Справа № 2-2922/11
УХВАЛА

Іменем України

03.02.2015 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Волчка А.Я.,

за участю секретаря Ткачук Н.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну зобов'язань за договором позики та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики , -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до Києво-Святошинського районного суду Київської області із заявою про скасування заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну зобов'язань за договором позики та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Заявлені вимоги обґрунтовувала тим, що ОСОБА_1 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 з 19 червня 1999 року по 12 серпня 2010 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження НОМЕР_3 від 19.06.1999 року та свідоцтвом про розірвання шлюбу НОМЕР_4 від 30.11.2010 року.

У період шлюбу сторонами було придбане нерухоме майно, в тому числі і чотирикімнатна квартира АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право власності від 26.09.2007 року серія САВ № 683000 та реєстраційного надпису Київського міського бюро технічної інвентаризації у реєстровій книзі 531-5 реєстровий надпис № 45278 від 02.10.2007 року.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06.11.2011 року у справі № 2-2922/2011 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 було стягнено кошти у сумі 557 977,00 грн. та судові витрати у сумі 1 700 грн.

Під час судового розгляду, ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23.09.2010 року було накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 та встановлено заборону Другій Київській міській державній нотаріальній конторі, Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна проводити будь-які дії по відчуженню вищезазначеної квартири.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 20.06.2013 року у справі № 2-214/12, яке набрало законної сили, в порядку поділу спільного майна подружжя за заявником було визнано право власності на 2/3 частки спірної квартири, а за ОСОБА_2 - право власності на 1/3 частки цієї квартир. Також, вищевказаним судовим рішенням було встановлено, що боргові зобов'язання ОСОБА_2 (в тому числі і перед ОСОБА_3) не є спільним майном подружжя та не підлягають розподілу, тобто є особистими боргами останнього.

У подальшому, ОСОБА_3 звертався до суду з вимогами виділити у спірній квартирі частку боржника ОСОБА_2 та звернути на неї стягнення, проте рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 08.11.2013 року у справі № 260/22879/12, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 17.02.2014 року в задоволенні зазначеного позову було відмолено.

На момент подачі до суду даної заяви, заявник позбавлена можливості зареєструвати свої речові права на 2/3 частки спірної квартири у зв'язку із накладеними заходами забезпечення позову відповідно до ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23.09.2010 року.

У зв'язку із вищевикладеним та тим фактом, що накладений арешт на всю спірну квартиру порушує права ОСОБА_1 та перешкоджає їй у реалізації її прав як власника квартири, остання просила суд зняти арешт з квартири АДРЕСА_1, накладений ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23.09.2011 року у справі № 2-2922/2011.

Згідно ч.5 ст. 154 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) питання про скасування заходів забезпечення позову вирішується в судовому засіданні з повідомленням осіб, які беруть участь у справі. Неявка цих осіб не перешкоджає розгляду питання про скасування заходів забезпечення позову.

В судовому засіданні ОСОБА_1 просила суд задовольнити заяву про скасування заходів забезпечення позову.

Інші учасники процесу в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду заяви повідомлені належним чином, причини неявки суду не відомі.

Суд, проаналізувавши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення заяви ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову частково з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 з 19 червня 1999 року по 12 серпня 2010 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження НОМЕР_3 від 19.06.1999 року та свідоцтвом про розірвання шлюбу НОМЕР_4 від 30.11.2010 року.

У період шлюбу сторонами було придбане нерухоме майно, в тому числі і чотирикімнатна квартира АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право власності від 26.09.2007 року серія САВ № 683000 та реєстраційного надпису Київського міського бюро технічної інвентаризації у реєстровій книзі 531-5 реєстровий надпис № 45278 від 02.10.2007 року.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 20.06.2013 року у справі № 2-214/12, яке набрало законної сили, в порядку поділу спільного майна подружжя за заявником було визнано право власності на 2/3 частки спірної квартири, а за ОСОБА_2 - право власності на 1/3 частки цієї квартир. Також, вищевказаним судовим рішенням було встановлено, що боргові зобов'язання ОСОБА_2 (в тому числі і перед ОСОБА_3) не є спільним майном подружжя та не підлягають розподілу, тобто є особистими боргами останнього.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06.11.2011 року у справі № 2-2922/2011 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 було стягнено кошти у сумі 557 977,00 грн. та судові витрати у сумі 1 700 грн.

Під час судового розгляду, ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23.09.2010 року було накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 та встановлено заборону Другій Київській міській державній нотаріальній конторі, Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна проводити будь-які дії по відчуженню вищезазначеної квартири.

Відповідно до ч.3 ст.154 ЦПК України заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу.

Частиною першою ст. 321 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Судом встановлено, що виконавче провадження відкрито з примусового виконання виконавчого листа № 2-292/2011, виданого 17 жовтня 2011 року Києво-Святошинським районним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 коштів в сумі 559 677 грн. Тобто, боржником у вищезазначеному виконавчому провадженні № 4004549 є ОСОБА_2.

Оскільки, ОСОБА_1 не є боржником у виконавчому провадженні, тому її права підлягають захисту.

Разом з тим, відповідно до положень ст. 15 ЦК України та ст. 3 ЦПК України захисту в порядку цивільного судочинства підлягає лише порушене право.

ОСОБА_1 та її колишньому чоловіку ОСОБА_2 спірна квартира, на яку накладено арешт, належить на праві часткової власності, а не спільної сумісної власності. А тому право заявника, накладенням арешту на квартиру, порушене лише в тій частині, яка їй належить на праві власності. Більш того, заявник не є стороною виконавчого провадження чи стороною по цивільній справі за № 2-2922/11, а тому питання зняття арешту з тієї частини квартири, яка належить ОСОБА_2 вирішується у порядку, визначеному розділом 6 та 7 ЦПК України. У матеріалах справи відсутні будь-які дані про наявність підстав для скасування заходів забезпечення позову, передбачених ч. 6 ст. 154 ЦПК України, в тому числі і наявність заяви ОСОБА_2 про зняття арешту у зв`язку з виконанням рішення суду тощо. Тому, вимога ОСОБА_1 підлягає задоволенню лише в межах тієї частини квартири, яка їй належить на праві власності.

Тому, враховуючи наведене вище, керуючись ст.ст. 154, 208-210 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну зобов'язань за договором позики та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити частково.

Скасувати арешт з майна, а саме: 2/3 частин квартири АДРЕСА_1, загальною площею 157.10 кв. метрів, житловою площею 96,90 кв. метрів, що належить на праві власності ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка с. Бузьке Новоодеського району Миколаївської області, паспорт серія НОМЕР_5, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1), накладений на підставі ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23.09.2010 року у цивільній справі № 2-2922/2011 за позовом ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця Німеччини, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_2) до ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженець м. Тирасполь, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, який проживає за адресою: АДРЕСА_3) про зміну зобов'язань за договором позики та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Зняти заборону Другій Київській міській державній нотаріальній конторі, Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна проводити будь-які дії по відчуженню 2/3 частин квартири АДРЕСА_1, загальною площею 157.10 кв. метрів, житловою площею 96,90 кв. метрів, що належить на праві власності ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка с. Бузьке Новоодеського району Миколаївської області, паспорт серія НОМЕР_5, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1), накладений на підставі ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23.09.2010 року у цивільній справі № 2-2922/2011 за позовом ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця Німеччини, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_2) до ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженець м. Тирасполь, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, який проживає за адресою: АДРЕСА_3) про зміну зобов'язань за договором позики та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

В задоволенні решти заявлених вимог - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 5 днів з дня проголошення ухвали, а якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання ухвали особою, яка її оскаржує.

Строк пред'явлення даної ухвали до виконання становить один рік з часу набрання нею законної сили

Суддя: А. Я. Волчко