РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №668/16181/14-ц

Пров. №2/668/208/15

01.04.2015

Суворовський районний суд м. Херсона у складі:

головуючого судді - Гаврилова Д.В.,

при секретарі - Підгрушко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення порядку користування та усунення перешкод в користуванні квартирою та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про припинення права на частку у спільному майні,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просив визначити порядок користування та усунути перешкоди в користуванні квартирою АДРЕСА_1.

Позовні вимоги мотивовано тим, що сторони по справі є співвласниками зазначеної квартири, між ними склалися неприязні відносини. Кожного разу після чергової сварки відповідач починає виганяти позивача з квартири, забирає ключі від вхідних дверей, змінює замки та чинить інші перешкоди позивачу у володінні та користуванні спільним майном. Добровільно вирішити спір сторони не можуть, всі звернення з цього приводу відповідач ігнорує, що змісило позивача звернутись до суду за захистом з відповідними вимогами.

У судовому засіданні ОСОБА_2 пред'явила зустрічний позов до ОСОБА_1, який, враховуючи положення ст. 123 ЦПК України, судом прийнято до спільного розгляду з первинним позовом.

В зустрічному позові заявлено вимоги про припинення права власності ОСОБА_1 на частину спірної квартири та про стягнення на його користь компенсації за належну йому частину майна.

Позовні вимоги зустрічного позову мотивовано тим, що частка ОСОБА_1 в порівнянні з часткою ОСОБА_2 є незначною, спільне проживання сторін по справі є неможливим через неприязні відносини та хворобу останньої.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник підтримали заявлені позовні вимоги в повному обсязі, просили їх задовольнити з підстав, зазначених у позові. Вимоги зустрічного позову не визнали, проти їх задоволення заперечували з тих підстав, що позивач не має іншого житла і позбавлення його права на частину спірної квартири задасть істотної шкоди його правам та інтересам.

Відповідач ОСОБА_2 та представник позовні вимоги первісного позову не визнали, проти їх задоволення заперечували, вимоги зустрічного позову підтримали повністю, просили їх задовольнити.

Заслухавши учасників процесу, з'ясувавши обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що первісний позов підлягає задоволенню, а в задоволенні зустрічного позову слід відмовити, з урахуванням наступного.

Судом встановлено, що сторони у справі є співвласниками на праві спільної часткової власності квартири АДРЕСА_1. Частка ОСОБА_1 у спільному майні складає ?, відповідно частка ОСОБА_2 складає ?.

Сторонами не заперечується те, що між ними на час розгляду справи склалися неприязні відносини, у зв'язку з чим часто виникають сварки та конфліктні ситуації, за вирішенням яких вони звертаються до правоохоронних органів. Зазначене також підтверджується матеріалами справи.

З пояснень сторін судом встановлено, що ОСОБА_2 чинить перешкоди ОСОБА_1 у користуванні його майном. Зокрема, вона зачиняє двері і залишає ключі в замковій щілині, забирає їх та приховує, іншим шляхом перешкоджає йому у доступі до житлового приміщення.

Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 11 від 04.03.2015 року виділити в натурі ? частину спірної квартири технічно не можливо, у зв'язку з чим експертом запропоновано варіант порядку користування квартирою. Ринкова вартість квартири не визначалась через не надання ОСОБА_2 доступу для огляду.

Щодо вимог первісного позову висновки суду наступні.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України).

Згідно вимог ч.ч. 1 та 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Частиною 1 ст. 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно вимог ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до ст. 358 ЦК України (ч.ч. 1-3) право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Положеннями ст. 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей.

Таким чином, враховуючи те, що сторони у справі є співвласниками чотирьохкімнатної квартири, поділити яку в натурі відповідно до їх часток у праві власності технічно не можливо, між ними існує спір щодо порядку користування спільним майном, а також те, що відповідач ОСОБА_2 чинить позивачу перешкоди у користуванні спірним майном, суд дійшов висновку, що вимоги про визначення порядку користування та про усунення перешкод в користуванні спільним майном є обґрунтованими.

Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 11 від 04.03.2015 року експертом запропоновано варіант порядку користування квартирою, відповідно до якого у користування ОСОБА_1 передбачається виділити одну житлову кімнату, а у користування ОСОБА_2 виділити три інші житлові кімнати, ряд приміщень пропонується визнати приміщеннями загального користування сторін.

Суд вважає зазначений висновок об'єктивним та таким, що відповідає фактичним обставинам справи і підтверджується іншими письмовими доказами.

Разом з тим, кімната, яку пропонується виділити позивачу в користування, є більшою за його ідеальну частку, що, на думку суду, не порушуватиме інтересів відповідача, оскільки встановлення порядку користування майном не припиняє права спільної часткової власності на нього. До того ж, враховуючи конфліктні відносини між сторонами, суд вважає, що запропонована кімната є найбільш ізольованою від трьох інших житлових кімнат, що відповідатиме інтересам обох сторін та сприятиме зменшенню конфліктів між ними.

Отже, суд дійшов висновку, що в користування ОСОБА_1 слід передати житлову кімнату площею 12,62 кв.м; в користування ОСОБА_2 необхідно передати житлову кімнату площею 8,48 кв.м, житлову кімнату площею 8,37 кв.м., житлову кімнату площею 17,39 кв.м. та балкон площею 5,39 кв.м; в спільне користування сторін слід передати коридор, кухню, вбиральню, ванну кімнату та балкон площею 1,94 кв.м. Крім того, ОСОБА_2 необхідно зобов'язати не чинити перешкоди ОСОБА_1 в користування житловою кімнатою площею 12,62 кв.м та приміщеннями спільного користування, а також заборонити їй без погодження з ним змінювати замки вхідних дверей, залишати ключі у замковій щілині та вчиняти інші дії, які перешкоджатимуть доступу до спірної квартири.

Щодо вимог зустрічного позову висновки суду наступні.

Згідно вимог ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Відповідно до матеріалів справи та пояснень ОСОБА_1 іншого житла у власності він не має, доказів на спростування цього до матеріалів справи не долучено, у зв'язку з чим суд вважає, що позбавлення його права на частку у спільному майні завдасть істотної шкоди його інтересам.

Під час розгляду справи дійсна (ринкова) спірної квартири, а відтак і вартість ? частки не визначалась, у зв'язку з ухиленням ОСОБА_2 від проведення експертизи з цих питань.

Також в матеріалах справи відсутні докази попереднього внесення ОСОБА_2 вартості ? частки спірної квартир на депозитний рахунок суду.

Отже, враховуючи зазначені обставини, вимоги зустрічного позову є безпідставними.

Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 слід стягнути документально підтверджені судові витрати за вимогами первісного позову, які складаються з судового збору в розмірі 243,6 грн.

Керуючись ст.ст. 316, 319, 321, 356, 358, 365, 391 ЦК України, ст.ст. 3, 10, 11, 60, 88, 123, 209, 212-218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення порядку користування та усунення перешкод в користуванні квартирою - задовольнити.

Визначити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 між співвласниками ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Передати в користування ОСОБА_1 житлову кімнату площею 12,62 кв.м.

Передати в користування ОСОБА_2 житлову кімнату площею 8,48 кв.м, житлову кімнату площею 8,37 кв.м., житлову кімнату площею 17,39 кв.м. та балкон площею 5,39 кв.м.

Передати в спільне користування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 коридор, кухню, вбиральню, ванну кімнату та балкон площею 1,94 кв.м.

Зобов'язати ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_1 в користування житловою кімнатою площею 12,62 кв.м та приміщеннями спільного користування.

Заборонити ОСОБА_2 без погодження з ОСОБА_1 змінювати замки вхідних дверей, залишати ключі у замковій щілині та вчиняти інші дії, які перешкоджатимуть доступу ОСОБА_1 до квартири АДРЕСА_1.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про припинення права на частку у спільному майні позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1 судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 243,6 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Херсонської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяГаврилов Д. В.