Справа № 515/1963/15-ц
Провадження № 2/515/4414/15
Татарбунарський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2015 року м.Татарбунари

Татарбунарський районний суд Одеської області у складі:

головуючого-судді Шевиріна А.О.,

за участю секретаря Чумаченко Д.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Татарбунарської міської ради Одеської області про визначення частки померлого у спільній сумісній власності, -

В С Т А Н О В И В:

27 жовтня 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Татарбунарської міської ради Одеської області, в якому просила визначити за її чоловіком ОСОБА_2, померлим 24 липня 2015 року, частку у розмірі 1/2 частки у праві спільної сумісної власності на квартиру №3, що знаходиться за адресою: вул.Карла Маркса, 19, м.Татарбунари, Одеська область. В обгрунтування вимог зазначила, що вказана квартира придбана нею з чоловіком 12 травня 1996 року за договором купівлі-продажу. Зазначила також, що в установлений законом строк звернулася до нотаріуса для оформлення спадкових прав, проте отримала відмову у зв'язку з невизначеністю частки майна померлого у праві власності на придбану квартиру. Посилаючись на те, що за змістом договору купівлі-продажу розмір часток є рівним, а також на неможливість оформлення спадщини та набуття права власності без визначення розміру частки померлого ОСОБА_2 у спільній сумісній власності, ОСОБА_1 вважала, що є підстави для задоволення позову.

Позивач та її представник, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилися. Представник позивача надав заяву про розгляд справи без участі позивача, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить позов задовольнити.

Представник Татарбунарської міської ради Одеської області, належним чином повідомлений про дату, час та місце справу без розгляду справи, в судове засідання також не зявився. Надав заяву, в якій позов визнав, просив розглядати справу без його участі.

Перевіривши матеріали справи та дослідивши наявні в ній письмові докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що 12.06.1987року зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІІ-ЖД №357566, виданим 12.06.1987року відділом ЗАГС м.Татарбунари Одеської області (а.с.5).

З матеріалів справи вбачається, що на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Татарбунарської державної нотаріальної контори ОСОБА_3 12.05.1996 року, реєстровий №1463, подружжям придбано у ОСОБА_4 квартиру житловою площею 28,6 кв.м., що знаходиться за адресою: вул.Карла Маркса, 19, м.Татарбунари, Одеська область (а.с.а.с.7,8).

З довідки товариства з обмеженою відповідальністю «Татарбунарське РБТІ та РОН» від 12.10.2015року №209 слідує, що право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстроване за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на підставі договору купівліпродажу від 12.05.1996 року №1463 (а.с.12).

Зі свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 428803, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Татарбунарського РУЮ в Одеській області 27.07.2015року, актовий запис №37824, вбачається, що ОСОБА_2 24.07.2015року помер (а.с.6).

В судовому засіданні також встановлено, що ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Татарбунарського районного нотаріального округу ОСОБА_5 з метою отримання свідоцтва про право на спадщину, що залишилася після смерті чоловіка, однак отримала лист-відмову від 13.10.2015року №904/02-14 з посиланням на те, що оформлення свідоцтва є неможливим з огляду на невизначеність частки майна померлого у вказаній квартирі (а.с.13).

Вирішуючи цивільно-правовий спір, що виник між сторонами, суд виходить з такого.

За змістом статті 355 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Відпоівдно до ч.1 ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Зі змісту ст.ст.60, 70 Сімейного кодексу (далі - СК) України слідує, що кожна річ, набута подружжям за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. При цьому частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду (ч.2 ст.370 ЦК України).

Поняття спадкування міститься у статті 1216 ЦК України, за якою спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК).

Згідно зі ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частка у праві спільної сумісної власності, відповідно до ч.1 ст.1226 ЦК України, спадкується на загальних підставах.

Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово (ч.1 ст.1258 ЦК).

Положеннями статті 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

З огляду на викладене, оскільки договором купівлі-продажу квартири від 12.05.1996 року не було прямо встановлено розмір часток покупців у праві власності на неї, і покупці перебували між собою у шлюбі, суд вважає, що ОСОБА_1 та померлий ОСОБА_2 набули вказане майно на праві спільної сумісної власності, при цьому частки кожного з подружжя у праві власності є рівними.

Беручи також до уваги те, що ОСОБА_1 як дружина померлого вважається спадкоємцем першої черги за законом до майна померлого ОСОБА_2, в тому числі у вигляді частки у праві спільної сумісної власності, при цьому без визначення її розміру позивач буде позбавлений можливості оформити спадщину у позасудовому порядку, на думку суду, є підстави для задоволення позовних вимог та визначення частки померлого у розмірі 1/2 частки у праві власності на належну подружжю квартиру.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3,10,11,14, 57-60, 64, 158, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Татарбунарської міської ради Одеської області про визначення частки померлого у спільній сумісній власності задовольнити повністю.

Визначити частку ОСОБА_2, померлого 24 липня 2015 року в м.Татарбунари Одеської області, у розмірі 1/2 частки у праві власності на квартиру №3, що знаходиться за адресою: вул.Карла Маркса, буд.19, м.Татарбунари, Одеська область.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається апеляційному суду Одеської області через Татарбунарський районний суд Одеської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: