Справа № 303/4057/15-ц
ряд. стат. звіту - 4.
РІШЕННЯ

Іменем України

25 листопада 2015 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в особі : головуючого - судді Пак М.М.

секретар судових засідань ОСОБА_1

сторони по справі : представник позивача ОСОБА_2

відповідач ОСОБА_3

представник відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мукачево цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_5, треті особи, які заявляють самостійні вимоги на предмету спору: ОСОБА_6, ОСОБА_7 про поділ майна та визнання права власності на ? частину квартири, -

в с т а н о в и в:

Позивач - ОСОБА_2 звернувся в суд з позовною заявою в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про поділ майна та визнання права власності на ? частину квартири.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду в якості третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги на предмет спору було залучено - ОСОБА_6 та ОСОБА_7.

Позовні вимоги мотивує тим, що 20 липня 1960 року ОСОБА_3 уклав шлюб з ОСОБА_8, який був зареєстрований Матківською сільською радою Турківського району Львівської області, за актовим записом № 4. Під час шлюбу за спільні кошти ними була придбана квартира № 18, яка розташована в буд. №6 по пров. Островського в м.Мукачево, що стверджується Договором купівлі-продажу від 19 лютого 1992 року, яка була оформлена на дружину та видано реєстраційне посвідчення 21 лютого 1982 року за №1803. Тому на підставі вищенаведеного просить визнати за ним (ОСОБА_7М.) та ОСОБА_3 право спільної сумісної власності подружжя на квартиру АДРЕСА_1, та провести поділ майна подружжя та визнати за ОСОБА_3 та ОСОБА_3 право власності на ? частину вищевказаної квартири.

Позивач - ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить суд їх задоволити.

Представник позивача - ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_3 підтримав в повному обсязі та просить суд їх задоволити з наведених у позовній заяві підстав.

Відповідач - ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала і в їх задоволенні просила відмовити.

Представник відповідача - ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, у задоволенні позовної заяви ОСОБА_3 просив відмовити, оскільки останній пропустив без поважних причин строк позовної давності для вимог про поділ майна подружжя, який сплив давно до пред'явлення ним позову, а заяви (клопотання) про його поновлення з поважних причин суду не подавав, що є підставою для відмови йому у позові.

Треті особи, які заявляють самостійні вимоги на предмет спору - ОСОБА_7 та ОСОБА_7 в судове засідання не з'явилися по невідомій суду причині, про час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причину неявки суд не повідомили.

-2-

Допитана в судовому засіданні відповідач в якості свідка ОСОБА_3 показала суду, що між нею та ОСОБА_3 у 1999 році рішенням суду було розірвано шлюб. Так, чоловік під час розгляду справи в судове засідання жодного разу не з'являвся, хоча йому було відомо, що я звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу. Після розгляду справи рішення суду про розірвання шлюбу було йому надіслано за адресою його проживання: кв. №18, яка знаходиться у буд. №6 на пров. Островського в м.Мукачево, із змістом якого він добре був обізнаний. Так, після розірвання шлюбу вона (ОСОБА_7) з ОСОБА_3 стали проживати окремо, а саме: позивачу по справі у користування була виділена одна кімната вищевказаної квартири, в якій він лише проживає та нею користується, а вона з сином ОСОБА_9 та донькою ОСОБА_7, а також їхні діти займають та користуються іншими трьома кімнатами квартири. Також, наголосила що позивач ОСОБА_3 протягом усього часу перебування у шлюбі з нею, зловживав спиртними напоями, на придбання яких, витрачав майже всю свою заробітну плату, а в нетверезому стані постійно в сім'ї вдавався до насильства. Позивач по справі не приймав жодної участі за весь час проживання в квартирі по оплаті житлово - комунальних послуг та її ремонту, які оплачувала вона з сином ОСОБА_9 за свої кошти. Коли, наприкінці 1991 року їй запропонували викупити відомчу квартиру, яку вона отримала за характером своєї роботи, як багатодітна мати, всього лише за 10% вартості та про це сказала чоловіку, він нецензурно обізвав її та в категоричній формі відмовився дати будь-які кошти, заявивши, що квартиру вона отримала на своїй роботі, то вона й буде належати їй одній, і нехай вона за неї сама і сплачує її вартість. А коли вона (ОСОБА_7) сказала, що у неї також відсутні гроші, і шкода, щоб квартиру не викупили інші, її син ОСОБА_7, почувши їхню розмову з чоловіком пообіцяв знайти для неї гроші, а через деякий час дав їй 820 карбованців для викупу квартири. Потім син ОСОБА_9 сплатив за неї (ОСОБА_7М.) в її інтересах й усі інші необхідні витрати пов'язані з оформленням договору купівлі-продажу квартири та права власності на неї.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_7 суду показав, що у 1992 році дізнався, що мамі ОСОБА_3 на роботі пропонують викупити квартиру, за яку необхідно сплатити 820 крб., а батько відмовляється давати їй будь-які кошти на купівлю такої, оскільки постійно пиячив. Тоді він (ОСОБА_7В) вирішив допомогти їй у придбанні нею особисто квартири, яку вона заслужила на роботі за сумлінну працю як багатодітна мати, яку вона раніше отримала на підприємстві, де працювала, та особисто дав їй для цієї мети 820 крб. своїх особистих коштів. Після чого він (ОСОБА_7В.) за маму особисто сплатив і всі витрати пов'язані з оформленням договору купівлі-продажу квартири та права власності на неї, бо батько не захотів разом з нею її викупляти й відмовився дати їй гроші, та не давав гроші на оплату житлово - комунальних послуг та її ремонт з часу проживання у квартирі.

Заслухавши пояснення представника позивача - ОСОБА_2, відповідача - ОСОБА_3 та її представника - ОСОБА_4І, свідків : ОСОБА_3, ОСОБА_7, дослідивши матеріали цивільної справи та надані сторонами докази, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до статті 60 Цивільно - процесуального кодексу України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно частини 1 статті 11 Цивільно - процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до частин 3-4 статті 10 Цивільно - процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи: розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених ЦПК України.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до копії Свідоцтва про одруження серії 1-СГ №151692 виданого повторно 07 жовтня 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Турківського РУЮ Львівської області, між ОСОБА_3 та ОСОБА_8, 20 липня 1960 року, було зареєстровано шлюб у Матківській сільській раді Турківського району Львівської області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 4 (а.с.3).

З копії Договору купівлі-продажу квартири від 19 лютого 1992 року, посвідченого державним нотаріусом Мукачівської державної нотаріальної контори ОСОБА_10 вбачається, що продавець Мукачівська районна шляхова дільниця за №22 продала, а покупець - ОСОБА_3 купила квартиру за №18, яка знаходиться в будинку № 6 по пров. Островського в місті Мукачево (а.с.8-10).

У свою чергу з реєстраційного посвідчення, яке видано 21 лютого 1992 року Мукачівським бюро технічної інвентаризації за № 1803 вбачається, що на підставі договору купівлі - продажу від 19 лютого 1992 року, посвідченого Мукачівською державною нотаріальною конторою в реєстрі за № ІІ-1085, Мукачівським бюро технічної інвентаризації квартира № 18, яка знаходиться в будинку №6 по пров. Островського в м.Мукачево зареєстровано за ОСОБА_5 (а.с.7).

-3-

Рішенням Мукачівського міського суду Закарпатської області від 08 липня 1999 року, шлюб зареєстрований 20 липня 1960 року Матківською сільською радою Турківського району Львівської області запис №4 між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 - розірвано. До такого висновку суд прийшов, оскільки ...відповідач систематично зловживав спиртним, влаштовував сварки, що призвело до розпаду сім'ї (а.с.33).

З копії ОСОБА_10 з протоколу засідання адміністрації і профспілкового комітету ШРБУ-52 від 27 грудня 1991 року вбачається, що відповідно до прийнятого рішення засідання обласної Ради Закарпатського облавтодору від 24 грудня 1991 року ... про безкоштовну передачу квартир зазначеного житлового будинку, запропоновано продати квартиру за часткову вартість Начальник ШРБУ-52, Голова Профкому ШРБУ-52 та відповідальний за продаж квартир вирішили задовольнити заяву ОСОБА_5, яка проживає з сім'єю в квартирі №18, ветерану праці, багатодітній матері, яка нагороджена Медаллю Материнства І ступеню, працює у ШРБУ - 52 з 1971 року, дозволити продати за часткову вартість 10%, що складає 0,820 карбованців, де загальна площа квартири - 81,2 кв.м., жила площа - 60,10 кв.м. (а.с.34,35).

Відповідно до Акту оцінки квартири №18 житлового будинку в м.Мукачево по провулку Островського №6, що належить Мукачівській РаЙШД від 24 грудня 1991 року, комісія в складі головного бухгалтера Мукачівської РаЙШД ОСОБА_11, голови профкому ОСОБА_12, і інспектора відділу кадрів ОСОБА_13 зробили оцінку вартості квартири № 18 на основі документації виданої Мукачівським міжрайонним малим виробничим підприємством технічної інвентаризації та вирішила, що балансова вартість квартири становить : процент зносу - 15%; балансова вартість квартири згідно запису в балансовій книзі - 9616 карбованців, остаточна вартість за мінусом зносу - 8174 карбованців (а.с.36).

Відповідно до частини 1 статті 58 Конституції України закон та інші нормативно - правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Так, згідно частини 1 Прикінцевих положень Сімейного кодексу України цей Кодекс набрав чинності одночасно з набранням чинності Цивільним кодексом України, тобто з 1 січня 2004 року.

Тому до даних спірних правовідносин, суд вважає правильним застосувати норми Кодексу про шлюб та сім'ю УРСР та ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до частини 3 статті 29 Кодексу про шлюб та сім'ю України для вимоги про поділ майна, яка є спільною сумісною власністю розведеного подружжя, встановлюється трирічний строк позовної давності.

