Категорія 50Доповідач Оніщук В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" січня 2015 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого: Оніщука В.В.

суддів: Медвецького С.К., Чорного В.І.,

при секретарі: Сніжко О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16.12.2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, -

в с т а н о в и л а :

В жовтні 2014 року позивач звернулася в суд із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 28.04.2009 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб і від спільного життя мають синів ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Рішенням суду від 01.07.2013 року шлюб між сторонами розірвано і з того часу діти проживають з нею та знаходяться на її утриманні, тоді як відповідач участі у вихованні синів не приймає і коштів на їх утримання не надає, при цьому діти потребують належного догляду та оздоровлення. Позивачем зазначено, що ОСОБА_2 є фізично здоровою людиною, має постійну роботу та достатній рівень доходу, інших утриманців не має та житлом забезпечений, а тому просила стягнути з відповідача на її користь на утримання неповнолітніх синів аліменти в розмірі 1/3 частини від всіх видів його доходів, щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку для кожної дитини окремо, починаючи з дня звернення в суд і до їх повноліття.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 16.12.2014 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітніх синів: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходів) відповідача, щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до їх повноліття, починаючи з 15.10.2014 року.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

Вирішено питання про судові витрати.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду змінити та задовольнити позов частково, стягнувши з нього на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі ? частини від всіх видів заробітку, щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до їх повноліття.

При цьому посилається на неповноту з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального і процесуального права.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав з посиланням на викладені в ній обставини.

Представник ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, вказавши на її безпідставність та законність і обґрунтованість рішення суду.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Вимогами ст. 308 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позов, районний суд виходив з того, що батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, при цьому відповідач є працездатною особою, має постійне місце роботи і стабільний дохід, а тому в даному випадку стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/3 частини від всіх видів його заробітку (доходів)буде відповідати інтересам неповнолітніх дітей та не буде порушувати інтересів сторін.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено і підтверджено матеріалами справи, що сторони з 28.04.2009 року перебували у зареєстрованому шлюбі і від спільного життя мають синів ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 01.07.2013 року шлюб між сторонами розірвано і з того часу діти проживають з матір'ю та перебувають на її утриманні.

Звернувшись в суд з позовом, ОСОБА_3 заявлено вимогу про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей, при цьому вимога обґрунтовується потребою дітей в матеріальній допомозі та відсутністю такої допомоги зі сторони відповідача.

Відповідно до вимог ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

З матеріалів справи видно, що при визначенні розміру аліментів, судом було враховано обставини, передбачені ст. 182 Сімейного Кодексу України і розмір аліментів визначено у частці від заробітку (доходу) батька, відповідно до вимог ст. 183 Сімейного Кодексу України.

На підставі наведеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку щодо визначення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходів) відповідача, щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення в суд і до їх повноліття.

Викладені в апеляційній скарзі твердження щодо не врахування при визначенні розміру аліментів майнового стану відповідача та перебування на його утриманні матері, дитини від першого шлюбу та його теперішньої дружини, є безпідставними, оскільки відповідачем не надано належних доказів на підтвердження даного факту і крім того дані обставини були досліджені судом першої інстанції та враховані при визначенні розміру аліментів.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, тобто ухвалене рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону і підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16.12.2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: (підпис) В.В. Оніщук

Судді: (підпис) С.К. Медвецький

(підпис) В.І. Чорний

Згідно з оригіналом:

Суддя апеляційного суду

Вінницької області В.В. Оніщук