Справа № 487/1349/15-ц
Провадження № 2/487/1149/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.10.2015 р. Заводський районний суд м.Миколаєва у складі: головуючого - судді Корнешової Т.В.,

при секретарі Демиденко Н.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_4

до ОСОБА_5, неповнолітньої ОСОБА_6, ОСОБА_7,

третя особа - ОСОБА_3, Служба у справах дітей адміністрації Заводського району ВК ММР,

про захист права власника шляхом позбавлення права користування житлом,

в с т а н о в и в:

У лютому 2015р. позивач звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням наступних уточнень, просить усунути перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження майном шляхом позбавлення відповідачів права користування житлом, а саме: квартирою №59 будинку №8-Б по вул.Київській у м.Миколаєві, зняти їх з реєстрації за даною адресою, посилаючись на те, що є власником будинку, в якому відповідачі зареєстровані, але не проживають з 01.06.2012р.

У судовому засіданні представник позивача та третя особа ОСОБА_3 вимоги підтримали, просили їх задовольнити, посилаючись на зазначені обставини; представник відповідача - проти позову заперечив, посилаючись на те, що відповідачам чинилися перешкоди у користуванні квартирою, третьою особою ОСОБА_3 створювалися нестерпні умови для проживання, задоволення вимог позивача буде грубо порушувати права малолітніх дітей.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що позивач ОСОБА_4 на підставі договору дарування від 21.05.2012р. є власником квартири АДРЕСА_1. За вказаною адресою зареєстровані відповідачі ОСОБА_5, її син ОСОБА_7 та неповнолітня дочка ОСОБА_6, 2013р.н.

До червня 2012р. ОСОБА_5 своєю сімєю (син та чоловік ОСОБА_8С.) проживала в спірній квартирі, в якій також проживала і проживає ОСОБА_3 мати позивача ОСОБА_4 та відповідача ОСОБА_5 Між мешканцями квартири №59 у 2012р. виникали сварки, бійки, з приводу чого викликалася міліція.

Зазначені обставини доводяться даними довідки Ф-3 ОСББ "Судостроитель" від 10.02.2015р. №18, акту ОСББ від 10.02.2015р., копіями постанов органу дізнання Заводського РВ та показами свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12

У червні 2012р. сімя відповідача ОСОБА_5 залишила спірне житло, переїхавши проживати в іншу місцевість - с.Бережун Волинської області.

Відповідно до ст.156ЖК України, ст.405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом та втрачають таке право у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.

Відповідно до положень ст.29 ЦК України місцем проживання малолітньої фізичної особи є місце поживання її батьків.

За обставин справи слідує, що відповідачі ОСОБА_5, ОСОБА_7 проживали в спірному житлі, в якому на даний час відсутні вже понад три роки. Поважності причин відсутності відповідачів понад встановлені строки у жилому приміщенні позивача, судом не встановлено, оскільки наданими доказами не доводяться факти позбавлення відповідачів доступу до спірного житла. Воно було залишене ними за їх вибором, якому сприяли існуючі тоді конфліктні стосунки з матірю відповідача. Проте, того, що лише з вини ОСОБА_3 виникали ці сварки, у суді не доведено.

За таких обставин суд приходить до висновку, що підстав для збереження за відповідачами права користування житлом, яке є власністю позивача, не має, а тому позов може бути задоволений шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування житлом.

Що стосується вимоги зняти відповідачів з реєстрації у житловому будинку, то вона є зайвою та задоволенню не підлягає на підставі наступного.

Питання реєстрації місця проживання фізичної особи врегульовані Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003р. №1382, положення якого встановлюють, що реєстрація місця проживання здійснюється органом реєстрації лише на підставі заяви особи (ст.6), а зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи або запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, або остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або право користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), або свідоцтва про смерть (ст.7).

Отже, остаточне рішення суду по даній справі про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житлом, буде підставою для органу реєстрації для зняття відповідачів з реєстрації місця проживання за адресою домоволодіння позивача.

На підставі ст.88 ЦПК України позивачу присуджуються з відповідача ОСОБА_5 понесені і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст.ст.212-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_4 задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_5, неповнолітню ОСОБА_6, ОСОБА_7 такими, що втратили право користування житлом квартирою №59 по вул.Київській,8-Б у м.Миколаєві.

В решті вимог - відмовити.

Стягнути з відповідача ОСОБА_5 на користь позивача судові витрати 243,60грн.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подання через районний суд апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення та набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Суддя: Т.В.Корнешова