Згідно з вимогами статті 11 Кодексу про шлюб та сім'ю України, коли для окремих вимог встановлено строк позовної давності, він обчислюється, якщо інше не встановлено законом, з дня коли особа дізналася або повинна дізнатися про порушення свого права.

Статтею 74 Цивільного кодексу України (в редакції 1963 року) передбачено, що вимога про захист порушеного права приймається для розгляду судом, незалежно від закінчення строку позовної давності, разом з тим, позовна давність застосовується судом незалежно від заяви сторін згідно з вимогами статті 75 цього Кодексу.

Судом встановлено, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 20 липня 1960 року було зареєстровано шлюб, під час якого ОСОБА_5, як матері, яка була нагороджена Медаллю Материнства І ступеня та яка працювала у ШРБУ-52 з 1971 року було дозволено продати за часткову вартість - 10%, що складає 820 карбованців, квартиру №18, яка знаходиться в будинку №6 по пров. Островського в м.Мукачево. В результаті чого 19 лютого 1992 року між ОСОБА_3 та Мукачівською районною шляховою дільницею в особі інженера по кадрах ОСОБА_13 було укладено договір купівлі - продажу вищевказаної квартири, на що було видано реєстраційне посвідчення за №1803, згідно якого за ОСОБА_3 в бюро технічної інвентаризації посвідчено право власності. Згодом шлюб між сторонами розпався і 08 липня 1999 року, рішенням Мукачівського міського суду Закарпатської області шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 було розірвано. Про розірвання шлюбу позивачу ОСОБА_3 було відомо, оскільки він проживав і на даний час проживає у квартирі за № 18, яка розташована у будинку №6 на пров. Островського в м.Мукачево, і всі документи - виклики (судові повістки) про розгляд справи в судовому порядку та копія рішення суду від 08.07.1999р. про розірвання шлюбу йому надходили на вищевказану адресу, про що у судовому засіданні було підтверджено показами свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_7. Також в судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_3 нехтуючи сімейними цінностями, зловживав спиртними напоями, заробітну плату витрачав на власні потреби, у більшості випадків на покупку алкогольних напоїв, а коли прийшов час прийняти у сім'ї важливе рішення - придбати квартиру для блага сім'ї, що запропонували ОСОБА_5 за характером роботи та як матері, яка нагороджена Медаллю Материнства, позивач відмовився брати участь у придбанні такої і

-4-

ніякі кошти не давав, а всі витрати на придбання вищевказаної квартири та подальша оплата необхідних послуг взяв на себе син ОСОБА_6, що також підтверджено в судовому засіданні показами допитаних свідків.

Так, з вищенаведеного вбачається, що подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_3, після розірвання шлюбу в 1999 році припинили спільне проживання, а також і спільне користування їх спільним майном квартирою, яка складається з чотирьох кімнат, а позивач, з цього часу, став проживати один, окремо, лише в одній кімнаті квартири на вимогу відповідача, тобто був обмежений у можливості користуватися приміщеннями усієї квартири. Тому з урахуванням цих обставин, а також в сукупності з тим, що позивач знаючи достовірно про те, що власником спірної квартири з часу її придбання у 1992 році на підставі договору купівлі-продажу від 19 лютого 1992 року, право власності на яку було оформлено в цілому на відповідача та видано 21 лютого 1992 року останній реєстраційне посвідчення за № 1803, про що сам зазначив і у позовній заяві до суду, він ні на момент вирішення справи про розірвання шлюбу за ініціативою відповідача, на протягом трьох років після припинення їх шлюбу в судовому порядку, вимогу про розподіл спільного нажитого майна у вигляді спірної квартири не заявляв, знаючи про порушення його майнового права, у тому числі після розірвання шлюбу, коли змушений був жити та живе окремо й користується до цього часу лише однією кімнатою квартири, а не спільною з відповідачем усіма приміщеннями квартири, як об'єкта спільної сумісної власності.

Таким чином, з вищенаведеного випливає, що про порушення своїх майнових прав, позивач, як співвласник спільної сумісної власності з відповідачем на спірну квартиру, повинен був довідатися в 1999 році, тобто з цього часу строк позовної давності позивачем ОСОБА_3 пропущено.

З урахуванням наведеного, всебічного, повного, об'єктивного та безпосереднього дослідження доказів в їх сукупності, а також те, що позивач ОСОБА_3 до суду з обгрунтованим клопотанням про причини поважності пропуску ним строку позовної давності для його поновлення та захисту його порушеного права, суд приходить до висновку, що закінчення строку позовної давності, згідно з вимогами ст. 80 ЦК України (в ред.1963 р.) є підставою для відмови позивачу у позові, тому в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3 про поділ майна та визнання права власності на ? частину квартири - необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 209, 212, 213, 214, 215, 218, 223 ЦПК України, ст.ст. 9-11, 22, 29 КпШС, ст.ст.74-76, 80 ЦК УРСР 1963 року, суд,-

в и р і ш и в :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_5, треті особи, які заявляють самостійні вимоги на предмету спору: ОСОБА_6, ОСОБА_7 про поділ майна та визнання права власності на ? частину квартири - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Закарпатської області через Мукачівський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий М.М.Пак