Справа №636/390715-ц
Провадження №2/636/1865/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2015 року Чугуївський міський суд Харківської області у складі: головуючого - судді Слурденко О.І., при секретарі Шиловій І.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Чугуєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, Служба у справах дітей Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області про позбавлення батьківських прав,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася з позовом до суду про позбавлення стосовно неї батьківських прав її батька - ОСОБА_2.

В обґрунтування своїх вимог вона зазначила, що відповідач перебував з її матір'ю в зареєстрованому шлюбі з 1996 року, від якого вона народилася.

18.01.2006 року батьки розлучилися, після чого вона залишилася проживати з матір'ю, перебуваючи на її одноособовому утриманні.

З часу розірвання шлюбу, її батько самоусунувся від належного виховання та утримання на той час неповнолітньої дочки. Весь цей час він не дбав про її здоров'я, про її фізичний, моральний та духовний розвиток. З часу розлучення батько проживає окремо. Не відвідував її, як вдома, так і в дитячому садку, в школі, не цікавився станом здоров'я, її захопленнями, дозвіллям, існуючими проблемами. Жодної матеріальної допомоги на утримання не надавав, аліменти сплачував в примусовому порядку, за рішенням суду.

В 2014 році за своїм бажанням та зверненням до відділу ДРАЦС вона змінила своє прізвище за свідоцтвом про народження - «ОСОБА_1» на прізвище «ОСОБА_1».

В зв'язку з небажанням в майбутньому мати будь-які цивільно-правові стосунки з біологічним батьком, просить позбавити останнього батьківських прав по відношенні неї, як дочки, оскільки вважає за батька іншу людину, яка довгий час піклувалася та продовжує піклуватися про неї, допомагає, чоловіка своєї матері - ОСОБА_4.

В судовому засіданні позивачка позов підтримала в повному обсязі та наполягала на його задоволенні.

Відповідач, позовні вимоги визнав, проти фактів зазначених позивачкою в позовній заяві та в судовому засіданні не заперечував, підтвердивши, що весь час після розлучення з матір'ю дочки не спілкувався з нею, не цікавився її життям, не підтримував ні в моральному, ні в матеріальному сенсі. Просив ухвалити рішення у відповідності до чинного законодавства України.

Третя особа - ОСОБА_3, мати позивачки, в судовому засіданні пояснила, що після розлучення з відповідачем, останній жодним чином не цікавився життям дитини, коштів на її утримання не надавав, всі витрати, пов'язанні з харчуванням, навчанням, лікуванням та додатковими витратами, пов'язаними з фізичним та духовним розвитком дитини були покладені тільки на неї та її чоловіка - ОСОБА_4.

Третя особа - Служба у справах дітей Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області надала суду письмову заяву про підтримку позовних вимог ОСОБА_1, проханням ухвалити рішення без їх висновку у відповідності до ст.19 СК України та за відсутності представника Служби.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд визнає позов як такий, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, зобов'язані поважати дитину.

Згідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони - ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

У відповідності до ст.165 цього ж Кодексу право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

За приписами ст.6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття.

Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років.

Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років.

Відповідно до п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року N3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 виданим Солоницівською селищною радою Дергачівського району Харківської області.

Згідно до свідоцтва про розлучення серії НОМЕР_2 виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Дергачівського районного управління юстиції Харківської області, 18 січня 2006 року шлюб між батьками позивачки було розірвано.

Ще до розірвання шлюбу відповідач залишив сім'ю та не проживав разом з родиною з 2003 року, що відображено в Акті депутата Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області Котеленець В.В. від 20.08.2015 року, складеним на підставі показань свідків - сусідів: ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10.

Довідкою з місця проживання КП «Солоницівське житлово-експлуатаційне господарство» за №3224 від 25.08.2015 року підтверджується факт проживання позивачки за місцем її реєстрації з матір'ю - ОСОБА_3, бабусею - ОСОБА_11 та братом - ОСОБА_12.

Так, відповідач, у відповідності до закону і норм людської поведінки та моралі зобов'язаний виховувати, матеріально утримувати і піклуватися про свою дитину.

Однак, весь цей тривалий час він ухилявся від своїх обов'язків по вихованню дочки, не піклуючись про її фізичний та духовний розвиток, підготовку до самостійного життя. З моменту розірвання шлюбу з матір'ю позивачки, батько дитини не надає їй матеріальної допомоги, яка необхідна для забезпечення харчування, медичного догляду, лікування, тощо.

Факт відсутності участі у житті позивачки її батька підтверджується Актом від 21.09.2015 року Солоницівського дошкільного закладу та Актом Солоницівської середньої школи від 21.09.2015 року.

28.01.2014 року позивачка змінила своє прізвище за народженням «ОСОБА_1» на дошлюбне прізвище матері «ОСОБА_1», що підтверджується свідоцтвом про зміну імені серії НОМЕР_3 виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дергачівського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис №2.

На даний час позивачка є студенткою 3 курсу комерційного денного відділення Харківського автомобільно-дорожнього технікуму, вартість навчання в якому становить 1791 гривню за кожен семестр. Участі в оплаті за навчання відповідач не приймає.

Ухилення від виконання своїх обов'язків з виховання дитини з боку батька, матері є однією з підстав позбавлення їх батьківських прав. Способи та методи ухилення від обов'язку з виховання та утримання дитини чітко виписано в постанові Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року в пункті 16: «Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, треба розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками».

Правові наслідки позбавлення батьківських прав, що визначені ст.166 СК України, встановлюють для цієї особи, неможливість одержання в майбутньому майнових прав, пов'язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування), така особа втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Саме такі правові наслідки має на увазі позивачка.

За таких обставин, з метою захисту інтересів позивачки, суд вважає доцільним позов задовольнити і позбавити відповідача батьківських прав стосовно неї.

Керуючись ст.ст. 10,11, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, ст. ст. 6,150, 164,165,166, 167 Сімейного Кодексу України, Постановою Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 р. суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, Служба у справах дітей Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області про позбавлення батьківських прав, - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі Стара Покровка Чугуївського району Харківської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 батьківських прав щодо його повнолітньої дочки - ОСОБА_1, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в селищі Солоницівка Дергачевського району Харківської області.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі у 10-денний строк з дня його проголошення - апеляції.

Суддя: