від 9 жовтня 2012 року № 1676 «Про затвердження Ліцензійних умов провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/ed_2012_10_09/pravo1/RE22117.html?pravo=1>») (далі - Ліцензійні умови).

Ліцензійні умови закріпили визначення, сутність, правовий статус учасників (і вимоги до них) такого виду фінансових правовідносин, як придбання товарів у групах.

З аналізу Ліцензійних умов слід зробити висновок про те, що діяльність таких груп направлена на легітимне використання фінансової схеми із залученням грошових коштів споживачів для придбання певного виду товарів та/або послуг.

Згідно з п. 1.2 ч. 1 Ліцензійних умов адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групі - це фінансова послуга, що надається ліцензіатом і передбачає залучення грошових коштів учасників групи, об'єднання цих коштів з метою придбання та розподілу товарів між учасниками групи.

Ліцензіатом є фінансова установа, яка одержала ліцензію на провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах.

Згідно з п. 1.5 зазначених Ліцензійних умов фінансова установа може провадити діяльність з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах тільки після отримання ліцензії Нацкомфінпослуг відповідно до цих Ліцензійних умов.

Отже, послуга, яку за умовами укладених між сторонами договорів, мало надавати ТОВ «Економкомфорт» за своє суттю є фінансовою послугою у виді адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах, що потребує відповідної ліцензії.

З урахуванням вищевикладеного, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову, оскільки у відповідача був відсутній дозвіл (ліцензія) на здійснення відповідного виду діяльності (надання фінансової послуги) відповідно до ст. 34 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_250/ed_2015_02_07/pravo1/T012664.html?pravo=1>, тому оскаржувані договори є недійсними з підстав, передбачених ч. 6 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_605429/ed_2015_01_03/pravo1/T102300.html?pravo=1> та ч. 1 ст 227 ЦК України. Також суди правильно застосували наслідки недійсності правочинів, встановлені ч. 1 ст. 216 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1991/ed_2015_09_01/pravo1/T041618.html?pravo=1>.

Зазначені висновки судів відповідають обставинам справи й узгоджуються з нормами матеріального права.

При цьому, судами першої та апеляційної інстанцій дотримані вимоги цивільного процесуального закону, всебічно, повно й об'єктивно з'ясовані обставини справи та надана їм належна оцінка.

Згідно із ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги ТОВ «Економкомфорт» не дають підстав для висновку, що судами при розгляді справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішення.

Таким чином, підстав для скасування оскаржуваних рішень судів немає, оскільки висновки судів щодо часткового задоволення позову ОСОБА_1 зроблені вірно.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Економкомфорт» відхилити.

Рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 23 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 07 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді: В.П. Гончар

Т.П. Дербенцева

А.В. Маляренко

В.О. Савченко