Справа №265/5742/15-ц
Провадження №2/265/2401/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2015 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Ковтуненко О. В.,

за участю секретаря Бабенко А.Г.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради Донецької області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

25 серпня 2015 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 05 серпня 2012 року померла її мати ОСОБА_3 Після її смерті відкрилась спадщина, у склад якої увійшли 2/25 частки домоволодіння № 81 по вулиці Дружби в місті Маріуполі, належні померлій на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 08 вересня 2010 року. Вона є спадкоємцем за заповітом, та 02 жовтня 2012 року звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак оформити своє спадкове право не може, оскільки ОСОБА_3 не зареєструвала свідоцтво про право на спадкування у Маріупольському БТІ. 17 січня 2014 року нотаріус своєю постановою відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадкування після смерті ОСОБА_3 Посилаючись на діюче законодавство, просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, померлої 05 серпня 2012 року, на 2/25 часток домоволодіння № 81 по вулиці Дружби в місті Маріуполі, житлова площа якого 43,4 кв.м, загальна площа 66,4 кв.м.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, дала пояснення, аналогічні викладеним у позові, додала, що її матері належало 21/25 та 2/25 часток спірного домоволодіння. На 21/25 часток вона вже оформила свої спадкові права та прийняла цю спадщину. 2/25 будинку прийняти не може, оскільки мати не зареєструвала своє право власності на них, про що позивачка дізналась при оформленні спадщини. Зазначала, що вона є єдиною спадкоємицею після матері.

Представник відповідача ОСОБА_2, діючий на підставі довіреності, проти позовних вимог заперечував, обґрунтовуючи тим, що ОСОБА_3 право власності на 2/25 часток будинку № 81 по вулиці Дружби в місті Маріуполі не оформила, хто на даний час є власником спірної частки домоволодіння, не відомо. Факт прийняття ОСОБА_3 цієї частки у спадщину не підтверджений.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 28 вересня 2010 року державним нотаріусом Четвертої маріупольської державної нотаріальної контори ОСОБА_4, реєстровий № 1-1915, ОСОБА_3 прийняла спадщину після смерті її сина ОСОБА_5, яка складалася з 2/25 частини жилого будинку №81 по вулиці Дружби у місті Маріуполі.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного Кодексу України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб.

Судом встановлено, що право на спадщину у вигляді спірної частки будинку ОСОБА_3 не зареєструвала.

Згідно свідоцтва про смерть, виданого 06 серпня 2012 року Оржджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_3 померла 05 серпня 2012 року, про що складено відповідний актовий запис за № 1035.

Також встановлено, що позивач у справі, ОСОБА_1 є рідною донькою померлої ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_6, з якого вбачається, що остання народилась 20 червня 1976 року, її батьками є: батько ОСОБА_7, Мати ОСОБА_8; свідоцтвом про укладення шлюбу між ОСОБА_9 та ОСОБА_6, з якого вбачається, що ОСОБА_9 та ОСОБА_6 уклали шлюб 18 березня 1994 року, після чого дружині присвоєне прізвище «Шамлі»; свідоцтвом про розірвання шлюбу між ОСОБА_10 та ОСОБА_8, з якого вбачається, що шлюб між ОСОБА_10 Іванвичем та ОСОБА_8 розірвано 03 березня 1974 року, прізвище останньої після розірвання шлюбу ОСОБА_3 (а.с.44, 44зв, 34).

08 вересня 2010 року ОСОБА_3 склала заповіт, відповідно до якого, все належне їй майно, де б воно не знаходилось, та з чого б воно не складалось, та взагалі все те, на що вона матиме за законом право, вона заповідала ОСОБА_11 (а.с.38).

Статтею 1254 ч. 2 ЦК України передбачено, що заповідач має право у будь який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить.

Як вбачається з заповіту від 06 червня 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_12, ОСОБА_3 заповідала усе її майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй належатиме на день смерті і на що вона за законом матиме право, позивачці ОСОБА_1Б.(а.с.28).

Також встановлено, що рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 15 жовтня 2013 року було відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_11 до ОСОБА_1 про визнання недійсним заповіту від 06 червня 2011 року посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_12 Рішення набрало законної сили 29 жовтня 2013 року (а.с. 45зв.-47).

Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

За ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, щ прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (шість місяців з часу відкриття спадщини), він не заявив про відмову від неї.

З матеріалів спадкової справи вбачається, що ОСОБА_1 на час відкриття спадщини постійно проживала разом з ОСОБА_3, що підтверджується копією домової книги для реєстрації громадян, які проживають в ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.26зв.-27зв.), та 02 жовтня 2012 року, тобто у передбачений законом строк, звернулась до приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_12 із заявою про прийняття спадщини після померлої матері ОСОБА_3

Однак нотаріусом відмовлено у видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті її матері ОСОБА_3, померлої 05 серпня 2012 року, на 2/25 часток житлового будинку № 81 по вулиці Дружби в місті Маріуполі, оскільки право власності ОСОБА_3 на вказану частку будинку не зареєстроване у міському комунальному підприємстві «Маріупольське бюро технічної інвентаризації» (постанова приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_13, а.с. 73).

У п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

У теперішній час зареєструвати право власності ОСОБА_3 на квартиру за вказаною адресою у встановленому законом порядку неможливо, оскільки за ч. 4 ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється в момент її смерті.

Посилання відповідача на те, що право власності ОСОБА_3 на спірну спадщину нічим не підтверджено, суд вважає безпідставними та такими, що спростовані у судовому засіданні наданими доказами, зокрема, свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим Четвертою маріупольською державною нотаріальною конторою 28 вересня 2010 року, дублікат якого видано Четвертою маріупольською державною нотаріальною конторою 15 листопада 2013 року ОСОБА_1 замість втраченого (а.с.6, 73).

Аналізуючи наявні докази в їх сукупності, з урахуванням положень пункту 3.3 ОСОБА_14 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13, приймаючи до уваги, що позивачка, як спадкоємиця, яка прийняла спадщину, позбавлена можливості оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем, суд дійшов переконливого висновку про задоволення позову у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради Донецької області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати право власності на 2/25 часток житлового будинку 81 (загальною площею 66,4 кв.м., житловою площею 43,4 кв.м.) по вулиці Дружби в місті Маріуполі за ОСОБА_1 у порядку спадкування за заповітом від 06 червня 2011 року після смерті ОСОБА_3, яка померла 05 серпня 2012 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області в місті Маріуполі через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя