Справа № 760/3397/15-ц
Провадження № 2/760/2713/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 квітня 2015 року Солом`янський районний суд м. Києва
в складі : головуючого - судді - Лазаренко В.В.
при секретарі - Пономарьові М.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, -
18.02.2015 року позивачка ОСОБА_1звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 в якому просить стягнути на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, в твердій грошовій сумі в розмірі 1400,00 гривень щомісяця до повноліття дитини від дня пред'явлення позову, посилаючись на те, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по утриманню дитини, що ставить її в скрутне матеріальне становище. Оскільки відповідач має мінливий нерегулярний заробіток, позивачка не працює, та просить ухвалити рішення про стягнення з відповідача аліментів в твердій грошовій сумі.
В судове засідання 08 квітня 2015 року позивачка не з`явилася. Подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить позов задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач в судове засідання 08 квітня 2015 року не з'явився, про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомив.
Згідно ст. 224 Цивільного Процесуального Кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Таким чином, суд, врахувавши заяву позивачки, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 12.02.2005 року між сторонами було укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві про що в книзі реєстрації актів цивільного стану зроблено актовий запис за № 183.
Від цього шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_2 року народився син ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 4).
Рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 01 квітня 2014 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с. 3).

Після розірвання шлюбу малолітній ОСОБА_3 залишився проживати з матір'ю ОСОБА_1

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними і той із батьків хто проживає окремо від дитини може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Судом встановлено, що батько ОСОБА_2 матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, що ставить позивачку, на утриманні якої фактично знаходиться ОСОБА_3, у скрутне матеріальне становище.

Враховуючи обставини викладені вище, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітнього ОСОБА_3.

При визначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідач не працює, має мінливий, не регулярний дохід, що дає підстави суду присудити аліменти в твердій грошовій сумі.

Суд враховує, що відповідач за віком і станом здоров`я є працездатним, законом на відповідача покладено обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття, проте відповідач матеріальну допомогу на її утримання не надає.

При цьому, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів, у разі їх сплати, перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами дитини та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання малолітньої дитини.

Враховуючи викладені вище обставини, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивачки в частині розміру аліментів 1 400,00 грн., які вона просить стягнути з відповідача на утримання дитини щомісячно.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України якщо позивач на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Враховуючи зазначені вимоги Закону, а також те, що позивачка звільнена від оплати судових витрат при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, суд вважає за необхідне стягнути судові витрати з відповідача на користь держави, а саме 243,60 грн. судового збору.

Разом з цим, суд не знаходить підстав для задоволення вимог позивачки про стягнення з відповідача на її користь 220,00 грн. як витрат на правову допомогу, оскільки позивачкою не надано суду доказів на підтвердження того, що ці витрати нею були фактично понесені, а також докази на підтвердження того, що правова допомога надана особою, яка за законом має право на надання такої допомоги.

Крім цього, за змістом ст. 1 Закону України "Про гранічний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" особі, на користь якої ухвалено рішення, з іншої сторони можуть бути стягнуто витрати на правову домомогу за надання правової допомоги у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді.

Враховуючи, відсутність в матеріалах справи доказаів на підтвердження того, що особа яка надавала правову допомогу, приймала участь в судових засіданнях, або під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням, або знайомилася з матеріалами справи в суді, суд вважає, що відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивачки витрат на правову допомогу.

Керуючись ст. ст. 10-11, 57-58, 81, 88, 208-209, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 180-182, 184, 191 СК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, в твердій грошовій сумі в розмірі 1 400 гривень щомісяця, починаючи з 18.02.2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

Доспустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 243,60 гривень.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: