У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі суддів: Бондаренко Н.В., Малько О.С., Хилевича С.В.,

секретар судового засідання: Пиляй І.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 12 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Дубенського міськрайонного суду від 12 листопада 2014 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1210 грн. матеріальної шкоди, 1000 грн. моральної шкоди та 487,20 грн. сплаченого судового збору, а всього 2697,20 грн.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди відмовлено.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує, що рішення суду винесено без повного та всебічного з'ясування обставин по справі, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справа, з неправильним застосуванням норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права.

Зазначає, що суд не встановив обов'язкових для прийняття рішення про відшкодування завданої шкоди умов, а саме: протиправної поведінки особи, настання шкоди, причинного зв'язку між протиправною поведінкою і настанням шкоди та вини завдавача шкоди.

Покликається на роз'яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, висновлені у постанові № 4 від 1 березня 2013 року "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" і вважає висновок № 514 по факту повідомлення ОСОБА_3 17 лютого 2014 року не належним та не допустимим доказом, який підтверджує факт вчинення ним протиправних дій проти відповідача ОСОБА_2 та проти її майна.

Доводить, що даним висновком підтверджено відсутність у його діях ознак будь-якого правопорушення, а відтак - вчинення ним неправомірних дій стосовно громадянки ОСОБА_2

Вважає, що доказом відсутності його неправомірних дій стосовно ОСОБА_2 є те, що вона не зверталась із відповідною заявою до правоохоронних органів.

Вказує, що свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 приїхали до ОСОБА_2 додому після події та нічого не бачили, а тому їх покази не підтверджують факт вчинення ним протиправних дій відносно ОСОБА_2 та її майна.

Стверджує, що для встановлення причинного зв'язку виходу із ладу блоку інвектора телевізора необхідні знання в галузі науки, мистецтва і техніки, тому суд повинен був призначити відповідну судову експертизу. Покази свідка ОСОБА_7 не можуть бути доказом того, що причиною виходу з ладу блоку інвектора телевізора є попадання на нього рідини, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які дані про те, що він є телемайстром та має відповідну освіту за спеціальностю "радіотелемеханік".

Крім того, в матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують, що радіомайстер ПП ОСОБА_8, яким виписано вказний рахунок, має право на зайняття підприємницькою діяльністю в галузі ремонту предметів побутової техніки, зокрема і телевізорів, а сам рахунок не відповідає ознакам первинного документа та не є розрахунковим документом в розумінні п. 7 ч. 1 ст. 1 ЗУ "Про захист прав споживачів".

Просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити ОСОБА_2 у задоволенні позову.

В запереченнях на апеляційну скаргу позивачі вважають, що рішення судом першої інстанції постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуальнеого права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують. Просять її відхилити.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Встановлено, що 17 лютого 2014 року ОСОБА_1, зайшовши в помешкання ОСОБА_2, що по АДРЕСА_1 Рівненської області, вилив на неї рідину із залишками їжі, внаслідок чого було залито її помешкання та одяг, в який була одягнена позивачка ОСОБА_2

20.02.2014р. проведено ремонт телевізора позивачки у майстерні підприємця ОСОБА_8, що підтверджується рахунком, відповідно до якого його вартість складає 1210грн.

Частково задовольняючи позов ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що неправомірними діями відповідача спричинено шкоду її інтересам, яка підлягає відшкодуванню ОСОБА_1

Такий висновок суду відповідає обставинам справи та ґрунтується на вимогах закону.

Відповідно до ст. ст. 1166,1167 ЦК України для покладення відповідальності на заподіювача майнової та моральної шкоди, у тому числі в результаті бездіяльності заподіювача, необхідна сукупність таких обов'язкових умов: а) наявність шкоди; б) протиправність дій заподіювача шкоди; в) причинний зв'язок між протиправною поведінкою заподіювача і шкодою; г) вина в заподіянні шкоди.

Таким чином, делікатна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди. Причинний зв'язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов'язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об'єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди. При цьому у спорах про відшкодування шкоди діє презумпція заподіювача шкоди, згідно з якою саме відповідач доводить відсутність своєї вини у завданні шкоди. Позивач доказує наявність шкоди та її розмір.

Наявність шкоди та її розмір позивачем доведений, а відповідачем не спростовано факт пошкодження майна ОСОБА_2 не з його вини. На підтвердження такого висновку в рішенні наведені відповідні мотиви та докази, яким суд першої інстанції дав належну оцінку, в тому числі і поясненням самого відповідача, наданим ним у висновку Дубенського МВ УМВС України в Рівненській області №514 по факту повідомлення ОСОБА_3, відповідно до яких він взяв з газової плити каструлю, в якій була вода та зайшовши в частину будинку, де проживає ОСОБА_2 вилив вміст каструлі на підлогу.

Помилковими є доводи апеляційної скарги про те, що відсутність висновку відповідної судової експертизи є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог.

Так, відповідно до змісту ст.57 ЦПК України висновок експерта є одним із доказів. Сторони в ході розгляду справи не заявляли клопотання про призначення експертизи для встановлення причинного зв'язку виходу із ладу блоку інвектора телевізора, а тому суд, з урахуванням принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, постановив рішення на підставі наявних у справі письмових доказів та показів свідків, в т.ч. і свідка ОСОБА_7, який здійснював безпосередньо ремонт телевізора у майстерні підприємця ОСОБА_8

Згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних та фізичнх осіб-підприємців ОСОБА_8 зареєстрований підприємцем, основним видом діяльності якого є ремонт електронної апаратури побутового призначення для приймання, запису, відтворення звуку й зображення, в зв'язку з чим доводи скарги в цій частині є безпідставиними.

Виданий підприємцем розрахунковий документ про оплату ОСОБА_2 вартості проведення ремонту телевізора у формі рахунку, не суперечить положенням п. 7 ч. 1 ст. 1 ЗУ "Про захист прав споживачів" та є підтвердженням понесених позивчакою витрат на відновлення пошкодженого майна.

Визначений судом першої інстанції розмір відшкодування моральної шкоди відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, що узгоджується з роз'ясненнями п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди".

Керуючись ст.ст.303,304,307,309,314,316,317,325 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 12 листопада 2014 року залишити без змін.

Рішення суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду набирають законної сили з моменту її проголошення і можуть бути оскаржені безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Судді: Бондаренко Н.В.

Малько О.С.

Хилевич С.В.