Справа № 308/5186/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2015 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд в складі судді Монич О.В.

при секретарі Пассер М.І.

за участю представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2

та представника ПАТ КБ «ПриватБанк» - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді цивільну справу за позовом ОСОБА_4, що діє в інтересах ОСОБА_5 до ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання недійсним договору ,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4М, звернувся до суду в інтересах ОСОБА_5 із позовом до ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання недійсним договору мотивуючи його тим, що 27 серпня 2012 року ОСОБА_6, який являвся батьком позивача помер. Позивач являється єдиним спадкоємцем першої черги згідно закону. Заповіту померлий не складав.

20 лютого 2013 р. Позивач подав заяву про прийняття спадщини за померлим батьком, у зв'язку з чим Приватним нотаріусом ОСОБА_7 було проведено реєстрацію спадкової справи у нотаріуса за №04/2013 та у Спадковому реєстрі за №54180631, про що свідчить копія ОСОБА_2 про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 20 лютого 2013 р.

У липні 2013 р. позивач отримав лист від Приватного нотаріуса ОСОБА_7 від 01.07.2013 р. №58/02-14 по спадковій справі №04/2013, де його було повідомлено, що Приватбанком було повідомлено нотаріуса про відкриті рахунки на померлого батька та при укладенні договору депозиту 12.03.2011 р. батько позивача ОСОБА_6 вчинив заповідальне розпорядження на грошові вклади по договору депозиту на ім'я дружини ОСОБА_1.

У листопаді 2014 р. позивач та його представник уперше ознайомилися із змістом договору про заощадження № SAMDN7569 від 12.03.2011 р.

Із даного договору вбачається, що від імені Банку стоїть факсиміле, а не підпис уповноваженого працівника та печатка Банку, а тому вважає не зрозумілим хто саме укладав договір від імені банку.

Просить суд визнати недійсним договір про заощадження № SAMDN7569 від 12.03.2011 р. укладений між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_6.

Позивач ОСОБА_5 та його представник ОСОБА_4 в судове засідання не зявилися будучи належним чином повідомлені. ОСОБА_4М, подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, задоволивши позов.

Відповідач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечили та пояснили, що 08.12.2014 р. ОСОБА_5 вже звертався до Ужгородського міськрайонного суду з аналогічним позовом та у задоволенні позову було відмовлено. Та, 30 квітня 2015 р. судова колегія в цивільних справах рішення Ужгородського міськрайонного суду залишити без змін, а тому просить відмовити у задоволенні позову.

Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» - ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечила та пояснила, що договір про заощадження № SAMDN7569 від 12.03.2011 р. укладений між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_6 правомірно, відповідно до чинного законодавства. Просить відмовити у задоволенні позову

Суд, заслухавши представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 та представникаПАТ КБ «ПриватБанк» - ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 27 серпня 2012 року ОСОБА_6, який являвся батьком позивача помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ФМ № 143226.

Позивач являється єдиним спадкоємцем першої черги згідно закону. Заповіту померлий не складав.

20 лютого 2013 р. позивач подав заяву про прийняття спадщини за померлим батьком, у зв'язку з чим Приватним нотаріусом ОСОБА_7 було проведено реєстрацію спадкової справи у нотаріуса за №04/2013 та у Спадковому реєстрі за №54180631, про що свідчить копія ОСОБА_2 про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 20 лютого 2013 р.

У липні 2013 р. позивач отримав лист від Приватного нотаріуса ОСОБА_7 від 01.07.2013 р. №58/02-14 по спадковій справі №04/2013, де його було повідомлено, що Приватбанком було повідомлено нотаріуса про відкриті рахунки на померлого батька та при укладенні договору депозиту 12.03.2011 р. батько позивача ОСОБА_6 вчинив заповідальне розпорядження на грошові вклади по договору депозиту на ім'я дружини ОСОБА_1.

В обґрунтування свої позовних вимог позивач посилається на те, що підставою недійсності договору є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною 1 статті 215 та частин 2,3 статті 203 Цивільного кодексу України, також зазначає що, на його думку, є незрозумілим хто уклав договір від імені банку, оскільки від імені Банку стоїть факсиміле, а не підпис уповноваженого працівника та печатка банку.

Однак, відповідно до частини 1 статті 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Стаття 203 Цивільного кодексу, а саме частини перша-третя, пята та шоста, передбачають загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину:

1. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

2. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

3. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

5. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

6. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Щодо першої частини статті 203 ЦКУ, як стверджується матеріалами справи договір про заощадження № SAMDN7569 від 12 березня 2011 року не містить положень, щоб суперечили Цивільному кодексу України чи іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Також, Публічне акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк, як сторона правочину, має необхідний обсяг цивільної дієздатності. Згідно статті 92 Цивільного кодексу України, юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

Договір заощадження № SAMDN7569 від 12 березня 2011 року від імені ПАТ КБ ПриватБанк підписано як Головою ОСОБА_8 Дубілетом за допомогою факсимільного способу відтворення підпису, використання якого сторони погодили в договорі, так і власноруч працівником керуючим відділенням ОСОБА_9. Дані обставини стверджуються оригіналом договором заощадження № SAMDN7569 від 12 березня 2011 року, який був оглянутий в судовому засіданні, та засвідчена копія якого приєднана до матеріалів справи. Підписуючи спірний договір заощадження ОСОБА_9 діяв в межах повноважень, наданих йому ПАТ КБ ПриватБанк згідно довіреності № 212-О від 28 січня 2011 року, пунктом 2 якої передбачено право ОСОБА_9 укладати від імені ПАТ КБ ПриватБанк договори (угоди), пов'язані із залученням коштів на депозити з випуском депозитного сертифікату (за умови розміщення клієнтом відповідної суми коштів на рахунку, відкритому в ПАТ КБ ПриватБанк) або без випуску такого в межах встановлених лімітів повноважень.

Отже, наведеним вище стверджується наявність необхідного обсягу цивільної дієздатності як сторони правочину ПАТ КБ ПриватБанк, так і повноважного представника ПАТ КБ ПриватБанк при укладенні договору заощадження № SAMDN7569 від 12 березня 2011 року.

Відповідно до частини 3 статті 203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Як вже було встанволено, учасниками правочину є ПАТ КБ ПриватБанк та ОСОБА_6, волевиявлення учасників є вільним і відповідає внутрішній волі сторін, оскільки сторони без жодного тиску вирішили укласти договір заощадження на тих умовах, які визнали для себе можливими та прийнятними, про що поставили власні підписи. За життя ОСОБА_6 жодного разу не звертався до банку на предмет невідповідності укладеного договору його внутрішній волі та вільному волевиявленню. ПАТ КБ ПриватБанк визнав в судовому засіданні, що волевиявлення його як сторони правочину є вільним,крім того спірний договір заощадження укладений за типовою формою,затвердженою ПАТ КБ ПриватБанк. Позивачем, в супереч вимогам статті 60 ЦПК України, не доведено належними та допустимими доказами протилежне, відтак в суду немає підстав вважати, що волевиявлення учасників правочину не є вільним і не відповідати їх внутрішній волі.

Також, правочин спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до договору заощадження, ОСОБА_6 надав Банку грошові кошти в розмірі 60 тис. грн., натомість Банк зобов'язувався сплачувати відсотки за користування коштами в розмірі 14 % річних. Згідно виписки по рахунку 4666 по договору SAMDN7569 вбачається щомісячне нарахування відсотків за користування коштами та їх використання ОСОБА_6 Таким чином, вказаними документами доведено, що сторони, укладаючи даний правочин, досягли тих правових наслідків, які передбачають договори вкладу (депозиту) згідно вимог параграфу 3 Банківський вклад Глави 71 Цивільного кодексу України.

Що стосується частини 6 статті 203 ЦК України, відповідно до якої правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей, то даний договір заощадження ОСОБА_6 укладав від свого імені, тому зазначені положення не беруться судом до уваги.

Також, згідно рішення Ужгородського міськрайонного суду від 17.11.2012 р. частину депозиту, а саме 30 тис. грн. суд присудив відповідачу ОСОБА_1, як частину майна спільної сумісної власності подружжя при розлученні.

Таким чином, матеріали справи та пояснення відповідачів спростовують доводи позивача, а тому суд відмовляє у задоволенні позову.

На підставі наведеного керуючись ст.ст.113,213, 214, 215, 223 ЦПК України, суд,-

Р І Ш И В :

У задоволені позовної заяви ОСОБА_4, що діє в інтересах ОСОБА_5 до ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання недійсним договору відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_10