Справа № 346/4759/14-ц
Провадження № 22-ц/779/94/2015
Головуючий у 1 інстанції Васильковський В. В.
Суддя-доповідач Беркій О.Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Беркій О.Ю.,

суддів: Пнівчук О.В., Соколовського В.М.,

секретаря Бойчука Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства «Коломийський лісгосп», виконавчого комітету Шепарівцівської сільської ради, Шепарівцівської сільської ради про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити дії, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Коломийського міськрайонного суду від 18 листопада 2014 року,-

в с т а н о в и л а :

У серпні 2014 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ДП «Коломийський лісгосп», виконавчого комітету Шепарівцівської сільської ради про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 12 березня 1999 року виконавчий комітет Шепарівцівської сільської ради видав її батькам - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ордер на службове жиле приміщення по АДРЕСА_1, яке знаходиться на балансі ДП «Коломийський лісгосп».

Зазначала, що з моменту одержання батьками квартири, вона проживає за вказаною адресою, там же зареєстрована і її донька. Договір найму житлового приміщення в будинку Коломийського держлісгоспу укладався з її батьком, з 2003 року - з матір'ю, а з 2005 року - з нею.

Маючи намір приватизувати дану квартиру та отримати ордер на житлове приміщення, вона звернулась до ДП «Коломийський лісгосп» та Шепарівцівської сільської ради, проте, їй було відмовлено, у зв'язку з тим, що дане приміщення не являється комунальною власністю сільської громади, а є власністю ДП «Коломийський лісгосп».

Посилаючись на те, що їй незаконно відмовлено в приватизації квартири та у видачі ордеру на неї, просила визнати незаконними відмову ДП «Коломийський лісгосп» та Шепарівцівської сільської ради в проведенні приватизації квартири АДРЕСА_1, визнати за нею право на приватизацію вказаної квартири, зобов'язати Шепарівцівську сільську раду, ДП «Коломийський лісгосп» провести приватизацію квартири АДРЕСА_1 та видати свідоцтво про право власності на неї та зобов'язати виконавчий комітет Шепарівцівської сільської ради видати ордер на житлове приміщення.

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 08 жовтня 2014 року до участі у розгляді справи залучено Шепарівцівську сільську раду.

Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 18 листопада 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі на дане рішення ОСОБА_2 посилається на неповне з'ясування судом обставин, що мають істотне значення для справи і на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вважає, що суд не дослідив належним чином, чи спірне житлове приміщення віднесене до службових і безпідставно відмовив у задоволенні позовних вимог.

Зазначає, що згідно ст. 118 ЖК Української РСР жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів, тобто органом місцевого самоврядування.

Проте, згідно відповіді виконавчого комітету Шепарівцівської сільської ради від 19.03.2014 року №1/02.2-11/07 - рішення виконкому сільської ради про надання квартирі АДРЕСА_1 статусу службової та про перевід жилих приміщень в нежитлові не приймалось.

Жодних доказів про те, що спірне житлове приміщення є службовим, відповідачі не надали, як і не довели, що приміщення є нежитловим.

Разом з тим, суд прийшов до висновку, що дана квартира є службовим житловим приміщенням і нежитловим, одночасно, що є неможливим.

Невірним є й посилання суду на Закон України «Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності», який на дані правовідносини не поширюється.

У зв'язку з викладеним, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

В судовому засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_2 - ОСОБА_5 апеляційну скаргу підтримала з наведених вище мотивів.

Представник ДП «Коломийський лісгосп» - Іванів В.В. апеляційну скаргу заперечив, посилаючись на її безпідставність.

Представник виконавчого комітету та Шепарівцівської сільської ради в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце судового розгляду належним чином повідомлявся.

Вислухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЖК Української РСР жилі будинки і жилі приміщення в будівлях, що належать державі, є державним житловим фондом.

Частиною 1 ст. 5 ЖК Української РСР передбачено, що державний житловий фонд перебуває у віданні місцевих Рад народних депутатів (житловий фонд місцевих Рад) та у віданні міністерств, державних комітетів і відомств (відомчий житловий фонд).

Згідно із ч. 1 ст. 118 зазначеного Кодексу службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв'язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів.

З матеріалів справи вбачається, що мати позивачки - ОСОБА_4 з 20 жовтня 1968 року і до виходу на пенсію у 2004 році працювала у Шепарівцівському лісництві Коломийського лісокомбінату тресту «Прикарпатліс» майстром лісових культур, майстром лісу та на інших посадах. Батько - ОСОБА_7, який був репресований у 1950 році та реабілітований у 1956 році, з 14 серпня 1964 року по 20 березня 1998 року також працював у Шепарівцівському лісництві.

У березні 1999 року директор Коломийського держлісгоспу надав дозвіл, на підставі якого 12 березня 1999 року виконавчий комітет Шепарівцівської сільської ради видав батькам позивачки ордер на право зайняття службового житлового приміщення, загальною площею 57 кв.м., яке складається з двох кімнат, кухні та веранди (ізольовані) у відомчому будинку Шепарівцівського лісництва по АДРЕСА_1.

З часу одержання батьками ордеру позивачка проживала з ними, на даний час у квартирі зареєстрована вона та її дочка.

Також батьками щорічно укладались договори найму житлового приміщення в будинку Коломийського держлісгоспу, а після їх смерті такі договори включно по 2012 рік укладалися з позивачкою.

Судом встановлено, що будинок АДРЕСА_1 знаходиться на балансі ДП «Коломийське лісове господарство», частина будинку використовувалась і в даний час використовується як приміщення контори лісництва, а інша частина приміщення використовувалась і використовується як чотири службові квартири для працівників лісництва.

З метою приватизації квартири, позивачка неодноразово зверталася до ДП «Коломийський лісгосп» та Шепарівцівської сільської ради про видачу ордеру та надання дозволу на приватизацію, однак у проведенні приватизації та у видачі ордера їй було відмовлено.

Так, листом №340 від 19.05.2011 року ДП «Коломийський лісгосп» повідомило ОСОБА_2, що передача даного приміщення у приватну власність не передбачена чинним законодавством України.

Рішенням виконавчого комітету Шепарівцівської сільської ради №32 від 10 липня 2014 року позивачу відмовлено в оформленні передачі у приватну власність квартири, в якій вона проживає в АДРЕСА_1 у зв'язку з тим, що дане приміщення не являється комунальною власністю сільської громади, а є власністю ДП «Коломийський лісгосп».

Порядок приватизації квартир, що відносяться до державного житлового фонду, регулюється Законом України « Про приватизацію державного житлового фонду».

На підставі ст. 1 Закону приватизація державного житлового фонду - це відчуження зазначених квартир (будинків), кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два й більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв тощо) державного житлового фонду на користь громадян України.

Ч. 2 ст. 2 даного Закону визначено перелік об'єктів, які не підлягають приватизації, серед них - квартири (кімнати, будинки), віднесені у встановленому порядку до числа службових.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що житлове приміщення, щодо приватизації якого заявлено вимогу, не може бути об'єктом приватизації, оскільки спірне приміщення за своїм статусом є службовим житлом.

Доводи апелянта про те, що спірне житлове приміщення не є службовим, оскільки рішення виконкому сільської ради про надання квартирі статусу службової не приймалося, не заслуговують на увагу, оскільки відсутність рішень сільради стосовно віднесення спірного житла до службового не виключає такого його статусу.

При цьому колегія суддів виходить з того, що спірна квартира надавалася батькам позивачки у зв'язку з характером їх трудових відносин, квартира розташована в будинку, де частина приміщень є конторою держлісгоспу.

Про те, що квартира за своїм статусом була службовим житлом свідчить і ордер, який видавався батькам на службове жиле приміщення на підставі дозволу директора Коломийського держлісгоспу.

Враховуючи, що підставою для видачі ордера є спільне рішення адміністрації і профспілкового комітету підприємства, установи, організації, затверджене виконавчим комітетом районної, міської, районної у місті, селищної, сільської ради народних депутатів, який і видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення (ст. 58 ЖК України), колегія суддів вважає, що відсутні підстави для зобов'язання виконавчого комітету Шепарівцівської сільської ради видати ордер на житлове приміщення.

Рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Коломийського міськрайонного суду від 18 листопада 2014 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча О.Ю. Беркій

Судді: О.В. Пнівчук

В.М. Соколовський