Справа № 495/2170/15-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
10 серпня 2015 року м. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області
у складі: головуючого - одноособово судді Боярського О.О.
при секретарі Рачицькій І.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. БілгородДністровському цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання правочину удаваним,
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання правочину удаваним, а саме просить визнати договір дарування 13/100 часток адміністративної будівлі №27 по вул. Леніна, в м. Білгород-Дністровський Одеської області від 17.01.2014 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - удаваним; визнати дійсним договір купівлі-продажу 13/100 часток адміністративної будівлі №27 по вул. Леніна, в м. Білгород-Дністровський Одеської області від 17.01.2014 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2; визнати за ОСОБА_2 право власності на 13/100 часток адміністративної будівлі №27 по вул. Леніна, в м. Білгород-Дністровський Одеської області.
ОСОБА_1 у судове засідання не з'явилася, надала до суду письмову заяву відповідно до якої просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги визнає, заперечень немає.
Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не відомі.
З письмової згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 17.01.2014 року уклали договір дарування, відповідно до якого позивачка подарувала відповідачці 13/1ОО часток адміністративної будівлі № 27 по вул. Леніна, в м. Білгород-Дністровський Одеської області. Договір дарування був посвідчений приватним нотаріусом.
Позивачка зазначає, що фактично сторони по справі 17.01.2014 року уклали договір купівлі-продажу адміністративної будівлі № 27 по вул. Леніна, в м. Білгород-Дністровський Одеської області на підтвердження чого надає розписку від 10 січня 2014 року, відповідно до якої ОСОБА_1 взяла у ОСОБА_2 гроші в розмірі 341 430 грн., які ОСОБА_2 передала ОСОБА_1 за місцем свого фактичного проживання за продаж 13/100 часток адміністративної будівлі № 27 по вул. Леніна, в м. Білгород-Дністровський Одеської області. Крім того, у вказаній розписці зазначено, що ОСОБА_1 зобов'язується нотаріально оформити купівлю-продаж зазначеної вище нерухомості на користь ОСОБА_2.
Відповідно до ч. l ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати у майбутньому другій стороні (обдарованому) безоплатно майно (дарунок) у власність.
Частиною другою вказаної норми передбачено, що договір, що встановлює обов'язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування.
Відповідно до ст. 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили.
Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.
За таких обставин, для визнання угоди удаваною позивачу необхідно надати докази, а суду встановити, що обидві сторони договору діяли свідомо для досягнення якоїсь особистої користі, їх дії направлені на досягнення інших правових наслідків і приховують іншу волю учасників угоди.
Відповідно до п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" №9 від 06.11.2009 року, за удаваним правочином (стаття 235 ЦК) сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов'язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі статті 235 ЦК має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин.
Воля сторін в удаваному правочині спрямована на настання інших цивільно-правових наслідків, ніж ті, що передбачені правочином.
Відповідно до ч. 1 ст. 202, ч. 3 ст. 203 ЦК України головним елементом угоди (правочину) є вільне волевиявлення та його відповідність внутрішній волі сторін, які спрямовані на настання певних наслідків, то основним юридичним фактом, який підлягає встановленню судом є дійсна спрямованість волі сторін при укладенні договору та з'ясування питання про те, чи не укладена ця угода з метою приховати іншу угоду та яку саме.
Відповідно до ст. 202, 717 ЦК України, за своєю правовою природою договір дарування є, як правило, одностороннім договором та передбачає наявність з боку обдаровуваного лише волевиявлення на прийняття дарунку.
Правовою метою договору дарування є передача власником свого майна у власність іншої особи без отримання взаємної винагороди.
З огляду на вищевикладене, беручи до уваги надані позивачем письмові докази, а саме розписку позивачки про отримання від ОСОБА_2 грошивих коштів у сумі 341 430 грн. за продаж 13/100 часток адміністративної будівлі №27 по вул. Леніна, в м. Білгород-Дністровському Одеської області, що є беззаперечним доказом фактичного укладення 17.01.2015 року між сторонами договору купівлі-продажу. Таким чином, суд приходить до висновку, що укладення договору дарування від 17.01.2014 року (а.с. 6) вчинено з метою приховати інший правочин, а саме договір купівлі-продажу, а отже позовні вимоги ОСОБА_1 є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст. 202,203,235, 717 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 209, 213-215, 224-226 ЦПК України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання правочину удаваним - задовльнити.
Визнати договір дарування 13/100 часток адміністративної будівлі №27 по вул. Леніна, в м. Білгород-Дністровському Одеської області від 17.01.2014 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - удаваним.
Визнати дійсним договір купівлі-продажу 13/100 часток адміністративної будівлі №27 по вул. Леніна в м. Білгород-Дністровському Одеської області від 17.01.2014 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2.
Визнати за ОСОБА_2 право власності на 13/100 часток адміністративної будівлі №27 по вул. Леніна, в м. Білгород-Дністровському Одеської області, яка в цілому складається з адміністративної будівлі літ. "А": приміщення 23-1, 23-2, 23-3, 23-4, 2-2, туалет 2-3, 23-5, загальною площею 102,8 кв.м.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: