У х в а л а

іменем україни

28 жовтня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Остапчука Д. О., Касьяна О. П., Савченко В. О.,

провівши попередній розгляд справи за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Терра Банк» про стягнення вкладу, відсотків та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Терра Банк» Ірклієнка Юрія Петровича на заочне рішення Печерського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 17 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, у якому зазначав, що 12 листопада 2013 року між ним та Публічним акціонерним товариством «Терра Банк» (далі - ПАТ «Терра Банк») був укладений договір банківського вкладу (депозиту) «Добробут» № ВДД-106693:978 на суму 4 895 євро на строк 9 місяців до 13 серпня 2014 року зі сплатою 8 % річних. Оскільки після закінчення строку дії договору позивач звернувся із заявою про повернення коштів, а банк у видачі коштів відмовив, просив суд стягнути з відповідача на свою користь 4 895 євро вкладу, 250 євро відсотків та 20 тис. грн моральної шкоди.

Заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 17 червня 2015 року, позов задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Терра Банк» на користь ОСОБА_4 5 145 євро, що за офіційним курсом Національного банку України станом на 24 жовтня 2014 року становить 84 573 грн 79 коп., заборгованості за договором банківського вкладу.

У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Додатковим рішенням Печерського районного суду м. Києва від 20 січня 2015 року вирішено питання про розподіл судових витрат.

У поданій касаційній скарзі уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Терра Банк» Ірклієнко Ю. П., посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ухвалені у справі судові рішення просить скасувати та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Терра Банк» Ірклієнка Ю. П. необхідно відхилити з огляду на наступне.

Статтею 335 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

За змістом ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно із ч. 1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Закінчення строку дії договору і невиконання зобов'язань не припиняє зобов'язальні правовідносини, а трансформує їх в охоронні, що містять обов'язок відшкодувати заподіяні збитки, які встановлені договором чи законом.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 1070 ЦК України за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, банк сплачує проценти, сума яких зараховується на рахунок, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка або законом. Сума процентів зараховується на рахунок клієнта у строки, встановлені договором, а якщо такі строки не встановлені договором, - зі спливом кожного кварталу. Проценти, передбачені частиною першою цієї статті, сплачуються банком у розмірі, встановленому договором, а якщо відповідні умови не встановлені договором, - у розмірі, що зазвичай сплачується банком за вкладом на вимогу.

Частково задовольняючи позов ОСОБА_4, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, правильно виходив із того, що позовні вимоги про стягнення суми вкладу та процентів за користування депозитними коштами ґрунтуються на договорі та встановлених у суді фактах.

Доводи касаційної скарги про те, що 10 листопада 2014 року, тобто після ухвалення у справі оскаржуваного рішення суду першої інстанції, Фондом гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Терра Банк» позивачу було повернуто вклад, на законність та обгрунтованість ухвалених у справі судових рішень не впливають.

З огляду на таке висновки судів про наявність підстав для стягнення вкладу та нарахованих відсотків грунтуються на законі та відповідають фактичним обставинам справи.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи скарги про неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права безпідставні.

Враховуючи наведене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відхилення касаційної скарги і залишення рішення суду першої інстанції та ухвали апеляційного суду без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 332, ст. 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Терра Банк» Ірклієнка Юрія Петровича відхилити.

Заочне рішення Печерського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 17 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Д. О. Остапчук

О. П. Касьян

В. О. Савченко