Провадження № 2/127/5759/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.11.2015 Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Сичука М.М.,

при секретарі Гороховій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Вінницького обласного центру медико-соціальної експертизи про поновлення інвалідності ІІІ групи,-

Встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Медико - соціальної експертної комісії № 1 в особі голови МСЕК - 1 ОСОБА_2 про поновлення інвалідності ІІІ групи.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Позивач працював в шахті № 24 Шахтоуправлінні; 4-9 «КСМ» тресту «Сніжняантрацит», м. Сніжне, Сніжнянського району, Донецької області.

30 травня 1961 року з ОСОБА_1 трапився нещасний випадок в шахті, було покалічено перший та четвертий палець правої руки. 31 травня 1961 року був складений Акт про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом.

Лікарсько - трудова експертна комісія м. Сніжне визнала ОСОБА_1 інвалідом та призначила ІІІ групу інвалідності (трудове каліцтво). Відділ соціального забезпечення м. Сніжне призначив ІІІ групу інвалідності (трудове каліцтво) у розмірі 45 рублів на місяць.

Відповідно законодавства України від 1962 року позивач кожен рік проходив переогляд ЛТЕК і комісія підтверджувала його інвалідність ІІІ групи і ОСОБА_1 отримував пенсію по інвалідності.

25.04.1968 року ЛТЕК м. Вінниці не визнала ОСОБА_1 інвалідом ІІІ групи (трудове каліцтво) та позбавила пенсії по інвалідності.

В 2008 році ОСОБА_1 отримав інформацію від чиновника органу юстиції, що інвалідність по трудовому каліцтву призначається безстроково.

Позивач звернувся до Голови МСЕК-1 м. Вінниці ОСОБА_2 з питанням, як поновити інвалідність ІІІ групи (трудове каліцтво), але відповіді не отримав.

28.07.2009 року МСЕК-1 не поновила ОСОБА_1 інвалідність ІІІ групи (трудове каліцтво), а призначила йому ІІ інвалідності - загальне захворювання внутрішніх органів безстроково та 30% втрати професійної працездатності безстроково.

В ході судового розгляду в якості належного відповідача залучено юридичну особу Вінницький обласний центр медико-соціальної експертизи.

В судовому засіданні позивач позов підтримав в повному обсязі та просив суд його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову в зв'язку з його безпідставністю.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

30 травня 1961 року з ОСОБА_1 трапився нещасний випадок в шахті, було покалічено перший та четвертий палець правої руки. 31 травня 1961 року був складений Акт про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом.

Лікарсько - трудова експертна комісія м. Сніжне визнала ОСОБА_1 інвалідом та призначила ІІІ групу інвалідності (трудове каліцтво). Відділ соціального забезпечення м. Сніжне призначив ІІІ групу інвалідності (трудове каліцтво) у розмірі 45 рублів на місяць.

При огляді МСЕК 25.04.1968 року підстав для встановлення інвалідності не було, ОСОБА_1 інвалідом визнаний не був.

За результатами огляду МСЕК 11.04.1971 року ОСОБА_1 інвалідом не визнаний та встановлено 30% втрати професійної працездатності внаслідок трудового каліцтва у 1961 році.

Протягом 1972-2009 років ОСОБА_1 на МСЕК не звертався. При цьому як вбачається з оглянутої трудової книжки позивача, він постійно працював на посадах вантажника, робітника, теслі, бетоняра, охоронця.

За результатами огляду Вінницькою міською МСЕК № 1 07.09.2009 року встановлено 2 групу інвалідності від загального захворювання безтерміново та 30 % втрати професійної працездатності внаслідок виробничої травми в 1961 році. Рішення про відсотки прийняте на підставі направлення Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві.

За скаргою ОСОБА_1 він був оглянутий Вінницькою обласною МСЕК № 2 11.01.2010 року, яка підтвердила рішення Вінницької міської МСЕК № 1.

За результатами огляду Центральної медико-соціальної комісії м. Києва від 21.04.2010 року встановлено 2 групу інвалідності загального захворювання безстроково зі втратою 30 % працездатності по наслідках виробничої травми. Діагноз: гіпертонічна хвороба ІІІ ступеню ІХС: стабільна стенокардія напруги, післяінфарктний (1996 рік) та атеросклеротичний кардіосклероз. Після травматична ампутаційна кукса І пальця правої кисті на рівні п'ястково-фалангового суглоба.

Наявність після травматичної ампутаційної кукси І пальця правої кисті на рівні п'ястково-фалангового суглоба не дає підстав для встановлення інвалідності з приводу виробничої травми.

Згідно п. 9-11 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 р. № 1317, інвалідність, що настала внаслідок нещасного випадку на виробництві, встановлюється на підставі результатів огляду потерпілого членами комісії та акта про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, за формою, визначеною постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2004 р. № 1112 (Офіційний вісник України, 2004 р., № 35, ст. 2337), або на підставі рішення суду про встановлення факту отримання травми на виробництві.

Інвалідність, що настала внаслідок професійного захворювання, передбаченогопереліком професійних захворювань, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 листопада 2000 р. № 1662 (Офіційний вісник України, 2000 р., № 45, ст. 1940), встановлюється у разі наявності акта розслідування хронічного професійного захворювання, складеного за формою згідно з додатком 15 до Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2004 р. № 1112 (Офіційний вісник України, 2004 р., № 35, ст. 2337), та висновку спеціалізованого лікувально-профілактичного закладу охорони здоров'я, який має право встановлювати остаточний діагноз щодо професійних захворювань.

Ступінь втрати професійної працездатності працівників (у відсотках), ушкодження здоров'я яких пов'язане з виконанням ними трудових обов'язків, та потреба у медичній і соціальній допомозі визначаються на підставі направлення лікувально-профілактичного закладу, роботодавця або уповноваженого ним органу чи профспілкового органу підприємства, на якому потерпілий одержав травму чи професійне захворювання, або робочого органу виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, суду чи прокуратури. Огляд потерпілого проводиться комісією за участю представника Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань після подання акта про нещасний випадок на виробництві, акта розслідування професійного захворювання за встановленими формами та висновку спеціалізованого медичного закладу (науково-дослідного інституту професійної патології або його відділення) про професійний характер захворювання.

П. 27 даного Положення вказує, що підставою для встановлення II групи інвалідності є стійкі, вираженої важкості функціональні порушення в організмі, зумовлені захворюванням, травмою або вродженою вадою, що призводять до значного обмеження життєдіяльності особи, при збереженій здатності до самообслуговування та не спричиняють потреби в постійному сторонньому нагляді, догляді або допомозі.

В ході судового розгляду відповідач звертався до суду з клопотанням про забезпечення його безоплатною правовою допомогою та участю прокурора в судовому засіданні.

В ході судового розгляду позивач пояснив, що він неодноразово усно та письмово звертався зі скаргами до органів прокуратури та за наданням правової допомоги до Вінницького місцевого центру з надання безоплатної правової допомоги.

При цьому йому було відмовлено в наданні правової допомоги, оскільки він не є суб'єктом права на безоплатну правову допомогу. Так, п. 1 ч. 1 ст. 14 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» вказує, що право на безоплатну вторинну правову допомогу згідно з цим Законом та іншими законами України мають такі категорії осіб: 1) особи, які перебувають під юрисдикцією України, якщо середньомісячний сукупний дохід їхньої сім'ї нижчий суми прожиткового мінімуму, розрахованого та затвердженого відповідно до Закону України "Про прожитковий мінімум" для осіб, які належать до основних соціальних і демографічних груп населення, інваліди, які отримують пенсію або допомогу, що призначається замість пенсії, у розмірі менше двох прожиткових мінімумів для непрацездатних осіб, - на всі види правових послуг, передбачені частиною другою статті 13 цього Закону.

Водночас прокурор в передбаченому нормами ст.ст. 45, 46 ЦПК України порядку до суду не звертався. Також не вбачається підстав для залучення органів державної влади та органів місцевого самоврядування для подання висновків на виконання своїх повноважень.

Суд також звертає увагу, що одна з вимог про поновлення страхової виплати за втрату професійної працездатності в розмірі 30% з часу вступу в дію Закону України від 23.09.2009 року № 1105-ХIV по 20.07.2009 року Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві. Однак позивач не змінював позовні вимоги та не ставив питання про залучення співвідповідача.

Водночас ЦПК України не передбачає можливості залучення відповідача за ініціативою суду. Так, ст. 33 ЦПК України вказує, що суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

В ході судового розгляду представник відповідача вказав, що позивачеві раніше відмовляли в задоволенні позову.

Ухвалою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 31.12.2014 року у відкритті провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до Медико - соціальної експертної комісії № 1 м. Вінниці, в особі голови МСЕК № 1 - ОСОБА_3, про незаконне позбавлення інвалідності 3 - ї групи - трудове каліцтво і позбавлення пенсії по інвалідності, та поновлення інвалідності, та про визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках і про призначення потерпілому щомісячної страхової виплати та стягнення матеріальної і моральної шкоди з МСЕК - 1 м. Вінниці, в особі Голови МСЕК - 1 - ОСОБА_3 відмовлено.

Суд вказав, що специфіку правовідносин, що склались між позивачем та відповідачем (відповідними службовими особами суб'єкта владних повноважень), а саме те, що такі відносини мають публічно - правовий характер влади - підпорядкування, та вони безпосередньо пов'язані з виконанням суб'єктом владних повноважень в процесі провадження своєї діяльності своїх визначеним законом прав та обов'язків відносно позивача, та саме результат такої діяльності і оскаржується позивачем, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 можуть бути предметом розгляду адміністративного судочинства за відповідним адміністративним позовом.

Ухвалою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 11.03.2015 року, залишеною без змін згідно ухвали Вінницького апеляційного адміністративного суду від 21.04.2015 року, відмовлено у відкритті провадження у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до медико - соціальної експертної комісії №1 м. Вінниці про поновлення інвалідності 3-ї групи трудового каліцтва, поновлення ступеня втрати професійної працездатності та стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Суд вказав, що позивач звернувся в суд в порядку адміністративного судочинства та пред'явив вимоги до медико - соціальної експертної комісії, що не є суб'єктом владних повноважень, суд приходиться до висновку, що даний позов підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, а не у порядку адміністративного судочинства.

Суд звертає увагу на те, що право кожного на звернення до суду за захистом своїх прав і свобод закріплено в статті 55 Конституції України.

Відповідно до частини першої статті 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується право на суд, захист його прав, свобод та законних інтересів незалежним і безстороннім судом. Ця норма закону є виконанням вимог Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в пункті 1 статті 6 якої закріплено право кожного на справедливий, публічний судовий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безпосереднім судом.

Відповідно до статей 2, 3 Закону України «Про суд і статус суддів» завданням суду є забезпечення кожному права на справедливий суд при здійсненні правосуддя на засадах верховенства права. Реалізація права на справедливий судовий розгляд передбачає, зокрема, забезпечення доступу до правосуддя. Судова система забезпечує доступність правосуддя для кожної особи в порядку, встановленому Конституцією України та законами України. Європейський суд з прав людини трактує доступ до правосуддя як одне з фундаментальних прав людини і громадянина, яке випливає зі змісту права на справедливий, незалежний безсторонній суд, утворений на підставі закону.

За таких обставин судом розглянуто справу в порядку, передбаченому ЦПК України. Так, ч. 10 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» зазначає, що справи про оскарження рішень медико-соціальної експертної комісії, повідомлень медичних установ і актів розслідування нещасних випадків й хронічних професійних захворювань підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки спір стосується здоров'я фізичної особи, що є її особистим немайновим правом, захист якого здійснюється, зокрема, за нормами цивільного законодавства (стаття 275 ЦК), або виникають із трудових правовідносин, а вказана комісія, хоча згідно з пунктом 4 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 року № 1317, перебуває у віданні Міністерства охорони здоров'я України, проте відповідно до встановленого переліку прав і обов'язків (пункти 11 - 14 Положення) не здійснює владних управлінських функцій, а спір не стосується господарської діяльності юридичних осіб.

За таких обставин суд вказує, що попередніми судовими рішеннями спір не вирішувався по суті, а позивачу відмовляли у відкритті провадження в справі. При цьому суд звертає увагу, що позивач є престарілою особою, 1937 року народження, інвалідом 2 групи, та недопустимим є обмеження в доступі до правосуддя. Також суд зазначає, що ухвалою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 31.12.2014 року відмовлено у відкритті провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до Медико - соціальної експертної комісії № 1 м. Вінниці, тоді як спір розглянуто в межах позовних вимог до юридичної особи Вінницького обласного центру медико-соціальної експертизи.

В ході судового розгляду суд сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснив особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. При цьому позивачем не заявлялись клопотання щодо залучення інших осіб, які беруть участь в справі, забезпечення чи витребування доказів (призначення експертизи тощо).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 9-11, 27 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 року № 1317, ст.ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, суд, -

Вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Вінницького обласного центру медико-соціальної експертизи про поновлення інвалідності ІІІ групи відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Вінницької області протягом десяти днів з дня проголошення.

Суддя