АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1753/15 Справа № 209/1401/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Ковальова А. Б. Доповідач - Калиновський А.Б.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого - Калиновського А.Б.

Суддів - Гайдук В.І., Єлізаренко І.А.

При секретарі - Самокиші О.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 08 грудня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Держави Україна, Президента України, Петриківського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області, Садового товариства "Хімбудівець" про відшкодування матеріальної шкоди від злочину та вчинення певних дій, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 08 грудня 2014 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Держави Україна, Президента України, Петриківського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області, Садового товариства "Хімбудівець" про відшкодування матеріальної шкоди від злочину та вчинення певних дій відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачі просять скасувати рішення суду та ухвалити нове, по суті позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін з наступних підстав.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що дійсно в період з 26 квітня 2012 року по 02 травня 2012 року мала місце крадіжка майна, належного позивачу ОСОБА_2, із садового будиночку розташованого на земельній ділянці № 26 на території садового товариства "Хімстроєвець" поблизу с. Радсело Петриківського району Дніпропетровської області, що спричинило йому матеріальну шкоду на суму 3915 гривень.

Постановою слідчого СВ Петриківського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області від 02 травня 2012 року була порушена кримінальна справа за фактом таємного викрадення чужого майна, належного ОСОБА_2, за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України(а.с. 34).

05 червня 2012 року постановою слідчого СВ Петриківського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області досудове слідство по кримінальній справі № 21121121 було зупинено до встановлення особи, яка скоїла зазнаний злочин(а.с. 32).

Працівниками Петриківського РВ не було встановлено особу, яка скоїла крадіжку належного ОСОБА_2 майна, в період з 26 квітня 2012 року по 02 травня 2012 року, а отже не була встановлена винна особа, яка повинна була б відшкодувати потерпілому ОСОБА_2 завдану злочином шкоду.

Також судом встановлено, що оперуповноваженим СДСБЕЗ Петриківського РВ було проведено перевірку за заявою ОСОБА_2, яка надійшла до Петриківського РВ 14 січня 2013 року з приводу порушення членами садового товариства "Хімстроєвець" статуту товариства та правил, і ОСОБА_2 було направлено повідомлення з роз'ясненням, що питання, викладені в його заяві щодо господарчої діяльності садового товариства носять цивільно-правовий характер та не підпадають під компетенцію ОВС( а.с.35).

Судом не встановлено вини працівників Петриківського РВ Дніпропетровської області у завданні ОСОБА_2 матеріальної шкоди, завданої викраденням його майна в період час у з 25 квітня 2012 року по 02 травня 2012 року особою, яка не була встановлена слідством.

Судом також не встановлена вина працівників Петриківського РВ в завданні позивачу ОСОБА_3 тілесних ушкоджень 01 серпня 2014 року, що підтверджується постановою від 31 жовтня 2014 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000577 від 10 вересня 2014 року в зв'язку з відсутністю в діянні працівників Петриківського РВ ГУМВС України складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 365 ч.2 КК України.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, суд правильно виходив з того, що він не надав суду доказів на обґрунтування своїх вимог щодо спричинення матеріальної та моральної шкоди як діями садового товариства "Хімбудівець", так і діями органів внутрішніх справ.

Крім того, позивачами не доведений факт спричинення їм матеріальної та моральної шкоди саме відповідачами, які залучені ними до участі у справі, і судом не встановлений причинний зв'язок між завданою позивачам та неправомірними діями відповідачів, не встановлена вина відповідачів у завданні позивачам матеріальної шкоди та моральної шкоди.

Такі висновки суду відповідають нормам матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги позивачів щодо незаконності відмови у задоволенні його позовних вимог щодо стягнення з голови садового товариства "Хімбудівець" ОСОБА_4 моральної шкоди за організацію побоїв міліцією ОСОБА_3 не можуть бути прийняті до уваги, оскільки на обґрунтування вищенаведеного позивачі не надали суду належних та допустимих доказів.

Що стосується вимог до Президента України та Держави Україна, то відповідно до ст. 170 ЦК України, Держава набуває і здійснюю цивільні права та обов'язки через органи державної влади в межах їхньої компетенції, встановленої законом. Повноваження Президента України визначаються виключно Конституцією України.

Таким чином, обов'язковою умовою участі у цивільному судочинстві того чи іншого суб'єкта від імені Держави Україна є відповідність позовних вимог компетенції та повноваженням такого органу.

Отже, Президент України та Держави Україна не є учасниками вказаних правовідносин і не можуть нести відповідальність за їх невиконання.

Вимоги позивачів, щодо стягнення з Петриківського РВ Дніпропетровської області, Президента України на користь позивача ОСОБА_3 моральної шкоди в розмірі 15000 грн. за спричинення органами внутрішніх справ тілесних ушкоджень ОСОБА_3 є необґрунтованими, оскільки на підтвердження цього, позивачі будь-яких доказів суду не надали і, таким чином, відповідно до ч.2 ст.11 ЦПК України, розпорядились своїми правами щодо надання доказів на власний розсуд.

Інші доводи апеляційної скарги позивача не спростовують висновків суду та зводяться до тлумачення норм діючого законодавства.

Таким чином, рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального права. Підстав для його зміни чи скасування немає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 08 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: