Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

06.02.2015 м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах

апеляційного суду Закарпатської області у складі:

головуючої - Боднар О.В.

суддів - Кеміня М.П., Готри Т.Ю.

при секретарі - Чейпеш С.І.

з участю - ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою ОСОБА_1, що діє від імені ОСОБА_2, на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 27 листопада 2014 року справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

у с т а н о в и л а :

У березні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ПрАТ АСК «ІНГО Україна» в якому просив:

- стягнути з ОСОБА_2 на свою користь 5 280,00 грн. витрат на правову допомогу та 95 000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди;

- стягнути з ПрАТ АСК «ІНГО Україна» 5 000,00 грн. страхового забезпечення цивільної відповідальності страхувальника ОСОБА_2

Вимоги обґрунтовував тим, що внаслідок ДТП за участю відповідача ОСОБА_2, цивільно-страхова відповідальність якого була застрахована ПрАТ АСК «ІНГО Україна», автомобіль «ВАЗ» д/н НОМЕР_1 - забезпеченим за полісом № АЕ/1113048, він отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості. Внаслідок отриманих травм ним були затрачені значні кошти на лікування та реабілітацію. Всі ці обставини завдали йому моральних страждань та душевного дискомфорту.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 27 листопада 2014 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 5 280,00 грн. витрат на правову допомогу та 25 000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з ПрАТ АСК «ІНГО Україна» на користь ОСОБА_4 5 000,00 грн. страхового забезпечення цивільної відповідальності страхувальника ОСОБА_2

В решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ПрАТ АСК «ІНГО Україна» на користь держави 243,60 грн. судових витрат.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 493,60 грн. судових витрат.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_2 просить змінити рішення суду першої інстанції, задовольнивши позовні вимоги ОСОБА_4 щодо відшкодування моральної шкоди у межах п'яти відсотків страхової виплати за шкоду заподіяну здоров'ю (5 000,00 грн.).

Зазначає, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження заподіяння йому матеріальної та моральної шкоди відповідачем ОСОБА_2 Твердження позивача про те, що ОСОБА_2 відмовився добровільно відшкодувати позивачу моральну шкоду є неправдивими, оскільки останній зустрічався з позивачем у лікарні з метою надання йому допомоги, однак сума, названа позивачем була такою, яку відповідач був не в змозі відразу відшкодувати. Посилання суду на п.22.3 ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», як на підставу відшкодування потерпілому моральної шкоди є безпідставним, оскільки на даний час діє інша редакція Закону і дане питання врегульоване статтею 26-1. Крім того, суд першої інстанції визначаючи моральну шкоду у розмірі 30 000,00 грн. не врахував вимоги ч.3 ст.23 ЦК України. Вказує також, що з відповідача ОСОБА_2 безпідставно стягнуті витрати на правову допомогу, оскільки такі належним чином не підтверджені, та судовий збір.

Відповідач ПрАТ АСК «ІНГО Україна» рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржив. Вести справу співвідповідачу ОСОБА_2 у порядку ст.32 ЦПК не доручав.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

За таких обставин апеляційний суд переглядає рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог щодо ОСОБА_2

Розглянувши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, апеляційний суд визнав, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що внаслідок порушення правил безпеки дорожнього руху ОСОБА_2, який керував автомобілем марки «ВАЗ-217030», реєстраційний номерний знак «НОМЕР_1», 05 серпня 2013 року трапилася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої позивач отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості. ОСОБА_2 повністю визнав свою вину та фактичні обставини, викладені у обвинувальному акті, щиро розкаявся у вчиненому. Вироком Ужгородського міськрайонного суду від 04 квітня 2014 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначено йому покарання у вигляді обмеження волі строком на один рік, без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, обов'язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодження здоров'я та підлягає відшкодуванню особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч.2 ст.1167 ЦК України (ч.2 ст.23, ч.1 ст.1167 ЦК України).

Оскільки, вина ОСОБА_2 у заподіянні позивачу моральної шкоди встановлена вироком у кримінальній справі, тому не підлягає доказуванню згідно з вимогами ст.61 ЦК України.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди суд першої інстанції врахував характер і обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характер немайнових втрат (їх тривалість, можливість відновлення) стан його здоров'я, тяжкість вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках, виходив із засад розумності, виваженості та справедливості, тому підстав для зміни такого розміру не має.

Разом з тим, суд першої інстанції помилково дійшов висновку про задоволення вимоги позивача про стягнення на його користь витрат на правову допомогу.

До позовної заяви доданий договір № 97 АК/13 про надання юридичних послуг від 20 серпня 2013 року (далі - Договір) та розрахункова квитанція № 102896 (а.с. 5-6).

Відповідно до п.1.1, 1.2 Договору адвокат ОСОБА_3 приймає зобов'язання по наданню юридичних послуг, шляхом представництва і захисту правових інтересів сина замовника ОСОБА_4 в територіальних органах МВС, прокуратурі, а також у суді першої інстанції під час досудового кримінального провадження справи по факту ДТП, за ознаками ст.286 КК України.

Юридичні послуги полягають у визначенні правової позиції замовника, захисті і представництві його правових інтересів, під час всіх процесуальних дій в період досудового кримінального провадження вказаної справи, а також у суді першої інстанції.

У п.п. 47, 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз'яснено, що витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК України). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК України. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Надані позивачем Договір та квитанція не підтверджують його витрат на правову допомогу в даній цивільній справі, оскільки у Договорі чітко визначені дії, які має вчиняти адвокат і зазначено, що вони вчиняються під час досудового кримінального провадження по факту ДТП та у суді першої інстанції. Сторони погодили вартість юридичних послуг 5 280,00 грн. (п.2.1 Договору), яка була оплачена позивачем. Договором не передбачена участь адвоката ОСОБА_3 під час розгляду даної цивільної справи. Крім того, позивачем не надано розрахунку витрат на правову допомогу, відсутній акт про виконання робіт-послуг.

За таких обставин, ухвалене судом рішення в частині задоволення вимоги про стягнення з ОСОБА_2 витрат на правову допомогу підлягає скасуванню, з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову у позові в цій частині.

Відповідно до ч.1, 3 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

По даній справі судовий збір становить 950,00 грн. за вимогу про відшкодування моральної шкоди ОСОБА_2 та 243,00 грн. - за вимогу про виплату страхового відшкодування ПрАТ АСК «ІНГО Україна».

З урахуванням наведеного, з ОСОБА_2 в дохід держави підлягає стягненню судовий збір, розрахований пропорційно до задоволеної вимоги, у розмірі 250,04 грн.

Рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру судового збору, який належить стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави - змінити.

В решті рішення відповідає вимогам ст.ст. 213-215 ЦПК України і передбачених ст.ст. 309, 310 цього Кодексу підстав для його скасування немає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 307, 308, 309, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, що діє від імені ОСОБА_2, задовольнити частково.

Рішення Ужгородського міськрайоннного суду від 27 листопада 2014 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 5 280,00 грн. витрат на правову допомогу скасувати.

У задоволенні вимоги про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 5 280,00 грн. витрат на правову допомогу, відмовити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 27 листопада 2014 року в частині визначення розміру судових витрат, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь держави змінити, зменшивши розмір з 493,60 грн. до 250,04 грн.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 27 листопада 2014 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 25 000,00 грн. моральної шкоди, залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення.

Рішення може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

с у д д і :

Кемінь М.П. Боднар О.В.Готра Т.Ю.