№ 2/554/3962/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.11.2015 м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді: Січиокно Т.О.,

при секретарі: Ромаховій В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка одночасно дії в інтересах малолітнього ОСОБА_3 про зобовязання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

у вересні 2015 позивач звернулася до суду, мотивуючи свої вимоги тим, що вона являється власницею квартири № 19 корп. 1, у будинку № 118/2 по вул.. Красіна в м.Полтаві. З 30.05.2000 року у даній квартирі зареєстровано її доньку ОСОБА_2, а із 27.03.2013 року онука ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Оскільки донька із 2003 року виїхала з квартири і не проживає в ній, то позивач просить суд виписати останню та її малолітню дитину із квартири № 19 корп. 1, у будинку № 118/2 по вул.. Красіна в м.Полтаві, так як вони мають своє житло.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 зявилася, позовні вимоги підтримала.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні заперечила проти задоволення позову та зазначила, що не може проживати у даній квартирі, оскільки у неї з позивачем склалися неприязнені відносини і вона не має змоги потрапити у квартиру. Вона власного житла не має і змушена із дитиною проживати у своєї бабусі.

Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного висновку:

позивач являється власником квартири № 19 корп.1, у будинку № 118/2 по вул..Красіна в м.Полтаві, що підтверджується договором купівлі продажу від 11.11.1999 року, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_4 та реєстраційним написом на правовстановлюючому документі.

З 30.05.2000 року ОСОБА_2 зареєстрована у вказаній вище квартирі, з 27.03.2013 там же зареєстровано ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується довідкою, наданою КП «ЖЕО № 2».

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду.

Виходячи зі змісту зазначеної норми права, поняття «зняття з реєстрації» нерозривно пов'язане з поняттям «житлові права» (право власності на житлове приміщення, право користування житловим приміщенням, визнання особи такою, що втратила таке користування, виселення із займаного приміщення та інше).

У зв'язку із цим, відповідно до ст. 16 ЦК України вимоги про зняття особи з реєстрації за місцем проживання можливе лише при вирішенні спору про житлові права.

Таким чином, відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», питання про зняття з реєстрації особи за місцем проживання взаємопов'язане і залежать від вирішення питання про житлові права особи, які регулюються нормами житлового і цивільного законодавства.

Зокрема, умови укладання, зміни, розірвання договору найму житла та підстави визнання особи такою, що втратила право користування житлом, що належить до приватного житлового фонду визначаються Цивільним кодексом України.

Зокрема, відповідно до частини 1 ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Частина 2 ст.405 ЦК України передбачає, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Таким чином, вирішення питання про зняття з реєстраційного обліку без вирішення у встановленому законом порядку, з дотриманням положень ст. 11 ЦПК України, питання про наявність чи відсутність у особи житлових прав не є належним способом захисту.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про відмову задоволенні позову.

У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, у звязку із відмовою у задоволенні позову, судової витрати стягненню із відповідача не підлягають.

Керуючись ст. ст. 10,11,60,88,208,212-215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка одночасно дії в інтересах малолітнього ОСОБА_3 про зобовязання вчинити дії залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляції в 10-денний строк з дня проголошення, а особою, яка була відсутня в судовому засіданні з дня отримання копії рішення.

Суддя Т.О.Січиокно

Повен текст рішення виготовлено суддею 09.11.2015 року.