Справа №484/3474/15-ц 12.11.2015 12.11.2015 12.11.2015
Провадження №22-ц/784/2745/15
Головуючий у першій інстанції-Максютенко О.А.
Доповідач апеляційної інстанції-Данилова О.О. Категорія 27
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого - Данилової О.О.,

суддів - Лівінського І.В., Шаманської Н.О.,

при секретарі - Гавор В.Б.,

розглянувши у відсутності сторін у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 18 вересня 2015 року у цивільній справі за позовом

публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»

(далі - ПриватБанк) до ОСОБА_2

про стягнення кредитної заборгованості

У С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2015 року ПриватБанк звернувся з позовом до ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості.

Позивач зазначав, що 13 березня 2008 року між банком та ОСОБА_2 укладено кредитний договір у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 22, 8 % річних на суму залишку заборгованості та з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Посилаючись на порушення боржником кредитних зобов'язань та виникнення станом на 31 липня 2015 року кредитної заборгованості, позивач просив стягнути 19 094, 77 грн. кредитної заборгованості, з яких 4 643, 99 грн. за кредитом, 10 783, 09 грн. за процентами, 2 520, 32 грн. пені та комісії та штрафів - 250 грн. - фіксована частина, та 897, 37 грн. - процентна складова.

Відповідач ОСОБА_2, діючи через свого представника, позов не визнав, посилаючись на те, що на час отримання кредиту не був ознайомлений з Умовами та Правилами надання банківський послуг, його права споживача фінансових послуг були порушені, а позовні вимоги не відповідають умовам договору та заявлені поза межами строку позовної давності.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 18 вересня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПриватБанк просив рішення скасувати та задовольнити позов. Апелянт не погодився з висновком суду про закінчення строку дії договору зі спливом строку дії платіжної картки, а тому і висновком про пропуск строку позовної давності.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Оскільки кредитний договір є двостороннім договором, то права й обов'язки виникають у кожного контрагента.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно із частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Законом передбачена можливість зміни сторонами позовної давності шляхом укладення письмового договору ( частина 1 статті 260 ЦК).

Згідно зі статтею 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 267 ЦК України).

Початок перебігу строку давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому поряду через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу, тобто несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів (постанова Верховного суду України від 6 листопада 2013 року у справі №6-116цс13, постанова Верховного суду України від 19 березня 2014 року у справі №6-14цс14).

Статтею 264 ЦК передбачено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку, а після переривання перебіг позовної давності починається заново. Умовою застосування позовної давності є заява сторони у спорі (частина 4 статті 267 ЦК).

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

З матеріалів справи вбачається, що 13 березня 2008 року шляхом подання заяви ОСОБА_2 між ним та ПриватБанком укладено кредитний договір у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку (кредитка «Універсальна» 55 днів пільгового періоду») з базовою процентною ставкою 1,9 % на залишок заборгованості та 1% щомісячної комісії. Первинний розмір кредитного ліміту складав 500 грн. (а.с.6).

За умовами договору його складовими є заява, Пам'ятка клієнта, Умови та Правила надання банківських послуг та Тарифи.

У тексті заяви передбачені умови нарахування штрафів та їх розмір - 250 грн. та 5% суми позову, а також право банку збільшити, зменшити або анулювати кредитний ліміт.

Пунктом 9.12 Умов та Правил надання банківських послуг, наданих суду апеляційної інстанції, які були затверджені наказом СП-2007 від 13 вересня 2007 року та діяли на час укладенні договору (а.с.67-69, 70-78), договір діє до моменту належного виконання сторонами зобов'язань.

Згідно з пунктом 3.1.1. Правил користування платіжною карткою (а.с.11-12) строк дії картки вказаний на її лицьовій стороні (місяць, рік). Карта дійсна до останнього календарного дня зазначеного місяця.

Пунктом 3.1.3 Правил користування платіжною карткою передбачено, що після закінчення строку дії відповідна картка продовжується банком на новий строк (шляхом надання клієнту картки з новим строком дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії) не надійшла письмова заява держателя про закриття рахунку.

Пунктами 5.3 та 5.4. Правил користування платіжною карткою передбачено, що строк погашення по кредиту за платіжними картками, за якими встановлено обов'язковий мінімальний платіж, зазначено в Пам'ятці, яка є невід'ємною частиною договору. За платіжними картами без встановлення обов'язкового мінімального платежу строк погашення процентів - щомісячно, строк повернення кредиту - в повному обсязі не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці ( а.с.12).

За наданими суду апеляційної інстанції відомостями ( а.с. 63), строк дії платіжної карти «Універсальна» 55 днів пільгового періоду», яку отримав ОСОБА_2 13 березня 2008 року, - лютий 2010 року.

За довідкою банку, зміст якої містить всі відомості, які мають бути зазначені в Пам'ятці, карта «Універсальна» 55 днів пільгового періоду» є картою з встановленням обов'язкового мінімального платежу - 7% від заборгованості, який включає і плату за використання кредитних коштів (а.с.61,62).

Відповідно до витягу з особового рахунку (а.с.79-89) та розрахунку заборгованості (а.с.3-5) ОСОБА_2 востаннє отримував грошові кошти 9 серпня 2009 року. Строк повернення кредиту (його останньої частини) сплинув 30 березня 2012 року ( а.с.4).

Отже, відповідно до пункту 5.3 Правил користування платіжною карткою та Пам'ятці (довідки), що є складовою кредитного договору, строком повернення кредиту в повному обсязі є 30 березня 2012 року.

Відомостей про отримання відповідачем грошей після закінчення строку дії платіжної карти, а також про отримання ним нової карти матеріали справи не містять.

Останнє погашення кредитних коштів здійснено ОСОБА_2 - 12 липня 2012 року.

Вчинення цих дій відповідно до статті 264 ЦК перериває строк позовної давності до вимог банку про стягнення заборгованості за кредитом. З 13 липня 2012 року перебіг позовної давності починається знову.

При цьому застосуванню підлягає загальний строк позовної давності - три роки, оскільки заява позичальника домовленості сторін про збільшення позовної давності не містить.

Не підписані відповідачем і Умови та правила надання банківських послуг, в редакції, яка передбачає збільшення позовної давності до п'яти років ( а.с. 77). Доказів того, що саме ці Умови та Правила були надані позичальнику для ознайомлення ( тоді як суду першої інстанції надані Умови та Правила в іншій редакцій), матеріли справи також не містять.

Отже, колегія суддів не вбачає підстав для висновку про те, що угода про збільшення позовної давності укладена з дотриманням вимог статті 260 ЦК (постанова ВСУ від 11 лютого 2015 року у справі №6-240цс15, постанова ВСУ від 11 березня 2015 року у справі №6-16цс15)

Встановивши ці обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що звернення Приватбанку з позовом 31 серпня 2015 року здійснено поза межами трирічного строку позовної давності, що відповідно до статті 267 ЦК є підставою відмови у задоволенні вимог про стягнення заборгованості за кредитом.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові у справі №6-167цс14, Верховний Суд України не погодився з висновком суду апеляційної та касаційної інстанції, за рішенням яких стягненню підлягали лише ті платежі, які були нараховані банком в межах трьохрічного строку до моменту нарахування останнього платежу (процентів, комісії).

Про застосування такої правової позиції Верховного Суду України як підстави для відмови в позові про стягнення кредиту, процентів та інш. свідчить і практика Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (справа №6-15265св15, справа №6-18904цс15 та інш.).

Таким чином, основний висновок суду першої інстанції про сплив строку позовної давності за вимогами банку, відповідає матеріалам справи та вимогам норм цивільного законодавства.

При цьому колегія суддів не може погодитись з доводами апелянта про те, що строк позовної давності починає перебіг лише після закінчення строку дії договору, який діє до виконання боржником своїх зобов'язань. Поняття "строк дії договору" та "строк (термін) виконання зобов'язання" є різними, а перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання кожного чергового зобов'язання ( Постанова Верховного суду України від 6 листопада 2013 року у справі №6-116цс13, Постанова Верховного суду України від 19 березня 2014 року у справі №6-14цс14).

Оскільки апеляційна скарга не містить доводів, які б спростовували висновки суду чи доводили б порушення ним норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для скасування судового рішення

Керуючись статтями 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 18 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді