Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/27/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Циганаш І. А.
Доповідач Письменний О. А.
РІШЕННЯ

Іменем України

03.02.2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - Письменного О.А.,

суддів - Дуковського О.Л., Дьомич Л.М.,

при секретарі - Лазаренко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Ленінського районного суду міста Кіровограда від 25 червня 2013 року, за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні майном, виділ у натурі частки нерухомого майна, стягнення моральної шкоди, та зустрічною позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_2, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - ПАТ «УкрСиббанк», про стягнення коштів,-

в с т а н о в и л а :

У лютому 2012 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3, яким просила зобов'язати його надати їй другий комплект ключів від вхідних дверей житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та надати можливість користування 1/2 частини житлової площі разом з надвірними будівлями та 1/2 частини земельної ділянки; поділити житловий будинок з надвірними будівлями та присадибну земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1, між ними і виділити їй в натурі 1/2 частину спірного житлового будинку та присадибної земельної ділянки, що розташовані за вищевказаною адресою; стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду у розмірі 12000 грн., а також понесений судовий збір.

В обґрунтування своїх вимог вказала, що 23 жовтня 1993 року вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_3 03.08.2004 року вони придбали житловий будинок з надвірними будівлями та земельну ділянку площею 454,90 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. 14.01.2008 року між ними було розірвано шлюб рішенням Ленінського райсуду м. Кіровограда.

14 березня 2011 року Ленінським райсудом м. Кіровограда визнано за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями та 1/2 частину земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1. Однак ОСОБА_3 чинить їй перешкоди у вселенні у будинок. Через що вона змушена винаймати за плату у сторонньої особи квартиру та оплачувати за проживання близько 1000 грн. щомісяця. Такі витрати ставлять її у скрутне матеріальне становище. Своїми неправомірними діями ОСОБА_3 не лише порушує її право на житло та можливість користуватись та розпоряджатися ним, але й завдає їй моральних страждань.

ОСОБА_3 звернувся до суду з зустрічною позовною заявою, в якій просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь грошові кошти в сумі 12219 грн.

Зазначає, що дійсно в 2004 році він з ОСОБА_2 придбали житловий будинок з надвірними будівлями та земельну ділянку по АДРЕСА_1 м. Кіровоград.

Після розірвання шлюбу в 2008 році ОСОБА_2 виїхала з будинку і при цьому скориставшись тим, що він знаходився у відрядженні, вивезла з будинку все нажите ними майно: м'які меблі, меблеву стінку, кухонні меблі, домашній кінотеатр, холодильник, пральну машинку, мікрохвильову піч та інше, у зв'язку з чим вона і не зверталася до нього з проханням вселитися в будинок, так як залишила його майже пустим.

Для придбання будинку було взято кредит, і відповідно до кредитного договору №97/В-Н-КФ від 03.08.2004 року кредит був виданий в іноземній валюті в сумі 4605 доларів США на термін з 03.08.2004 року по 02.08.2014р.

На момент розриву їхніх шлюбних відносин, 01.02.2008р., заборгованість по кредиту склала 3044,51 доларів США,.

ОСОБА_2 до погашення заборгованості по кредиту відношення не мала, коштів на його погашення не надавала, і кредит виплачувався ним особисто.

З 01.02.2008 року по теперішній час ним сплачено за кредит 3059,49 доларів США і залишок основного боргу складає 1141,47 доларів США.

Таким чином, на даний час ОСОБА_2 повинна сплатити йому половину коштів, які він витратив на погашення боргу по кредиту, тобто 1529,74 доларів США, що в перерахунку відповідно до курсу НБУ становить 12219 грн.

В судовому засіданні ОСОБА_2 доповнила свої позовні вимоги, просила вселити її в житловий будинок АДРЕСА_1 зобов'язати ОСОБА_3 не чинити перешкоди у здійсненні нею права користування 1/2 частиною житлової площі будинку разом з надвірними будівлями та 1/2 частини земельної ділянки та вручити ключі від вхідних дверей житлового будинку як співвласнику, розділити житловий будинок з надвірними будівлями в натурі між співвласниками, визначити за нею право власності на 1/2 частину будинку та надвірних будівель: квартира № 1- ванна літ « 1-6» площею 4,60 кв.м, санвузол літ « 1-5» + кухня « 1-1» частка площею 9,40 кв.м., кімната літ «1-4» площею 15,70 кв.м,, гараж літ «Г», огорожа літ «N» 1/2 частини, замощення літ « 1» 1/2 частини, убиральня літ «К», колонка питна 1/2 частини, як показано у висновку № 2610-2611/23 Кіровоградського відділення Одеського науково - дослідного інституту судової будівельно - технічної експертизи від 01.02.2013 року синім кольором, визначити за нею окремий вхід на земельну ділянку для квартири № 1 з боку АДРЕСА_2, земельну ділянку площею 473,4 кв.м. залишити в загальному користуванні співвласників, стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду у розмірі 12000 грн., а також понесений судовий збір та витрати, пов'язані з проведенням експертизи в розмірі 1060 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 25 червня 2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 29 січня 2014 року, позов ОСОБА_2 задоволено частково, зустрічний позов ОСОБА_3 задоволено. Розділено будинок АДРЕСА_1 в м. Кіровограді в натурі між співвласниками ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Виділено на праві власності ОСОБА_2 на Ѕ частину вказаного будинку (умовно квартиру №1): в будинку літ «А» кімната «1-4» площею 15,70 кв.м, в літ «а, а1» кухня «1-1» (частка), санвузол «1-5» площею 9,40 кв.м, в літ «а-3» - ванна «1-6» площею 4,60 кв.м, а всього загальною площею 29,70 кв.м, надвірні споруди: гараж літ «Г», 1/2 частини огорожі літ. «N», 1/2 частини замощення літ «1», убиральню літ «к», 1/2 частину колонки питної, як показано в графічному додатку до висновку судової будівельно-технічної експертизи №2610-2611/23 від 1 лютого 2013 року Кіровоградського відділення Одеського Науково-дослідного інституту судових експертиз синім кольором. Виділено на праві власності ОСОБА_3 1/2 частини вказаного будинку (умовно квартира №2): в будинку літ «А» кімнату «1-3» площею 9,0 кв.м, кімнату «1-2» площею 9,60 кв.м, в літ «а, а1» кухня «1-1» (частка) площею 7,00 кв.м, в літ «а-3» коридор «I» площею 4,30 кв.м, а всього загальною площею 29,90 кв.м, надвірні споруди: літню кухню літ. «Б», погріб літ. «Б1», 1/2 частини огорожі літ. «N», ворота, 1/2 частини замощення літ «1», 1/2 частини колонки питної, як показано в графічному додатку до висновку судової будівельно-технічної експертизи №2610-2611/23 від 1 лютого 2013 року Кіровоградського відділення Одеського Науково-дослідного інституту судових експертиз зеленим кольором. Переобладнання будинку літ. А, прибудови літ «а, а1, а3» ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зобов'язано здійснити за власний рахунок: ОСОБА_2: - демонтувати дверний блок та розібрати перетинок між приміщеннями «1-5» та «1-1» в літ «а,а-1»; виконати дверні прорізи між приміщеннями: «1-1» та «1-4», «1-6» та з двору; виконати віконний проріз із приміщення «1-5». ОСОБА_3: закласти дверний проріз між приміщеннями (1-2 і 1-4); виконати перетинок поділ приміщення «1-1» для улаштування кухні площею 7,0 кв. м (згідно ДБН); для улаштування житлової кімнати площею 15 кв.м (згідно ДБН) розібрати перетинок між приміщеннями «1-2» та «1-3». Земельну ділянку площею 473,40 кв.м, яка є власністю кожного із співвласників по 1/2 частини, залишено в загальному користуванні ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ОСОБА_2 зобовязано улаштувати вхід до виділеної частки домоволодіння з боку АДРЕСА_2 в м. Кіровограді. Заїзд/виїзд з боку АДРЕСА_1 в м. Кіровограді залишити в загальному користуванні. Усунуто перешкоди ОСОБА_2 в користуванні 1/2 частиною житлового будинку, надвірних будівель та земельною ділянкою за адресою м.Кіровоград, АДРЕСА_1; вселено ОСОБА_2 у вказаний житловий будинок; зобов'язано ОСОБА_3 не чинити перешкоди у здійсненні ОСОБА_2 права власності на 1/2 частини будинку і земельної ділянки та вручити їй ключі від вхідних дверей як співвласнику. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошові кошти за сплату заборгованості по кредитному договору від 3 серпня 2004 року у розмірі 12219 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 просила його скасувати і ухвалити нове рішення, яким свої позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, а у задоволенні зустрічної позовної заяви про стягнення коштів відмовити.

При цьому ОСОБА_2 посилалась на те, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні її вимоги про стягнення моральної шкоди та не навів переконливих мотивів, що позбавлення ОСОБА_3 позивача права спірного житла не завдасть їй істотної шкоди. Крім того вважає, що суд першої інстанції безпідставно задовольнив зустрічний позов та стягнув із неї на користь ОСОБА_3 грошові кошти у сумі 12 219 грн., оскільки ОСОБА_3 пропустив строк звернення до суду про розподіл боргових зобов'язань укладених в інтересах колишньої сім'ї.

Відповідач ОСОБА_3, в своїй апеляційній скарзі просить рішення суду в частині задоволення позову ОСОБА_2, скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позову. Посилається на те, що оскаржуване рішення суду першої інстанції постановлено за невідповідності висновків суду обставинам справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, за неповного з'ясування судом обставин справи та з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, судом не з'ясовано чи відповідатиме перепланування та переобладнання, з метою поділу спірного нежитлового приміщення в натурі, вимогам будівельних норм і правил, санітарним та протипожежним вимогам, оскільки в матеріалах справи відсутні висновки відповідних державних органів із цих питань.

Зазначив, що, встановивши право власності на самочинно збудовані об'єкти, як то прибудова «а3» та гараж «Г», суд не звернув суд увагу на те, що в експертному висновку не вирішено питання щодо наявності технічної можливості улаштування необхідних інженерних комунікацій у запропонованих сторонам ізольованих квартирах. Крім того прийнявши та розглянувши змінені позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції порушив положення ч.2 ст. 31 ЦПК України прийнявши додаткові та самостійні вимоги, як зміни до позову. Судом фактично встановлено межі землекористування, при цьому не враховано, що згідно зі ст. 158 ЗК України це питання віднесено до компетенції органів місцевого самоврядування. Всупереч заявленим відповідачем клопотанням судом не витребувано: дозвіл виконавчого комітету Кіровоградської міської ради на переобладнання і перепланування жилого будинку; технічні умови та проекти, розроблені спеціалізованими організаціями щодо улаштування інженерних комунікацій, державний акт на право приватної власності виданий ОСОБА_2 на спірну земельну ділянку; докази того, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є однією і тією ж особо; висновки органів державного архітектурно - будівельного контролю, пожежної і санітарної інспекції, органу газового господарства про допустимість пов'язаних із запропонованим у експертному висновку поділом переобладнань і перепланувань. Судом не наведено мотивів, чому саме запропонований ним варіант поділу домоволодіння є сприятливим, як для позивача, так і для відповідача.

Ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 29.01.2014 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду кримінальних та цивільних справ від 18.06.2014 року касаційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково. Ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 29 січня 2014 року скасовано, справу передано до апеляційного суду на новий розгляд.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та наведені у скаргах доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно зі ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позов ОСОБА_2 виходив з того, що сторони є співвласниками будинку та надвірних споруд, розташованих за адресою: АДРЕСА_1, і кожному із них належить по 1/2 частині спірного майна. Оскільки сторони не дійшли згоди щодо розподілу домоволодіння та земельної ділянки суд дійшов висновку про можливість проведення його розподілу і встановлення порядку користування земельною ділянкою відповідно до запропонованого експертом варіанту, не стягуючи при цьому з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію у розмірі 2130 грн.

Крім того, суд першої інстанції відмовив ОСОБА_2 у задоволенні її вимоги про відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що ОСОБА_2 не вказала, якими неправомірними діями чи бездіяльністю їй заподіяно моральної шкоди, та з яких міркувань вона виходила визначаючи розмір шкоди.

З такими висновками суду погодитися не можна, оскільки вони зроблені без належного з'ясування дійсних обставин справи, прав та обов'язків сторін, без належної оцінки наявних у матеріалах справи доказів, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно ч.3 ст.358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Статтею 364 ЦК України передбачене право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

За змістом ст.364 ЦК України позов про виділ частки у праві спільної часткової власності на жилий будинок у натурі може бути задоволено, якщо є можливість виділити відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру частки співвласника у праві спільної власності.

У тих випадках, коли для поділу необхідне переобладнання та перепланування будинку, він проводиться при наявності дозволу на це виконкому місцевої ради відповідно до вимог ст. 152 ЖК України.

Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи від 1 лютого 2013 року розподіл домоволодіння, що знаходиться за адресою: м.Кіровоград, АДРЕСА_1, в натурі відповідно до ідеальних часток співвласників, по 1/2 технічно можливий без виконання робіт по реконструкції будинку та при мінімальній вартості робіт по переплануванню. Для здійснення запропонованого варіанту розподілу житлового будинку необхідно провести відповідні роботи по переплануванню.

В своїй ухвалі Вищий спеціалізований суд з розгляду кримінальних та цивільних справ від 18.06.2014 року звернув увагу на те, що ОСОБА_2 отримано дозвіл Управління містобудування та архітектури Кіровоградської міської ради, яким їй надано дозвіл на переобладнання і перепланування належної їй частини житлового будинку в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1.

Разом з тим, відсутній дозвіл на переобладнання і перепланування всього спірного житлового будинку.

На виконання ухвали апеляційного суду від 27.11.2014 року, виконавчий комітет Кіровоградської міської ради постановив рішення від 15 грудня 2014 року №627 про відмову в наданні дозволу на переобладнання і перепланування цілого жилого будинку по АДРЕСА_1 в м.Кіровограді з підстав відсутності звернення всіх власників житлового будинку.

Враховуючи, що норми ст.152 ЖК України забороняють проводити переобладнання і перепланування житлового будинку без відповідного дозволу виконкому місцевої ради, суд першої інстанції передчасно дійшов висновку про можливість розподілу спірного житла в натурі між сторонами.

Згідно ч.1 ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 протизаконно перешкоджає ОСОБА_2 в користуванні належним їй на праві власності майном, внаслідок чого остання змушена оплачувати проживання в чужому житлі.

Таким чином рішення суду щодо вселення позивачки у власний будинок та зобов'язання відповідача передати позивачу дублікати ключів від вхідних дверей є законним, а доводи апеляційної скарги щодо незаконності рішення суду, є безпідставними.

Відповідно до ч.1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди внаслідок порушення її прав.

З огляду на вказану норму, встановивши, що дії ОСОБА_3 щодо перешкоджання користування майном порушують права ОСОБА_2, колегія суддів дійшла висновку, що позивач має право на відшкодування моральної шкоди, а висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для її відшкодування вважає помилковим.

Враховуючи тривалість моральних страждань ОСОБА_2, завданих відповідачем неправомірним позбавленням її житла, колегія суддів погоджується з розміром відшкодування моральної шкоди, заявленого позивачкою (12000 грн.).

В іншій частині рішення висновки суду відповідають обставинам справи, і доводи апеляційних скарг щодо них не дають підстав вважати про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Зокрема, правильного висновку суд першої інстанції дійшов щодо стягнення із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3, за зустрічним позовом грошових коштів у сумі 12219 грн., які є 1/2 частиною сплаченої ОСОБА_3 кредитної заборгованості перед банком.

Відповідно ч.4 ст.65 СК України, при поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї.

Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Кредитний договір ОСОБА_3 було укладено в інтересах сім'ї, а саме на придбання спірного будинку. На час ухвалення рішення судом першої інстанції кредитні кошти у повному обсязі банку не повернуто, тобто зобов'язання у повному обсязі не виконано. А отже, доводи ОСОБА_2 щодо пропуску відповідачем строку звернення до суду із вимогою про стягнення із неї 1/2 частини сплачених ним кредитних коштів, є безпідставними.

Підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неправильно встановлені фактичні обставини справи, що полягає у неповному з'ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи (стаття 309 ЦПК України).

Керуючись ст.ст.303, 304, 307, 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду міста Кіровограда від 25 червня 2013 року, в частині розподілу та переобладнання домоволодіння, яке розташоване за адресою АДРЕСА_1, а також щодо стягнення із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судових витрат на проведення експертизи у розмірі 530 грн., скасувати та відмовити в задоволенні позову в цій частині.

Позов ОСОБА_2, в частині відшкодування моральної шкоди, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 моральної шкоди 12000 грн.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: