АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2015 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Чупікової В. В.

суддів Перепелюк І.Б., Савчук М.В.

секретаря Окармус О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовомпублічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» на заочне рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 17 серпня 2015 року, -

в с т а н о в и л а:

ПАТ «Акцент-Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, про стягнення з нього заборгованості за крединим договором №АВСВRX 02560019.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилалося на те, що 17 липня 2008 року між банком та відповідачем було укладено кредитний договір №АВСВRХ02560019, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 2 790,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Заборгованість станом на 18 травня 2015 року становить 101 547,78 грн., яка складється з:

2790 грн. - заборгованість за кредитом;

186,46 грн. - заборгованість по процентах;

451,13 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом;

98 120,19 грн. пеня за несвоєчасне виконання зобов»язань за договором.

30 283,93 грн. - це різниця між заборгованістю станом на 18 травня 2015 року і заборгованістю в розмірі 71263,85 грн., яка стягнута з відповідача заочним рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 28 травня 2013 року;

№22ц-1363/2015 рік Головуючий у 1 інстанції Маковійчук Ю.В.

Категорія 19/27 Доповідач Чупікова В.В.

штраф - 500 грн. (фіксована складова);

штраф -1514,20 грн. (процентна складова);

Всього позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість в розмірі 32 298,13 грн.

Заочним рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 17 серпня 2015 року у задоволенні позовних вимог ПАТ «Акцент-Банк» відмовлено.

ПАТ «Акцент-Банк» подало апеляційну скаргу, в якій просить заочне рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Зазначає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Ст.599 ЦК України визначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Наявність рішення суду від 28 травня 2013 року за відсутності належного та своєчасного виконання боржником свого зобов'язання, не свідчить про припинення договірних правовідносин між сторонами договору та не позбавляє банк права для нарахування заборгованості по договору.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.1048, ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Судом встановлено, що заява позичальника ОСОБА_1 від 17 липня 2008 року разом з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), Тарифами складають між відповідачем та ЗАТ «Акцент-Банк», правонаступником якого є ПАТ «Акцент-Банк», кредитно - заставний договір №АВСВRХ02560019 від 17 липня 2008 року.

За умовами цього договору ОСОБА_1 отримав у ПАТ «Акцент-Банк» кредит в розмірі 2 790 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, зі сплатою одноразової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 465 грн. та щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 37,67 грн. з кінцевим терміном повернення кредиту до 16 липня 2009 року шляхом внесення щомісячних платежів по 285,78 грн. (а.с.6).

Заочним рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 28 травня 2013 року задоволено позовні вимоги ПАТ «Акцент-Банк», стягнуто з ОСОБА_1 на користь банку заборгованість у розмірі 71 263,64 грн., яка утворилася станом на 12.03.2013 року (а.с.4).

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволені позову ПАТ «Акцент-Банк» про стягнення з відповідача заборгованості, виходив з того, що із ухваленням судового рішення про задоволення позовних вимог кредитора після закінчення дії договору, припиняються правовідносини сторін, що ґрунтуються на кредитному договорі, зокрема сплата чергових платежів, сплата та нарахування відсотків, разом із тим відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України виникає грошове зобов'язанням із повернення боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позовних вимог про стягнення сум з підстав, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України позивач не заявляв.

У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок абореального повернення коштів позикодавцеві.

У Постанові Верховного Суду України від 23 вереня 2015 року у справі №6-1206 цс.15 наведена правова позиція, що системний аналіз ст.ст.525, 526, 599, 611 ЦК України, зміст кредитного договору приводить до висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

З врахування наведеного колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову ПАТ «Акцент-Банк» порушує норми матеріального права, що відповідно до п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування заочного рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 17 серпня 2015 року та ухвалення нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до п.п.3.2.2., 3.2.3, 3.2.4. Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) позичальник зобов'язаний погасити кредит у строк, вказаний в заяві - до 16.07.2009 року, сплатити відсотки за користування кредитом не пізніше дати погашення кредиту, сплатити банку винагороду у строки та розміри згідно Тарифів, заяви.

Відповідач ОСОБА_1 обов'язки по кредитно - заставному договору №АВСВRХ02560019 від 17 липня 2008 року не виконав, про що свідчить заочне рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 28 травня 2013 року та позовна заява банку від 19.05.2015 року.

Відповідно до розрахунків, доданих ПАТ «Акцент-Банк» до позовної заяви та на підтвердження доводів апеляційної скарги, прострочена заборгованість відповідача ОСОБА_1 складає:

по тілу кредиту - 2790 грн., по відсотках - 186 грн., по комісії (винагороді) - 451,13 грн. (а.с.5, 90).

Відповідно до п.5.3. Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) при порушенні строків повернення грошових коштів по договору більше ніж на 30 днів позичальник зобов'язаний сплатити штраф у розмірі 500 грн. і 5% від суми заборгованості в розмірі 3427,13 грн. (2790 грн. + 186 грн. + 451,13 грн.), що складає 171, 36 грн. Разом розмір штрафу становить 671, 36 грн. (а.с.11, 90).

Пунктом 5.1 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) передбачено, що за порушення позичальником зобов'язань по поверненню кредиту, сплаті відсотків, винагороди позичальник зобов'язаний сплатити пеню в розмірі 1,25% від суми простроченого платежу, але не менше 1 грн. за кожен день прострочення платежу.

Відповідно до розрахунку на (а.с.90), доданому на підтвердження доводів апеляційної скарги, позивач визначив до стягнення пеню за період прострочення платежів з 13.03.2013 року по 18.05.2015 року в розмірі 34 110,84 грн. Проте, позовні вимоги заявлені про стягнення пені за вказаний період часу в розмірі 30 283,93 грн. Частиною 1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього кодексу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 258 ЦК України передбачено, що до вимог про стягнення штрафу та пені застосовується спеціальна позовна давність в один рік. Частиною 3 ст.267 ЦК України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення.

У Постанові Верховного Суду України від 18 березня 2015 року у справі №6-25 цс.15 наведена правова позиція про те, що виходячи із основних засад цивільного права, які характеризуються загальним підходом до певної групи цивільних правовідносин, принципу рівності правового регулювання окремого виду правовідносин та аналізуючи норми розділу V ЦК України "Строки та терміни. Позовна давність" у їх сукупності, слід дійти висновку про поширення норми частини третьої статті 267 ЦК України як на загальну, так і спеціальну позовну давність. Отже, без заяви сторони у спорі ні загальна, ні спеціальна позовна давність застосовуватися не може за жодних обставин, оскільки можливість застосування позовної давності пов'язана лише із наявністю про це заяви сторони.

Таким чином суд за власною ініціативою не має права застосувати позовну давність.

Відповідач ОСОБА_1 в судові засідання не з'яввився, заяв про застосування позовної давності до суду не подавав. Судові повістки про виклик його до суду, які надсилалася за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому порядку, поверталися з відміткою про його не проживання за цією адресою.

Відповідно до розрахунків позивача на (а.с.5), 90 розмір збитків, які відповідач ОСОБА_1 заподіяв невиконанням зобов'язань по кредитно - заставному договір №АВСВRХ02560019 від 17 липня 2008 року складає 3427,13 грн., з якої:

- 2790 грн. (заборгованість по тілу кредиту);

- 186 грн.(відсотки за користування кредитом);

- 451,13 грн.( заборгованість по винагороді).

Згідно ч.2 ст.549 ЦК України, п.5.3. Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) з відповідача на користь банку підлягає стягненню штраф у розмірі 671, 36 грн.

Розмір пені відповідно до позовних вимог складає 30 283,93 грн.

Разом розмір неустойки ( пені та штрафу) складає - 30 955,29 грн.

Частиною 3 ст.551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

У Постанові Верховного Суду України від 03 вересня 2014 року у справі №6-100 цс.14 наведена правова позиція про те, що частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків.

З врахуванням наведеного колегія суддів вважає, що розмір неустойки (30 955,29 грн.) значно перевищує розмір збитків (3 427,13 грн.), а саме в 9 разів. Тому відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки підлягає зменшенню до 10 000 грн.

З відповідача ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь позивача штраф в розмірі 671, 36 грн. та пеня в розмірі 9 328, 64 грн.

Витрати позивача по сплаті судового збору складають 322,98 грн.(а.с.22), 984,55 грн.(а.с.56), 355,28 грн.(а.с.47), всього: 1662,81 грн.

Оскільки позовні вимоги задовольняються на 30,1 %, то відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 500,56 грн.

Керуючись ст.ст.209, 218, 309 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» задовольнити частково.

Заочне рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 17 серпня 2015 року скасувати.

Позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН: НОМЕР_1, проживає: АДРЕСА_1. на користь публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» пеню в розмірі 9 328 (дев'ять тисяч триста двадцять вісім) грн. 64 (шістдесят чотири) коп. та штраф в розмірі 671 (шістсот сімдесят одна) грн. 36 (тридцять шість) коп., всього: 10 000 (десять тисяч) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» витрати по сплаті судового збору в розмірі 500 (п'ятсот) грн. 56 (п'ятдесят шість) коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак, може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Чупікова В.В.

Судді: Перепелюк І.Б.

Савчук М.В.