Справа № 128/4941/14-ц Провадження № 22-ц/772/178/2015Головуючий в суді першої інстанції Бондаренко О. І.
Категорія 50Доповідач Стеблюк Л. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" січня 2015 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючої : Стеблюк Л.П.

суддів: Колоса С.С., Нікушина В.П.

при секретарі: Торбасюк О.І.

за участю представника позивача Гуменюк Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 25.11.2014 року по справі за позовом Управління праці та соціального захисту населення Вінницької районної державної адміністрації до ОСОБА_3 про стягнення сум сплаченої тимчасової допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, -

в с т а н о в и л а :

Управління праці та соціального захисту населення Вінницької районної державної адміністрації звернулося до суду з вказаним позовом, мотивуючи його тим, що 23.10.2007 року до УПСЗН Вінницької РДА за призначенням тимчасової допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів звернулася ОСОБА_4, оскільки вона не отримувала аліменти від батька своєї дитини, відповідача ОСОБА_3, встановлених рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 13.10.2006 року. ОСОБА_4 така допомога була призначена на шість місяців. Для призначення тимчасової допомоги ОСОБА_4 повторно подавала до управління заяви та довідки з ВДВС Вінницького РУЮ про неотримання аліментів від відповідача на підставі яких їй і виплачувалася допомога.

Так, за період з 01.10.2007 року по 30.04.2013 року, за час перебування ОСОБА_4 на обліку у позивача, як одержувача тимчасової допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів вона отримала зазначену допомогу на загальну суму 15994 грн. 24 коп.

Оскільки до цього часу на рахунок управління коштів від відповідача не надходило, позивач змушений звернутися до суду з даним позовом.

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 25.11.2014 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави в особі Управління праці та соціального захисту населення Вінницької районної державної адміністрації 15994 грн. 24 кой., що були сплачені з Державного бюджету України у вигляді тимчасової державної допомоги. Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду та ухвалення нового, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що остання не підлягає до задоволення наступних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Статтею 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам судове рішення відповідає.

З матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася ОСОБА_5, батьками якої являються ОСОБА_3 та ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 17.12.2004 року.

Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно довідок ВДВС Вінницького РУЮ ОСОБА_4 не отримувала аліменти на утримання дитини з відповідача ОСОБА_3 по причині ухилення останнього від їх сплати.

На підставі заяв ОСОБА_4 про призначення соціальної допомоги, останній за період з 01.10.2007 року по 30.04.2013 року була виплачена тимчасова допомога дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів на загальну суму 15994 грн. 24 коп.

Згідно виписки із акта огляду МСЕК № 288464 від 31.05.2012 року та довідки серії ВІН № 001330, відповідач ОСОБА_3 являється інвалідом ІІ-ї групи.

Як вбачається з довідки про доходи пенсіонера № 4667 від 16.10.2014 року, відповідач ОСОБА_3 перебуває на обліку в ГУПФУ у Вінницькій області і отримує пенсію по інвалідності, сума пенсії за період з березня 2013 року по жовтень 2014 року складає 24048 грн. 10 коп.

Згідно повідомлення ГУПФУ у Вінницькій області від 01.04.2014 року, станом на 01.01.2013 року заборгованість по аліментам становила 22477,61 коп., розмір відрахувань за період з 01.01.2013 року по 31.03.2014 року становить 7124 грн. 40 коп., в тому числі 1588 грн. 20 коп. боргу, заборгованість станом на 01.04.2014 року становить 20889 грн. 41 коп.

Відповідно до ст. 181 СК України, якщо батьки ухиляються від сплати аліментів, дитині призначається тимчасова державна допомога, яка не може бути меншою, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суми наданої дитині тимчасової державної допомоги підлягають стягненню з платника аліментів до Державного бюджету України у судовому порядку.

Згідно п. 12 постанови КМУ України № 189 від 22.02.2006 року «Про затвердження Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме», якщо виникла можливість стягнення аліментів з одного з батьків, виявлено, що один з батьків може утримувати дитину або місце проживання (перебування) одного з батьків встановлено, у зв'язку з чим можливе стягнення з нього коштів на утримання дитини, орган праці та соціального захисту населення звертається до суду із заявою про стягнення суми сплаченої тимчасової допомоги. Стягнуті кошти зараховуються до Державного бюджету.

Так, згідно даних ГУПФУ у Вінницькій області від 16.10.2014 року, ОСОБА_3 пенсія була призначена з березня 2013 року.

Оскільки судом встановлено, що ОСОБА_3 за період з жовтня 2007 року по квітень 2013 року не сплачував аліменти на утримання дитини, а фактично стягував отримала їх за рахунок коштів держави на загальну суму 15994 грн. 24 коп., то за таких обставин суд вважає, що дані кошти підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_3 на користь держави в особі Управління праці та соціального захисту населення Вінницької районної державної адміністрації.

Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Разом з тим, доводи про пропуск строку позовної давності не можливо прийняти до уваги, оскільки на правовідносини, що виникли між сторонами не поширюється позовна давність.

Відповідно до ч. 2 ст. 268 ЦК України законом можуть бути встановлені також інші вимоги, на які не поширюється позовна давність.

Згідно з ч. 1 ст. 20 СК України до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених частиною другою статті 72, частиною другою статті 129, частиною третьою статті 138, частиною третьою статті 139 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження, та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 25.11.2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуюча:

Судді: