Єдиний унікальний номер 2-15/2003 Номер провадження № 6/340/4/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.02.2015 року селище Верховина

Верховинський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого-судді Данилюк М.П.,

з участю: секретаря Фурманюк В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Верховина заяву ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання, -

В С Т А Н О В И В:

05.02.2015 року заявник звернувся до суду із заявою про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання.

В судове засідання сторони не з'явилися, про час і місце розгляду справи сповіщалися належним чином, заявник у заяві просив провести розгляд справи без його участі.

Відповідно до ч. 2 ст. 371 ЦПК України неявка сторін не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України справа розглядається за відсутності сторін, без здійснення технічної фіксації.

Рішенням Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 26.12.2003 року зобов'язано Татарівську сільську раду закрити новооблаштоване кладовище на території гаражів.

04.09.2014 року набрало чинності рішення Європейського суду з прав людини у справі "ОСОБА_1 проти України", яким постановлено, що мало місце порушення статті 8 Конвенції, а саме було порушено право на недоторканість житла та приватного життя, спричиненого будівництвом кладовища недалеко від будинку та порушено параграф 1 статті 6, а саме нетривале виконання судового рішення від 26.12.2003 року.

Відповідно до рішення, а саме, "Обставини справи, частини В. Виконавче провадження п.52 вбачається, що Верховинським районним судом 18.06.2004 року видано два виконавчі листи відповідно до яких Татарівська сільська Рада повинна була ухвалити рішення про оголошення незаконним нового плану розвитку села і закрити кладовище. П.53.

07 липня 2004 року державна служба судових приставів порушила виконавче провадження по справі. П.54.

В період з липня 2004 року по лютий 2005 року державна служба судових приставів декілька разів накладала штрафи на Татарівську сільську Раду за її відмову виконувати рішення від 26.12.2003 року. П.55.

3 березня 2005 року судові пристави зупинили виконавче провадження, заявивши, що неможливо ввести в дію рішення без участі Татарівської сільської Ради, члени якої не змогли прийняти рішення про виконання судового рішення від 26.12.2003 року. П.61.

28 серпня 2006 року державна служба судових приставів проінформувала заявника, що виконавче провадження не підлягає поновленню".

У відповідності до Закону України Про виконавче провадження виконавчі листи та інші судові документи можуть бути пред'явлені до виконання протягом одного року.

Відповідно до ч.1 ст. 371 ЦПК України стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

З ч. 2 ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження" випливає, що стягувач, який пропустив строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку пред'явлення до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк, якщо інше не передбачено законом.

При розгляді та задоволенні вищевказаної заяви ОСОБА_1 суд вважає за необхідне відмітити і врахувати, що процес здійснення правосуддя починається з моменту звернення до суду й закінчується виконанням судового рішення, тому судове провадження повинне мати цілісну й логічно завершену структуру: від звернення певної особи до суду і до виконання судового рішення.

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Також, у п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що «в мотивувальній частині кожного рішення у разі необхідності мають бути посилання на Конвенцію та рішення Європейського суду, які згідно з Законом України №3477 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права і підлягають застосуванню в такій справі».

Рішення Європейського суду є офіційною формою роз'яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у зв'язку з цим - джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні.

Стаття 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод закріплює право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Також, у пунктах 18,23 рішення Європейського суду з прав людини від 12.05.2011 року у справі «Ліпісвіцька проти України» однозначно визначено про те, що судове та виконавче провадження є першою та другою стадіями у загальному провадженні, у зв'язку з чим виконання рішення не відокремлюється від судового розгляду і провадження повинно розглядатися загалом, а його тривалість має досягати цілей, зазначених в п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права кожної особи на розгляд його справи упродовж розумного строку.

Крім цього, в своїй системній сукупності, в цьому контексті аналіз рішень Європейського суду з прав людини (остаточні рішення Європейського суду з прав людини у справах «Алпатов та інші проти України», «Робота та інші проти України», «Варава та інші проти України», «ПМП «Фея» та інші проти України», якими було встановлено порушення п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст.1 Першого протоколу до конвенції з огляду на порушення права на виконання рішення суду протягом розумного строку) також засвідчує його однозначну позицію про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення та констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою ст.124 Конституції України.

Отже, виходячи з підстав обгрунтування заяви ОСОБА_1 про поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання та наданих ним відомостей, з урахуванням необхідності забезпечення всім сторонам у справі та виконавчого провадження можливостей реалізації свого права на суд в контексті вищевикладених рішень Європейського суду з прав людини суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого листа від 18.06.2004 року до виконання підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.124 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст.ст.22,24 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст.197,293,371 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк для пред'явлення виконавчого документа № 2-15 від 18.06.2004 року про зобов'язання Татарівської сільської ради закрити новооблаштоване кладовище на території гаражів, до виконання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Верховинський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Головуючий: ___________________Данилюк М. П.