У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 листопада 2015 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Дьоміна О.О., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Полтавської області від 9 вересня

2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про збільшення розміру стягнутих коштів за рішенням суду на утримання малолітньої дитини, надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди та супроводу батька,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про збільшення розміру стягнутих коштів за рішенням суду на утримання малолітньої дитини, надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди та супроводу батька.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 16 липня

2015 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Збільшено розмір коштів, які стягнуті рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 2 листопада 2007 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 22 жовтня 2007 року до досягнення дитиною повноліття, шляхом зміни способу присудження аліментів та стягнення в подальшому з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, коштів в твердій грошовій сумі у розмірі 1 000 грн щомісячно, починаючи з 13 лютого 2015року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до 14 квітня 2025 року.

Відкликано дублікат виконавчого листа № 2-4764/07 р. про стягнення коштів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 22 жовтня 2007 року до досягнення дитиною повноліття, виданого згідно з ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 19 березня 2008 року на виконання рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 2 листопада 2007 року по справі № 2-4764/07 р. за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів на утримання малолітнього сина.

Надано дозвіл на тимчасовий виїзд малолітнього сина громадянина України ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Полтава, Полтавської області, без згоди та супроводу батька ОСОБА_3, за межі України у супроводі матері ОСОБА_2 терміном на три роки з дня набрання судовим рішенням законної сили, з обов'язковим поверненням дитини до постійного місця проживання.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 9 вересня

2015 року рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 16 липня 2015 року змінено в частині розміру та визначення періоду стягнення з ОСОБА_3 аліментів у твердій грошовій сумі.

Стягнуто з нього на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4,

ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі 700 грн щомісячно, починаючи з моменту набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття, тобто до 14 квітня 2025 року.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд неповнолітньої дитини без згоди батька за кордон - відмовлено за недоведеністю.

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погодившись із рішенням апеляційного суду Полтавської області від

9 вересня 2015 року, ОСОБА_2 звернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, в якій просила скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Суд апеляційної інстанції, змінюючи рішення суду першої інстанції в частині розміру та визначення періоду стягнення з ОСОБА_3 аліментів у твердій грошовій сумі, обґрунтовано виходив із того, що ухвалюючи рішення про зміну розміру аліментів, місцевий суд вказав датою початку їх стягнення - день звернення позивача до суду, не врахувавши того, що у іншому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

З наданої відповідачем відповіді Державної податкової інспекції у м. Полтаві встановлено, що у ОСОБА_3 відсутній дохід від провадження підприємницької діяльності за 2014 рік та перше півріччя 2015 року.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вірно вважав обґрунтованим розміром можливих стягуваних аліментів на утримання дитини в розмірі 700 грн щомісяця.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про надання дозволу на виїзд неповнолітньої дитини без згоди батька за кордон, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що ОСОБА_2 не надано суду доказів на підтвердження необхідності вивезення дитини до вказаних позивачем країн та на визначений нею період. Разом із тим надання судом дозволу на майбутнє на виїзд дитини за кордон без згоди одного з батьків, без визначення при цьому конкретного часу та місця перебування - суперечить положенням чинного законодавства.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина 1 статті 335 ЦПК України).

Згідно з пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Зі змісту рішення апеляційного суду Полтавської області від 9 вересня

2015 року і доданих матеріалів убачається, що касаційна скарга є необґрунтованою і наведені у ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності оскаржуваного судового рішення.

Керуючись пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про збільшення розміру стягнутих коштів за рішенням суду на утримання малолітньої дитини, надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди та супроводу батька, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Полтавської області від 9 вересня 2015 року.

Копію цієї ухвали та додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ О.О. Дьоміна