АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.01.2015 м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Височанської Н. К.

суддів: Владичана А.І., Міцнея В.Ф.

секретар: Лук»янишина М.В.

за участю: позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, їх представника ОСОБА_3, представників відповідача ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_6 до комунального підприємства «Чернівецький академічний обласний український музично - драматичний театр імені О. Кобилянської», третя особа на стороні відповідача Чернівецька обласна рада, про визнання правочину недійсним, за апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_6, на рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 04 грудня 2014 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2014 року ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_6 звернулися до суду з позовом до комунального підприємства «Чернівецький академічний обласний український музично - драматичний театр імені О. Кобилянської», третя особа на стороні відповідача Чернівецька обласна рада, про визнання правочину недійсним.

Посилалися на те, що 16 лютого 1993 року між КП «Чернівецький академічний обласний український музично - драматичний театр імені О. Кобилянської» та асоціацією по будівництву об'єктів житла та соціальної сфери укладено договір купівлі-продажу №9, відповідно до умов якого відповідач придбав трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 67,30 кв.м., вартістю 1550000 крб.

Наказом №15 о/с від 14.06.1993 року ОСОБА_1 зараховано по договору на посаду головного художника театру на два роки з 01.06.1993 року. Наказом №16 о/с від 21.06.1993 року ОСОБА_2 призначена на посаду художника по моделюванню сценічних костюмів терміном на два роки, починаючи з 01.06.1993 року.

З метою вирішення житлових проблем та забезпечення сім'ї квартирою, рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 01.06.1993 року №283/10 театру дозволено використовувати під гуртожиток для проживання сімей квартиру АДРЕСА_1.

13.07.1993 року театром, за погодження із головою профкому, позивачам видано ордер №2 для вселення в дану квартиру. На підставі вказаного ордеру був відкритий особовий рахунок та 05.04.1994 року їх сім'я вселилася і зареєструвалася у зазначеній квартирі.

Починаючи з 1994 року їх сім'я безперервно проживає у спірній квартирі, яка є їх єдиним місцем проживання.

Вважають, що договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 16.02.1993 року №9, укладений між Комунальним підприємством «Чернівецький обласний українсько-драматичний театр імені О.Кобилянської» та Асоціацією по будівництву об'єктів житла та соціальної сфери є недійсним, виходячи з наступного.

В листопаді 2013 року їх знайома ОСОБА_9, яка працювала в театрі на посаді головного бухгалтера протягом 01.10.1993 року по 16.10.1996 року, повідомила їм про те, що як їй відомо з бухгалтерської документації, театр не придбавав квартиру АДРЕСА_1 та не перераховував коштів за її придбання.

Таким чином, ними було встановлено, що на виконання оспорюваного правочину існують два варіанти платіжного доручення №26 від 16.02.1993 року, в одному з яких зазначається, що оплата за квартиру здійснюється на підставі договору №5 від 10.02.1993 року, а в іншому вказано, що оплата проведена просто за квартиру без посилання на конкретний договір, його дату на номер.

Оскільки із договору купівлі-продажу від 16.02.1993 року вбачається, що він оформлений під №9, у той час як в одному із платіжних доручень зроблено посилання на договір №5, а також вказано іншу дату договору - 10.02.1993 року, все це, на їх думку, свідчить про те, що у платіжне доручення №26 від 16.02.1993 року, яке оформлено на виконання договору №5 від 10.02.1993 року, були внесені зміни. Зокрема, вважають, що у розділі «призначення платежу» теза «за квартиру, згідно договору №5 від 10.02.1993 року», змінена на «за квартиру».

Таким чином, вважають, що відбувся монтаж документа, який робився для того, щоб створити, так би мовити, «штучний доказ» на підтвердження безготівкового перерахунку грошових коштів за придбання квартири.

Стверджують, що насправді перерахування коштів за придбання квартири не відбувалося, а надане платіжне доручення №26 є фіктивним, підробленим документом.

Просили визнати недійсним договір №9 купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 загальною площею 67,3 кв.м., у тому числі житловою 37,8 кв.м., який укладений 16.02.1993 року між Комунальним підприємством «Чернівецький обласний український музично-драматичний театр ім..О.Кобилянської» та Асоціацією по будівництву об»єктів житла та соціальної сфери.

Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 04 грудня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

На дане рішення суду ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_6 подали апеляційну скаргу, в якій просять рішення суду скасувати та постановити нове рішення про задоволення позовних вимог. Посилалися на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що сторони оспорюваного договору купівлі-продажу досягли істотних умов, а платіжні доручення, що знаходяться у справі, не доводять безгрошовість правочину.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду.

Як вбачається з матеріалів справи, що договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 був укладений 16.02.1993 року між Комунальним підприємством «Чернівецький обласний український музично-драматичний театр ім..О.Кобилянської» та Асоціацією по будівництву об»єктів житла та соціальної сфери.

З 1993 року вказана квартира знаходиться у власності театру. З часу укладення договору купівлі-продажу по даний час сторони договору претензій один до одного не мали.

Встановлено, що позивачі проживають в даній квартирі з липня 1993 року на підставі ордеру №2 від 13.07.1993 року, тобто після укладення договору купівлі-продажу квартири.

Відповідно до вимог ст..15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Оскільки позивачі не були сторонами договору купівлі-продажу квартири, не користувалися даною квартирою на момент укладення договору купівлі-продажу, то колегія суддів вважає, що їх право не порушено.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд безпідставно не взяв до уваги, що платіжне доручення про перерахунок коштів за квартиру змонтовано, а відповідно кошти за квартиру театром не були перераховані - не заслуговують на увагу. Як вбачається із договору купівлі-продажу №9 від 16.02.1993 року, що спірна квартира продається вартістю 1550000 крб. Згідно п.2 договору покупець протягом десяти днів з дня підписання договору перераховує на розрахунковий рахунок продавця кошти, а в разі не поступлення коштів продавець вправі продати квартиру іншому покупцю. Згідно п.5 договору покупець набуває право власності на квартиру тільки після виконання всіх умов договору.

Встановлено, що Асоціацією по будівництву об»єктів житла та соціальної сфери спірна квартира була передана театру на виконання договору купівлі-продажу № 9 від 16.02.1993 року. Право власності на цю квартиру було зареєстровано за театром.

Асоціація по будівництву об»єктів житла та соціальної сфери будь-яких претензій до театру, зокрема, що не надійшли кошти, не пред»являла.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів вважає, що такі істотні умови договору, як ціна та оплата, сторонами були виконані.

Рішення суду першої інстанції відповідає нормам матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для його скасування.

Керуючись ст..ст.303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 04 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: