Справа № 463/5712/14 Головуючий у 1 інстанції: Леньо С.І.
Провадження № 22-ц/783/2924/15 Доповідач в 2-й інстанції: Бакус В. Я.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого: судді Бакуса В.Я.,

суддів: Гірник Т.А., Левика Я.А.,

секретаря: Глинського О.А.,

з участю: позивача ОСОБА_1. та її представників ОСОБА_2., ОСОБА_3., відповідача ОСОБА_4., представника орган опіки та піклування Франківської районної адміністрації м. Львова Науменка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 16 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, треті особи - орган опіки та піклування Франківської районної адміністрації м. Львова, прокуратура Личаківського району м. Львова, про позбавлення батьківських прав, -

встановила:

рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 16 лютого 2015 року у задоволені вказаному вище позові відмовлено.

Рішення суду оскаржила позивач, просить його скасувати й ухвалити нове рішення, яким задовольнити її вимоги, позбавивши відповідача батьківських прав, посилаючись на те, що суд неповно з'ясував фактичні обставини справи, а відтак прийшов до помилкового висновку у відмові у задоволені вимог. Апелянт зазначає, що судом не враховано, що відповідач протягом десяти років не цікавиться сином, не приймає участі у її виховані, навчанні, не турбується про його здоров'я. Орган опіки та піклування дав висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу - позивача ОСОБА_1. та її представників ОСОБА_2., ОСОБА_3. на підтримання апеляційної скарги, відповідача ОСОБА_4. на заперечення апеляційної скарги, представника орган опіки та піклування Франківської районної адміністрації м. Львова Науменка О.В. на підтримання апеляційної скарги, вивчивши матеріали і обставини справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи в жовтні 2014 року ОСОБА_1. звернулася до суду із зазначеним позовом та просила позбавити відповідача батьківських прав відносно сина ОСОБА_5, посилаючись на те, що з 2004 року відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, вихованням сина не займається, ніякого зв'язку з ним не підтримує, не цікавиться його життям, здоров'ям та з цього часу з дитиною не бачиться, аліменти не сплачує.

Відмовляючи у задоволені вимог районний суд виходив з того, що в ході судового розгляду не встановлено, що відповідач умисно ухилявся від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Відповідно до ст. 213 ЦПК рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд, зокрема, вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Колегія суддів вважає, що зазначеним вимогам закону рішення районного суду не відповідає.

Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Наявність однієї із наведених обставин є самостійною підставою для позбавлення особи батьківських прав.

Встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який розірвали в 2004 році, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу 03 червня 2004 року зроблено запис за № 207, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с.7).

Під час перебування у шлюбі у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_5 (а.с.8).

Після розірвання шлюбу сторони проживають окремо, а син проживає разом з матір'ю та знаходиться на її виховані і утриманні.

Висновком органу опіки та піклування Франківської районної адміністрації м. Львова визнано за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_4. відносно сина ОСОБА_5., ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.10).

Як вбачається із свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_1 від 23 серпня 2014 року, син сторін - ОСОБА_5., ІНФОРМАЦІЯ_1., змінив 28 серпня 2014 року прізвище «ОСОБА_5» на прізвище «ОСОБА_5» (а.с.6).

Відповідно до довідки об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Окружна» з місця проживання та склад сім'ї № 1/17 від 17.10.2014 р., позивачка проживає в квартирі АДРЕСА_1, який належить цьому об'єднанню і її склад сім'ї - чоловік - ОСОБА_6, донька - ОСОБА_7. та син - ОСОБА_5. (а.с.13).

Відтак, зазначене свідчить, що син сторін взяв прізвище чоловіка позивачки.

Відповідно до довідки № 68 від 02.02.2015 р. Львівської академічної гімназії при Національному університеті «Львівська політехніка» син сторін займається в секції з «Футзалу» при Львівській академічній гімназії. Його спортивним захопленням - футболом, завжди цікавився та підтримував (як записано) батько ОСОБА_6., приводив та забирав з тренувань, цікавився його успіхами та оплачував витрати на форму, м'ячі, участь у змаганнях та ін. (а.с.61).

Як свідчить психолого-педагогічної характеристики сина сторін, останній навчається у 7-Б класі Львівської академічної гімназії, характеризується з позитивної сторони. Вихованням ОСОБА_5 займається ОСОБА_6., якого ОСОБА_5 називає батьком. ОСОБА_6. постійно відвідує батьківські збори, приходить до гімназії у разі потреби, оплачує додаткові освітні послуги, харчування ОСОБА_5 у гімназії, усі поїздки. Разом з дружиною і ОСОБА_5 бувають на спільних заходах, що проводяться у класі. Останній з великою повагою відноситься до них (а.с.11).

Крім того, у зазначеній характеристиці зазначено, що з першого класу навчання у гімназії класний керівник та однокласники іншого батька ОСОБА_5, крім ОСОБА_6., жодного разу не бачили.

Розрахунком заборгованості по аліментах, який складений державним виконавцем Личаківського відділу державної виконавчої служби Кичма С.І., за боржником ОСОБА_4. станом на 01.06.2014 року мається заборгованість по сплаті аліментів по виконавчому листі № 2-8371 від 15.12.2003 р. в сумі 46 787 грн. 26 коп., яка виникла починаючи з 2007 року (а.с.9).

Зазначене свідчить про відсутність участі відповідача у виконанні своїх обов'язків по вихованню дитини, піклуванні про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, відсутність вияву інтересу до внутрішнього світу дитини, матеріального забезпечення.

Будь-яких доказів на ствердження протилежного у справі немає, а відповідачем не представлено.

Згідно з приписами пунктів 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Матеріалами справи не підтверджується заперечення відповідача про те, що позивачка перешкоджала йому зустрічатися з дитиною, у спілкуванні з нею. Такі твердження є голослівними, будь-яких доказів на ствердження вказаних обставин ним не подано як до районного суду, так і до апеляційного суду. Зазначені обставини не підтверджені і в апеляційній інстанції ні позивачкою, ні органом опіки та піклування.

Будучи допитаним в суді неповнолітній ОСОБА_5. підтримав позов та підтвердив відсутність піклування відповідача про його фізичний і духовний розвиток, навчання, його інтересу до внутрішнього світу, відсутність спілкування.

Аналіз обставин та матеріалів справи свідчить про те, що ОСОБА_5 в свої 16-ть років має достатній рівень розуміння та усвідомлення питання позбавлення батьківських прав, зміст його прав щодо права жити і виховуватися в родині, право знати своїх батьків (жодного разу не назвав відповідача своїм батьком), право на турботу з боку батьків та на спільне проживання зі своїми батьками і на забезпечення його інтересів.

Реалізовуючи свої права неповнолітній висловив свою думку щодо позбавлення відповідача батьківських прав відносно нього та його право на зміну прізвища біологічного батька на прізвище чоловіка його матері та отримання паспорта з таким прізвищем.

Неврахування районним судом думки неповнолітнього та висновку органу опіки та піклування про позбавлення відповідача батьківських прав з мотивів, які викладені районним судом в рішенні, ґрунтується лише на припущеннях суду щодо можливого тиску на неповнолітнього, необдуманими висновками неповнолітнього.

Будь-яких доказів на ствердження зазначеного в матеріалах справи немає.

Аналіз матеріалів справи та показів свідків (технічний запис) свідчать про протилежне, в тому числі щодо свідомої поведінки відповідача в ухиленні від своїх обов'язків по вихованню дитини.

Напружені відносини між сторонами, як ствердив відповідач, не може бути виправданням для відсутності з його сторони прояву до сина батьківської турботи та любові, піклування про його фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя.

Відповідач в апеляційній інстанції ствердив, що з 2008 року не спілкується із сином.

А відтак, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення районного суду та ухвалення нового - про задоволення позову.

Задовольняючи вимоги позивача про позбавлення батьківських прав відповідача, колегія суддів враховує, що це є крайнім заходом, однак, з урахуванням конкретних обставин справ та того, що встановлено і доведено винну поведінку відповідача як батька, який ухиляється від виконання своїх обов'язків щодо виховання дитини, приходить до висновку про позбавлення відповідача ОСОБА_4. батьківських прав відносно сина ОСОБА_5., ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, що буде відповідати інтересам останнього, тобто дитини.

Колегія суддів вважає за необхідне роз'яснити відповідачу, що ст. 169 СК особам, позбавленим батьківських прав, надано право звернутися до суду з позовом про їх поновлення.

З урахуванням вимог ч. 5 ст. 164 СК України копію рішення суду про позбавлення батьківських прав слід надіслати органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження ОСОБА_5. - відділ реєстрації актів громадського стану Львівського міськвиконкому.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Як вбачається з матеріалів справи при поданні позову позивачем було сплачено 243 грн. 60 коп. судового збору (а.с.1) та 121 грн. 80 коп. судового збору при поданні апеляційної скарги (а.с.81), а відтак зазначені кошти (365 грн.40 коп.) слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Відповідно до ч. 2 ст. 314 ЦПК України апеляційний суд ухвалює рішення у випадках скасування судового рішення і ухвалення нового або зміни рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 305, п. 2 ч. 1 ст. 307, п.п. 2, 4 ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 314, ст.ст. 313, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 16 лютого 2015 року скасувати й ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнити.

Позбавити ОСОБА_4 батьківських прав відносно сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 365 (триста шістдесят п'ять) грн. 40 коп. сплаченого судового збору.

Копію рішення суду про позбавлення батьківських прав надіслати органу державної реєстрації актів цивільного стану - відділ реєстрації актів громадського стану Львівського міськвиконкому.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий: Бакус В.Я.

Судді: Гірник Т.А.

Левик Я.А.