Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 334/8117/14-ц Головуючий у 1 інстанції: Дубина Л.А.
Провадження № 22-ц/778/2135/15 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

" 14" квітня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Бондаря М.С.,

суддів: Дашковської А.В.,

Подліянової Г.С.,

при секретарі: Мельнику З.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Родовід Банк" на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 04 лютого 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Родовід Банк" до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4, про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2014 року ПАТ "Родовід Банк" звернулось до суду з позовом, який протягом розгляду справи уточнило, до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

В обґрунтування позовних вимог зазначило, що 07.02.2008 року між ВАТ "РОДОВІД БАНК" (правонаступником якого є ПАТ "РОДОВІД БАНК") та ОСОБА_4 укладено кредитний договір №34/СЖ-003.08.2, із змінами, внесеними додатковим договором від 01.07.2009 p., додатковим договором № 2 від 15.11.2010 р. та додатковим договором № 3 від 14.01.2011р., згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 100 400,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 07.02.2011 року.

В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між AT "РОДОВІД БАНК" та ОСОБА_3 укладено договір іпотеки від 07.02.2008 року, згідно якого ОСОБА_3 надала в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру, № 18, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, пр. Леніна, буд. 189, яка належить їй на праві власності.

ОСОБА_4 були порушені умови кредитного договору щодо своєчасного повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків внаслідок чого станом на 20.06.2014 року виникла заборгованість у розмірі 118 179,57 доларів США, що еквівалентно 1 400 973,07 гривень за курсом НБУ, та 22 594 696,77 грн., а саме: сума простроченої заборгованості за кредитом - 81304,95 доларів США, що еквівалентно 963 838,72 грн.; сума простроченої заборгованості за процентами - 36 874,62 доларів США, що еквівалентно 437 134,35 грн.; сума нарахованої пені за прострочення кредиту - 18 854 616,40 грн.; сума нарахованої пені за прострочені проценти - 3 624 694,21 грн.; сума нарахованих 3% річних за прострочення кредиту - 96 776,67 грн.; сума нарахованих 3% річних за прострочення процентів - 18 609,49 грн.

На підставі зазначеного просило звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру № 18, що знаходиться за адресою: Запорізька область, м. Запоріжжя, пр. Леніна, буд. 189, що належить ОСОБА_3 на користь AT "РОДОВІД БАНК" в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_4 за кредитним договором № 34/СЖ-003.08.2 від 07.02.2008 p., укладеного між ОСОБА_4 та AT "РОДОВІД БАНК", яка станом на 20.06.2014 р. становить 118 179,57 доларів США та 22 594 696,77 грн., шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України "Про виконавче провадження", встановивши початкову ціну предмету іпотеки на рівні не нижчому на звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності, незалежним експертом на стадії оцінки майна. Стягнути з ОСОБА_3 на його користь судовий збір 3654,00 грн.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14 січня 2014 року залучено до участі в якості третьої особи ОСОБА_4

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 04 лютого 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ПАТ "Родовід Банк" подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на дотримання строку позовної давності, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про задоволення позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що 07.02.2008 року між ОСОБА_4 та ПАТ "Родовід Банк" укладено кредитний договір №34/СЖ-003.08.2, з за умовами якого ОСОБА_4 отримав кредит на споживчі цілі у вигляді кредитної лінії на суму 27800,00 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16,00 % річних, з кінцевим строком повернення 07.02.2011 року (п.1.1 договору) (а.с.7-10).

Кредитний договір забезпечений заставою квартири №18, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, пр. Леніна, буд. 189, про що між Банком і власником квартири ОСОБА_3 в цей же день був укладений іпотечний договір (а.с.23-25). Вартість предмету іпотеки сторони вказаного договору визначили у розмірі 160 647,04 доларів США (п.1.5. іпотечного договору).

За змістом п.3.3 Кредитного договору при непогашенні заборгованості перед банком у строк, передбачений п.1.1 цього договору (07.02.2011 року), банк звертає стягнення на передане в іпотеку нерухоме майно.

Аналогічні положення містяться у пункті 3.1.1. Договору іпотеки.

Відповідно до п. 2.4.1 Договору іпотеки при невиконанні або неналежному виконанні позичальником основного зобов'язання та умов Договору іпотекодержатель зобов'язаний надіслати іпотекодавцю та позичальнику письмову вимогу про усунення порушень або усунення порушення основного зобов'язання. Ця вимога повинна бути оформлена письмово у вигляді офіційного листа.

Судом правильно встановлено, що ОСОБА_4 не виконав своїх зобов'язань за кредитним договором, і до встановленого у договорі строку - 07.02.2011 року не повернув отримані кредитні ресурси, не сплатив проценти за користування ними, а також інші платежі передбачені умовами договору, у зв'язку з чим банк звернувся до суду з позовом до нього про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 03.12.2012 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Родовід Банк" до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості на користь банка, скасованим рішенням апеляційного суду Запорізької області від 20 лютого 2013 року в частині відмови в стягненні пені з ОСОБА_4 стягнуто заборгованість в розмірі 91 827,35 доларів США, що еквівалентно 733 838,26 грн., яка складається із заборгованості за кредитом у сумі 81 304,95 доларів США, заборгованості по нарахованим і несплаченим відсоткам - 10 522,40 доларів США, та пеню у сумі 18 365 доларів США, що еквівалентно 46763,90 грн.( а.с.87-90).

За змістом частини першої статті 575 Цивільного кодексу України(далі - ЦК України) та статті 1 Закону України "Про іпотеку"іпотека як різновид застави, предметом якої є нерухоме майно, - це вид забезпечення виконання зобов'язання, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, передбаченому цим Законом.

Загальне правило про звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) закріплене у статті 590 ЦК Україний передбачає можливість такого звернення на підставі рішення суду в примусовому порядку, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 ст. 590 ЦК Українивизначено, що заставодержатель набуває право звернення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, саме з 07.02.2011 року у банку виникло право вимоги за Договором іпотеки до ОСОБА_3.

Судом першої інстанції також встановлено, та не спростовано сторонами у справі, що письмова вимога банку про виконання зобов'язання в порядку ст.35 Закону України "Про іпотеку" від 26.06.2014 року ОСОБА_3 не отримувала.

З позовом до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки банк звернувся до суду 27.08.2014 року, тобто після спливу 07.02.2014 року трирічного строку позовної давності, про застосування якого було заявлено стороною ( а.с.42).

З огляду на викладене, висновок суду про те, що на момент спливу строку кредитного договору боржник свої зобов'язання щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування ним не виконав, а банк з позовом до іпотекодавця про звернення стягнення на майно звернувся з порушенням строку позовної давності, є обґрунтованим та таким, що відповідає обставинам справи.

Довід апеляційної скарги про неправомірне застосування судом першої інстанції позовної давності колегія суддів вважає неприйнятним з наступних підстав.

Згідно зі статтею 3 Закону України "Про іпотеку"іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Відповідно до статті 256 ЦК Українипозовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Статтею 257 ЦК Українизагальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За загальним правилом перебіг загальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться в статтях 252- 255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

Отже, за змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Аналогічна позиція викладена постанові Верховного Суду України від 18 березня 2015 року по цивільній справі №6-30ц15.

Посилання апеляційної скарги на те, що боржник - ОСОБА_4 25.11.2011 року здійснив погашення заборгованості в розмірі 3,52 доларів США та своїми діями перервав перебіг строку позовної давності, не може бути взято до уваги з огляду на положення п.п.1,3 ст.264 ЦК України про те, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що саме відповідач ОСОБА_3 своїми діями визнала борг або інші обов'язки за іпотечним договором, укладеним між нею та позивачем.

За таких обставин колегія вважає, що ухвалене в справі судове рішення відповідає вимогам закону й підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Родовід Банк" відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 04 лютого 2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: