Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Дербенцевої Т.П., Касьяна О.П., Остапчука Д.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до товариства з додатковою відповідальністю «Гадяцький елеватор» про поновлення на роботі, виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди

за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 26 травня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 03 липня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до товариства з додатковою відповідальністю «Гадяцький елеватор» (далі - ТДВ «Гадяцький елеватор») про поновлення на роботі, виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди.

Вимоги обґрунтовано тим, що згідно наказу № 31 від 26 липня 2007 року та гарантійного листа товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Агро-Трейд» він був прийнятий на посаду заступника директора по комбікормовому виробництву ВАТ «Гадяцький елеватор». У 2011 році ВАТ « Гадяцький елеватор» реорганізовано у ТДВ «Гадяцький елеватор», про що у його трудовій книжці зроблено відповідний запис, але не вказано на яку посаду його було переведено. За період його роботи на даному підприємстві він не був ознайомлений із переведенням на інші посади та зміною розмірів посадових окладів, а 25 вересня 2013 року наказом № ГЭ/К-0138, виданим директором ТДВ « Гадяцький елеватор» його було звільнено на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку із скороченням штату.

Зазначав, що звільнення відбулося без дотримання трудового законодавства, так як директором підприємства не було обґрунтовано необхідності скорочення штату працівників та їх звільнення, не складено та не затверджено новий штатний розпис, не попереджено персонально про наступне вивільнення не пізніше ніж за два місяці, не запропоновано іншу роботу на даному підприємстві, не повідомлено державну службу зайнятості про наступне вивільнення працівника, не видано йому в день звільнення належно оформлену трудову книжку і копію наказу про звільнення з роботи та не проведено з ним розрахунку у встановлений законом термін.

Крім того, у зв'язку з незаконними діями керівництва йому було завдано моральну шкоду, яка полягає в тому, що ним були втрачені нормальні життєві зв'язки, що вимагало від нього додаткових зусиль для організації його життя.

Посилаючись на наведені обставини, позивач просив поновити його на роботі на посаді заступника директора по комбікормовому виробництву ТДВ «Гадяцький елеватор», стягнути з ТДВ «Гадяцький елеватор» на його користь середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу із 25 червня 2013 року, моральну шкоду у розмірі 40 000 грн та допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та виплати середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу.

Рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 26 травня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 03 липня 2014 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу апеляційного суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

За вимогами ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Звільнення за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу (ч. 2 ст. 40 КЗпП України).

За ч. ч. 1-3 ст. 49-2 КЗпП України, про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі, якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України «Про зайнятість населення», власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників.

У справі встановлено, що згідно наказу № 31 від 24 липня 2007 року ОСОБА_4 прийнятий на роботу до ВАТ «Гадяцький елеватор» на посаду заступника директора по комбікормовому виробництву з 26 липня 2007 року.

У 2011 році ВАТ «Гадяцький елеватор» реорганізовано у ТДВ «Гадяцький елеватор». Наказом від 10 січня 2008 року позивача переведено на посаду начальника по комбікормовому виробництву у зв'язку з виробничою необхідністю. З метою приведення у відповідність назви посади до професійної назви роботи (посади), передбаченої національним Класифікатором професій ДК 003:2010, наказом від 01 квітня 2013 року № ГЄ/К-0032/1 посаду начальника комбікормового виробництва перейменовано на посаду начальника виробництва.

Накази від 10 січня 2008 року та 01 квітня 2013 року № ГЄ/К-0032/1 позивачем не оскаржені та не скасовані.

Наказом директора ТДВ «Гадяцький елеватор» № 81-А від 17 липня 2013 року внесено зміни в організаційну структуру підприємства з 26 вересня 2013 року, а саме: проведено об'єднання структурних підрозділів дільниці № 3 та дільниці № 5, в результаті об'єднання утворився структурний підрозділ дільниця № 3, яка підпорядковується безпосередньо директору підприємства.

Згідно наказу № 82-А «Про внесення змін до штатного розпису та скорочення штату» від 17 липня 2013 року із 26 вересня 2013 року скорочується та виводиться із штатного розпису ТДВ «Гадяцький елеватор» посада начальника виробництва, яку обіймав позивач.

Наказом № 83-А «Про попередження про звільнення працівника за скороченням штату» від 17 липня 2013 року наказано начальнику відділу кадрів попередити позивача про скорочення у штатному розписі посади «начальник виробництва» з 26 вересня 2014 року, запропонувати позивачу іншу роботу на всіх вільних посадах відповідно до його кваліфікації, у випадку відмови від роботи на запропонованих посадах або неможливості переведення його на інші посади, розірвати трудовий договір на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України з дотриманням вимог чинного законодавства.

Відповідно до наказу директора ТДВ «Гадяцький елеватор» № ГЄ/К-0138 від 25 вересня 2013 року начальника виробництва ОСОБА_4 звільнено з посади у зв'язку зі скороченням штату відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України з 25 вересня 2013 року.

Повно та всебічно дослідивши обставини, щодо яких у сторін виник спір, із належною оцінкою здобутих доказів, суди встановили, що штатний розпис керівників, фахівців, службовців та робітників ТДВ «Гадяцький елеватор» станом на 26 вересня 2013 року не передбачає посади начальника виробництва, яку обіймав позивач (а. с. 54-56), від ознайомлення із відповідним наказом про наступне вивільнення ОСОБА_4 відмовився та про такі обставини повідомлявся телеграмою (а. с. 31-34), вільні посади відповідно до кваліфікації позивача на момент скорочення штату у ТДВ «Гадяцький елеватор» відсутні.

На підставі встановленого суди дійшли обґрунтованого висновку про те, що зміни в організації виробництва і праці у ТДВ «Гадяцький елеватор» дійсно мали місце, про наступне вивільнення позивач повідомлявся у відповідності до вимог ст. 49-2 КЗпП України, перевести позивача на іншу роботу на підприємстві відповідно до його кваліфікації відповідач не мав можливості, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

Щодо доводів касаційної скарги про невидачу трудової книжки, то такі обставини судами перевірені, внаслідок чого з'ясовано перебування трудової книжки на момент звільнення у позивача та відсутність вини ТДВ «Гадяцький елеватор» у її невидачі.

Доведення до відома державної служби зайнятості про наступне вивільнення ОСОБА_4 підтверджується відміткою відповідальної особи центру зайнятості на звіті відповідача за формою №4-ПН (а. с. 35), тому доводи касаційної скарги відхиляються й у цій частині.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 26 травня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 03 липня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Т.П. Дербенцева О.П. Касьян Д.О. Остапчук