Провадження №2/592/185/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2015 року м.Суми Ковпаківський районний суд м. Суми в складі головуючого судді Алфьорова А.М., при секретарі Літовченко С.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1, Відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції, треті особи: Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Надра Банк», Публічне акціонерне товариства «ВіЕйБі Банк» про зняття арешту із заставленого майна, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою, вимоги якої уточнила та підтримала у судовому засіданні, обґрунтовуючи тим, що 12.07.2007 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № SUH2AN00000094, згідно з яким позивач надав ОСОБА_1 кредит в розмірі 57918,29 грн..

В забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором, укладено договір застави автотранспорту № SUH2AN00000094 від 12.07.2007 року. Відповідно до умов договору застави, ОСОБА_1 передав в заставу позивачу автомобіль (марки DAEWOO, модель: Matiz, рік випуску: 2006, тип ТЗ: легковий комбі - В, № кузова/шасі: НОМЕР_4, реєстраційний номер: НОМЕР_3).

Державним виконавцем Відділу ДВС Сумського міського управління юстиції у Сумській області відповідно до постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 38566013 від 11.07.2013 р. накладено арешт на все майно боржника в тому числі і на вищезгаданий транспортний засіб, що належить на праві власності ОСОБА_1

Згідно із зазначеним кредитно-заставним договором, а саме п. 9. сторони погодили, що заставна вартість предмету застави автомобіля становить 46309,00 грн., а станом на 22.08.2014 р. заборгованість ОСОБА_1 перед ПАТ КБ ПриватБанком за кредитно-заставним договором становить 198600,00грн. Отже, вартість предмету застави менше ніж заборгованість перед заставодержателем.

Отже, державна виконавча служба не має правових підстав для звернення стягнення на заставлене майно на користь стягувачів, які не є заставодержателями.

Враховуючи викладене, представник позивача просить суд зняти арешт із заставленого майна ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», - автомобіля марки марки DAEWOO, модель: Matiz, рік випуску: 2006, тип ТЗ: легковий комбі - В, № кузова/шасі: НОМЕР_4, реєстраційний номер: НОМЕР_3, що належить на праві власності ОСОБА_1, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 (ІПН НОМЕР_1) накладений: постановою державного виконавця ВП № 38566013 від 11.07.2013 року; постановою державного виконавця ВП 41824170 від 25.07.2014 року, та скасувати вищезазначені постанови в частині накладення арешту на транспортний засіб, що перебуває в заставі ПАТ КБ ПриватБанк.

ОСОБА_1 будучи належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, до суду не з'явився, заяв та клопотань не надавав.

Представник ВДВС СМУЮ у судове засідання не з'явився, надавши суду заперечення по справі.

Так в провадженні державного виконавця ВДВС СМУЮ перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого документу щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1, а саме: виконавчий лист № 2/592/258/13 виданий 25.04.2013 р. Ковпаківським районним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 8823,76 грн.; виконавчий лист № 1806/10051/12 виданий 27.08.2012 р. Ковпаківським районним судом про стягнення з ОСОБА_1 боргу у розмірі 747,85 грн. на користь КП «Сумижитло»; виконавчий лист № 1801/3550/12 виданий 20.06.2013 р. Білопільським районним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 45856,69 грн.

Загальна сума заборгованості складає 55428,30 грн. без врахування суми стягнення виконавчого збору.

11.07.2013 р. державний виконавець керуючись ст.ст. 3,18,20, 24 Закону України «Про виконавче провадження» за заявою стягувача, з метою забезпечення виконання судового рішення державним виконавцем накладено арешт на все майно боржника, про що зроблено записи до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та до Державного реєстру обтяжень рухомого майна, копії якої направлена сторонам для відома та до УДАІ в Сумській області для виконання.

Станом на 12.11.2014 в матеріалах виконавчих проваджень відсутні відомості про виконання боржником рішення по вищезазначеному виконавчому документу. На даний час боржник має значну заборгованість, тому завершити виконавчі провадження немає жодних підстав.

Під час винесення постанови про накладення арешту, державному виконавцю не було відомо, що автомобіль марки DAEWOO Matiz. 2006р.в., НОМЕР_3, який належить праві власності ОСОБА_1 перебуває в заставі ПАТ «Приват Банк».

03.11.2014 р. ПАТ «Приват Банк» звернувся до суду з позовом про звільнення заставного майна з-під арешту. Як зазначає позивач, сума заборгованості по кредитному договору станом на 22.08.2014 складає 198600 грн.

В додатках до позовних вимог відсутні докази а саме (довідка ПАТ «Приват Банк»), про суму заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ «Приват банком», станом на 03.11.2014 (момент звернення з позовом).

Також позивач повідомляє, що сума заборгованості по кредиту складає 198600 грн., а отже з викладених доводів позивача, заборгованість ОСОБА_1 перед позивачем значно перевищує предмет застави, але жодного документальну підтвердження, що сума заборгованості дійсно перевищую вартість предмета застав позивач не надав.

Також відповідно до договору застави від 12.07.2007 а саме п. 9, сторони договору визначили, що вартість предмету застави автомобіля, складає 46309 грн.

З того часу минуло більше 8 років, на сьогоднішній день точна вартість автомобіля DAEWOO Matiz 2006 р.в., НОМЕР_3, не встановлена, одже вона може бути значно вищою, ніж сума заборгованості по кредиту, що дасть змогу при реалізації заставного майна в межах виконавчого провадження, не тільки задовольнити вимоги заставодержателя, але і задовольнити вимоги інших стягувачів які не є заставодержателями у встановленому Законом України «Про виконавче провадження» порядку.

Отже ВДВС Сумського МУЮ вважає, що заставний автомобіль, можливо реалізувати в межах виконавчого провадження, при цьому задовольнивши вимоги, не тільки заставодержателя, а й стягувачів, які не є заставодержателями, та перед якими ОСОБА_1, порушив свої боргові зобов'язання.

Враховуючи викладене, представник ДВС СМУЮ просить суд відмовити позивачу в задоволенні позову про звільнення майна з-під арешту за необґрунтованістю.

Треті особи будучи належним чином повідомлені про час та місце судового засідання, до суду не з'явилися, заяв та клопотань не надавали.

12.07.2007 р. між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитним договір № SUH2AN00000094 /а.с.4-7/.

У забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору, ОСОБА_1 передав у заставу ПриватБанку транспортний засіб, а саме: автомобіль марки DAEWOO, модель: Matiz, рік випуску: 2006, тип ТЗ: легковий універсал В, № кузова/шасі: НОМЕР_4, реєстраційний номер: НОМЕР_3 /а.с.9-12/.

Встановлено, що відносно ОСОБА_1, як божника відкрито виконавчі провадження у ВДВС СМУЮ, а саме про стягнення на користь ПАТ КБ «Надра» боргу у розмірі 8609 грн. 16 коп., судового збору 214 грн. 60 коп., на користь КП «Сумижитло» СМР заборгованості за надані послуги у розмірі 747 грн. 85 коп., та на користь ПАТ «Всеукраїнського акціонерного банку «ВіЕйБіБанк» заборгованості в солідарному порядку в сумі 45 856 грн. 69 коп. /а.с.31,32,33/.

Відповідно наданої довідки, постановами ВДВС у виконавчих провадженнях № 41824170, № 38566013 накладено арешт на заставлене майно, а саме на автомобіль НОМЕР_2, від 11.07.2013 р., 25.07.2014 р. /а.с.15/.

Згідно вимог ст. 1 Закону України «Про заставу» в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченою заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами.

Згідно вимог ст. 572 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 19 Закону України «Про заставу», застава - це спосіб забезпечення зобов'язань. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. За рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, тобто позивач має переважне право на задоволення своїх вимог за рахунок вищевказаного автомобіля перед іншими кредиторами.

Частиною 4 ст. 590 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі часткового виконання боржником зобов'язання, забезпеченого заставою, право звернення на предмет застави зберігається в первісному обсязі. Аналогічні положення містить ст. 20 Закону України "Про заставу".

В силу приписів частини 1 ст. 54 Закону України "Про виконавче провадження", звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача - заставодержателя. При цьому частиною 3 цієї статті визначено, що для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.

Водночас частиною 4 ст. 54 цього Закону встановлено, що про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. Спори, що виникають під час виконавчого провадження щодо звернення стягнення на заставлене майно, вирішуються судом (частина 7 ст. 54 Закону).

Аналогічні положення містяться в пункті 5.3.5. Інструкції про проведення виконавчих дій, затверджена наказом Міністерства юстиції України від 15.12.1999, № 74/5, яким роз'яснено, що про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателя не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або тоді, коли йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває у заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про звільнення заставленого майна з-під арешту.

Статтями 17 та 18 Закону України «Про заставу» передбачено, що заставодавець зберігає право розпорядження заставленим майном, якщо інше не передбачено законом або договором. Наступні застави вже заставленого майна допускаються в разі, якщо інше не передбачено законом і попереднім договором застави. Якщо предметом застави стає майно, яке вже є заставним забезпеченням іншого зобов'язання (боргу), заставне право попереднього заставодержателя зберігає силу. Якщо предметом застави є рухоме майно, заставодержатель зареєстрованої застави має переважне право на задоволення вимог із заставленого майна перед заставодержателями незареєстрованих застав та заставодержателями застав, які зареєстровані пізніше.

Вищевказаний арешт порушує права позивача (Заставодержателя) щодо реалізації предмета застави, оскільки в разі виникнення факту невиконання відповідачем своїх зобов'язань за кредитним договором, то існування зазначеного арешту унеможливлює проведення дій щодо звернення стягнення та реалізації заставленого майна, в порядку, передбаченому чинним законодавством України.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов'язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом.

Пріоритет зареєстрованого обтяження визначається у черговості їх реєстрації, а обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження.

Згідно ст.ст. 589, 590, 592 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), у разі часткового виконання боржником зобов'язання, забезпеченого заставою, право звернення на предмет застави зберігається в первісному обсязі. Заставодержатель має право звернути стягнення на предмет застави.

Таким чином позивач як заставодержатель має першочергове право на реалізацію предмета застави в разі порушення основного зобов'язання відповідно до умов договору застави провести реалізацію предмета застави в рахунок погашення заборгованості за кредитними зобов'язанням відповідача.

Існування арешту на заставне майно, порушує права позивача як застводержателя відносно реалізації предмета застави при наявності фактів невиконання кредитних зобов'язань.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 114, 213-215, 218 ЦПК України, ст. 32, 52,54 Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1, Відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції, треті особи: Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Надра Банк», Публічне акціонерне товариства «ВіЕйБі Банк» про зняття арешту із заставленого майна, задовольнити.

Зняти арешт із заставленого майна Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - автомобіля марки «DAEWOO», модель: Matiz 0.8, рік випуску: 2006, тип ТЗ: легковий комбі-В, № кузова/шасі: НОМЕР_4, реєстраційний номер НОМЕР_3, що на праві власності належить ОСОБА_1, мешканця АДРЕСА_1 (ІПН НОМЕР_1), накладений постановами державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції ВП № 38566013 від 11.07.2013 р., ВП № 41824170 від 25.07.2014 р., та скасувати вищезазначені постанови в частині накладення арешту на транспортний засіб.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський райсуд м. Суми.

Суддя: А.М. Алфьоров