Номер провадження 6/754/128/15
У Х В А Л А

Іменем України

14.04.2015 Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого суддіСаламон О.Б.
при секретаріСолодухіній Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві подання Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції в м. Києві про затвердження мирової угоди на стадії виконання рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Головний державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції в м. Києві Р.В.Данилюк звернувся до суду з поданням про затвердження мирової угоди на стадії виконання рішення Деснянського районного суду м. Києва.

Учасники виконавчого провадження посилаються на досягнуту між сторонами домовленість щодо передачі нерухомого майна, тоді як на примусовому виконанні знаходиться виконавчий документ, виданий за рішенням суду, про стягнення коштів, що не стосується питання передачі нерухомого майна.

В судове засідання стягувач ОСОБА_3, боржник ОСОБА_4 та державний виконавець не з»явилися, хоча про розгляд подання повідомлялися належним чином.

Дослідивши матеріали цивільної справи № 2-1222/08 та надані докази, судом встановлено наступне.

25 жовтня 2013 року Деснянським районним судом м. Києва винесено рішення, на підставі якого стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 заборгованості за договором позики у розмірі 254 993,15 грн. та витрати по сплаті судового збору - 2 549,93 грн.

Матеріалами справи встановлено, що на виконанні у ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві знаходиться виконавче провадження з виконання виконавчого листа.

29 листопада 2013 року Деснянським районним судом м. Києва видано виконавчий лист №2-3941/13 по вищевказаній цивільній справі.

27 січня 2014 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом № 2-3941/13 виданим Деснянським районним судом м. Києва від 29 листопада 2013 року.

У вересні 2014 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 укладено мирову угоду, згідно з якою стягувач та боржник погоджують в рахунок виконання рішення суду щодо стягнення заборгованості визнати за ОСОБА_3 право власності на нежитлову будівлю (магазин) по АДРЕСА_1.

Відповідно до ч.1 ст. 372 ЦПК України, мирова угода, укладена між сторонами, або відмова стягувача від примусового виконання в процесі виконання рішення подається в письмовій формі державному виконавцеві, який не пізніше триденного строку передає її до суду за місцем виконання рішення для визнання.

Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України, суд має право перевірити і не визнати мирову угоду або не прийняти відмови стягувача від примусового виконання, якщо це суперечить закону або порушує права чи свободи інших осіб.

У відповідності до ст. 175 ЦПК України, мирова угода укладається сторонами на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмету позову.

Характерні ознаки мирової угоди:

· відповідає нормам закону;

· лише у справах позовного провадження;

· заснована на взаємних поступках сторін;

· може стосуватися лише прав та обов'язків сторін, які її укладають;

· обмежена предметом позову;

· не порушує прав, свобод чиінтересів третіх осіб.

Предметом даного спору є повернення грошових коштів за договором позики.

Разом з тим, ураховуючи положення ст. 372 ЦПК України, заява державного виконавця про затвердження мирової угоди та сама ж мирова угода (лише вересень 2014 року) не містять дати їх складання, а датою їх надіслання до суду для розгляду по суті - 18.03.2015 р.; заява не погоджена начальником ВДВС Десняського РУЮ у м. Києві, що позбавляє суд можливості затвердження мирової угоди без надання доказів державним виконавцем щодо дотримання ним вимог ст. 372 ЦПК.

Зокрема, у відповідності до вимог ст. 372 ЦПК України, державний виконавець після передання йому мирової угоди, не пізніше триденного строку направляє її до суду.

Крім того, визнаючи мирову угоду чи відмову стягувача від примусового виконання, суд зобов'язаний перевірити чи це не суперечить закону і не порушує права чи свободи інших осіб. Для визнання мирової угоди, суд має переконатися в її здійсненності. Так, визнаючи мирову угоду про визнання права власності на нежитлову будівлю, слід перевірити наявність необхідних документів щодо належності права власності, що відповідно, вимагає долучення до заяви про затвердження мирової угоди документів на підтвердження можливості фактичного виконання мирової угоди.

Дана мирова угода не відповідає вимогам закону та виходить за межі предмету позову, так як умови мирової угоди залежать від багатьох інших факторів, таких як: оформлення нерухомого майна з обов'язковим нотаріальним посвідченням та державною реєстрацією, з`ясування наявності заборони відчуження нерухомого майна, його застави, прав на нього третіх осіб, та інших обставини, які не можуть бути з`ясовані судом під час вирішення питання про визнання мирової угоди, укладеної в межах виконавчого провадження.

Також, умови мирової угоди не відповідають вимогам ст. 175 ЦПК України, оскільки не направлені на врегулювання спору, а є вимогою про перехід права власності на нерухоме майно, тоді як предметом спору, за яким укладена мирова угода, було стягнення суми заборгованості.

Крім того, перехід права власності на стадії виконавчого провадження має свою процедуру, встановлену Законом України «Про виконавче провадження».

З системного аналізу вказаних норм права вбачається, що мирова угода в процесі виконання не може стосуватись питань про визначення фактичних обставин та відповідних правовідносин, основною метою такої угоди є встановлення (зміна) способу та порядку виконання ухваленого судового рішення, що може ґрунтуватись на взаємних поступках і, безумовно, стосуватись лише прав та обов'язків сторін й предмета спору. Така мирова угода не може виходити за межі спірних правовідносин, стосуватися прав та обов'язків осіб, які не є сторонами у спорі, створювати права та обов'язки для них тощо. Мирова угода повинна сприяти закінченню виконавчого провадження, зокрема шляхом визначення конкретних заходів, дій, рішень тощо, що сторони беруться вчинити.

З поданої заяви та доданих до неї документів не вбачається, що вирішенням питання про право власності на нежитлову будівлю в процесі виконання рішення суду не будуть порушені права та законні інтереси третіх осіб.

Враховуючи вищевикладені обставини, сторони не позбавлені можливості у встановленому законом порядку укласти правочин щодо відчуження нерухомого майна, посвідчити та провести державну реєстрацію вказаного правочину.

Після надходження документального підтвердження належності боржнику на праві власності будинку чи іншого нерухомого майна державний виконавець накладає на них арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідних реєстрів в установленому законодавством порядку. Про накладення арешту на будинок чи інше нерухоме майно, заставлене третім особам, державний виконавець невідкладно повідомляє таким особам.

Однак матеріали справи не містять витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно щодо наявності чи відсутності обтяжень на дане приміщення, а також інших даних, які б підтверджували, що дане приміщення не перебуває у спорі чи під арештом.

Суд приходить до висновку, що умови мирової угоди суперечать закону та порушують права сторін.

Оскільки при затвердженні даної мирової угоди порушуються права та охоронювані законом інтереси інших осіб, умови мирової угоди не відповідають вимогам закону і не є вирішенням спору, що виник між сторонами, тому підстав для затвердження укладеної мирової угоди і закриття провадження по справі, не вбачається.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 205,208,372 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні подання Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції в м. Києві про затвердження мирової угоди на стадії виконання рішення, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Деснянського районного суду м. Києва О.Б. Саламон