№ 207/328/15-ц
№ 2/207/507/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2015 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області в складі головуючого судді : САВЧЕНКА В.О.

при секретарі : ГОРБ С.Б.

за участі представника позивача : ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпродзержинську справу за позовом Г У Б С Ь К О Г О ОСОБА_2 до Г У Б С Ь К О Г О ОСОБА_3 про встановлення фактів, що мають юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом

В С Т А Н О В И В:

В січні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська з позовною заявою до ОСОБА_5 про встановлення фактів, що мають юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. В цій позовній заяві він просив суд на підставі статей 1261, 1267, 1268 ЦК України, встановити факт, що Свідоцтво про право власності на житло від 15 грудня 1993 року, видане згідно з розпорядженням № 0143 відділу обліку та розподілу житлової площі міськвиконкому на квартиру АДРЕСА_1 належить ОСОБА_6 та встановити факт належності квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_7, померлій 24 квітня 2014 року.

Крім того, ОСОБА_4 просив суд, встановити факт, що особа, вказана в заповіті від 15 серпня 1994 року, посвідченому ОСОБА_8 державним нотаріусом 2-ї Дніпродзержинської державної нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі за № 1/3322, ОСОБА_9 та особа, вказана в інших документах ОСОБА_4 є одна і та сама особа та заповіт укладений на його імя ОСОБА_4.

Також, ОСОБА_4 просив суд, визнати за ним ОСОБА_4, право власності на квартиру АДРЕСА_3 як спадкового майна за заповітом після смерті бабусі ОСОБА_6.

В обґрунтування позовних вимог позивач ОСОБА_4 вказав, що ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, є його бабусею та матірю його батька ОСОБА_10. Він ОСОБА_4 та його брат ОСОБА_5, є синами ОСОБА_10 та онуками ОСОБА_6.

24 квітня 2014 року померла його бабуся ОСОБА_6, про що складено відповідний актовий запис за № 377 Баглійським відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області.

Бабуся, ОСОБА_6, мешкала в 2-х кімнатній квартирі АДРЕСА_4. 15 грудня 1993 року згідно з розпорядженням відділу обліку та розподілу житлової площі міськвиконкому № 0143, приватизувала квартиру та отримала Свідоцтво про право власності на житло, в якому зазначено, що квартира за адресою: АДРЕСА_5 дійсно належить на праві приватної власності ОСОБА_11. Він вважає, що на той час, 1993 рік, печатні машинки, на яких оформлювався текст в Свідоцтві про право власності на житло не мали українського шрифту, тому, замість українських «і» та « ї» печатали знак І, і це не вважалося помилкою, бо після цього бабуся зареєструвала своє право власності в БТІ м. Дніпродзержинська у реєстровій книзі 129 за № 21577, уклала договори на комунальні послуги та законно користувалася власністю з 1993 року по день своєї смерті, 2014 рік.

Отримавши в 1993 році в Дніпродзержинському БТІ Технічний паспорт на квартиру, що знаходиться у власності громадянина (записано російською мовою) "Губской Марии Андреевны", в Свідоцтві про право власності на житло записано ОСОБА_11. А з цих двох записів вже українською мовою записано, що право власності на квартиру № 28, розташовану в м. Дніпродзержинську, вул. Ухтомського, будинок 15, зареєстровано за ОСОБА_11, хоча його бабуся по батькові ОСОБА_7.

За життя його бабуся ОСОБА_6 15 серпня 1994 року зробила заповіт на належну їй квартиру на його імя. заповіт посвідчила державний нотаріус Другої дніпродзержинської державної нотаріальної контори ОСОБА_8, зареєстровано в реєстрі за № 1/3322. Також, він вважає, що печатна машинка, на якій оформлювався Заповіт, не мала українського шрифту, тому, прізвище, імя та по батькові записано російською мовою ОСОБА_12, а вже на зворотній стороні Заповіту записано ОСОБА_11, знов таки замість українських «і» та « ї» печатали знак І, до того ж не маючи в шрифті української літери Є, він записаний в тексті ОСОБА_9, тобто українською мовою його імя записано вірно, окрім однієї літери Е замість Є.

На день смерті бабусі залишилось спадкове майно, яке складається з квартири АДРЕСА_6, де мешкали: він, з 1992 року та бабуся ОСОБА_6 Після її смерті спадкоємцями за законом залишилися його брат ОСОБА_5 та він ОСОБА_4 Їх батько помер ще в 1989 році, а брат на цю квартиру не претендував та не претендує зараз. До того ж, він має Заповіт від бабусі та мешкав разом з нею, доглядав до смерті та поховав за свої кошти, продовжує користуватися квартирою, тобто фактично вступив в спадщину.

Він звернувся до Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті бабусі ОСОБА_6, але нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії тому, що «заповіт посвідчений Другою дніпродзержинською державною нотаріальною конторою 18.08.1994 року за реєстровим № 1/3322 від імені ОСОБА_6, складений на іншу особу, та у звязку з тим, що право власності на квартиру № 28, розташовану в м. Дніпродзержинську, вул. Ухтомського, будинок № 15 зареєстровано за іншою особою.

Тобто, не встановивши факт, що Свідоцтво про право власності на житло від 15 грудня 1993 року, видане згідно з розпорядженням № 0143 відділу обліку та розподілу квартири АДРЕСА_7 зареєстроване за ОСОБА_6, тобто факту належності квартири його бабусі ОСОБА_6 на його імя ОСОБА_4, встановлення факту, що особа, вказана в заповіті ОСОБА_9 та особа вказана в інших документах ОСОБА_4, є одна і та сама особа, не зможе успадкувати квартиру після смерті ОСОБА_6, яка померла 24 квітня 2014 року.

Тому він змушений був звернутися до суду з позовом до ОСОБА_5 про встановлення фактів, що мають юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. В судовому засіданні ОСОБА_4 наполягав на задоволенні своїх позовних вимог у повному обсязі на тих же правових підставах.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_4 підтримав в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_5 до суду зявився, позовні вимоги ОСОБА_4 визнав в повному обсязі. Просив, як і позивач, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Суд, вислухавши позивача ОСОБА_4 та його представника, відповідача ОСОБА_5, дослідивши докази, які наявні по справі, вважає, що позовні вимоги законні та обґрунтовані, тому підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Згідно ч. 1 п. 6 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом та за законом лише внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Зі свідоцтва про смерть I-КИ № 573019, яке було оглянуте в ході судового розгляду справи та копія якого знаходиться в матеріалах справи (а.с. 16), виходить, що ОСОБА_6 у віці 88 років 24 квітня 2014 року померла, про що в Книзі реєстрації смертей 25 квітня 2014 року зроблений відповідний актовий запис за № 377.

Зі свідоцтва про смерть I-КИ № 609327, яке було оглянуте в ході судового розгляду справи та копія якого знаходиться в матеріалах справи (а.с. 10), виходить, що ОСОБА_13 у віці 38 років 17 серпня 1989 року помер, про що в Книзі реєстрації смертей 21 серпня 1989 року зроблений відповідний актовий запис за № 1896.

З ОСОБА_14 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № 6, дата формування 22 січня 2015 р., яке було оглянуте в ході судового розгляду справи та копія якого знаходиться в матеріалах справи (а.с. 9) виходить, що ОСОБА_13 народився 14 березня 1951 року, батьками вказані: мати ОСОБА_6, батько ОСОБА_15.

Зі свідоцтва про народження І-КИ № 421351, яке було оглянуте в ході судового розгляду справи та копія якого знаходиться в матеріалах справи (а.с. 11) виходить, що «Губский Евгений Яковлевич» народився 17 листопада 1972 року, його батьками вказані: мати «ГУБСКАЯ Нина Ивановна», батько «Губский Яков Васильевич».

З заповіту, бланк якого складений українською мовою та заповнений частково російською мовою і частково українською мовою, посвідченого 15 серпня 1994 року державним нотаріусом Другої дніпродзержинської державної нотаріальної контори ОСОБА_8 і зареєстрованого в реєстрі за № 1/3322, який було оглянуто в ході судового розгляду справи та копія якого знаходиться в матеріалах справи (а.с. 15), видно що «ОСОБА_12, що мешкає в АДРЕСА_8, належну їй квартиру під номером 28, в будинку № 15, по вул. Ухтомського, в місті Дніпродзержинськ, у Дніпропетровської області заповідає ОСОБА_9». Заповіт підписано ОСОБА_11.

Зі свідоцтва про право власності на житло від 15 грудня 1993 року (а.с. 12), яке було оглянуте в ході судового розгляду та копія якого знаходяться в матеріалах справи, виходить, що квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_9 належить на праві приватної власності ОСОБА_11. Свідоцтво видане згідно з розпорядженням від 15 грудня 1993 року № 0143. Записане у реєстрову книгу за № 21577 кн. 129.

З постанови про відмову у посвідченні нотаріальної дії від 03 вересня 2014 року, виданої Завідуючою Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори (а.с. 17) видно, що ОСОБА_4 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_6, померлої 24 квітня 2014 року у звязку з тим, що заповіт посвідчений Другою дніпродзержинською державною нотаріальною конторою 15.08.1994 року за реєстром № 1/3322 від імені гр. ОСОБА_6А, складений на іншу особу, та у звязку із тим, що право власності на квартиру № 28, розташовану в м. Дніпродзержинську, вул. Ухтомського, буд. 15, зареєстровано за іншою особою.

Оцінивши у сукупності всі докази, які наявні по справі, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_4 необхідно задовольнити в повному обсязі.

Керуючись статтями 1217, 1223, 1261, 1267, 1268 ЦК України 2003 року, статтями 10, 60, 256 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Г У Б С Ь К О Г О ОСОБА_2 до Г У Б С Ь К О Г О ОСОБА_3 про встановлення фактів, що мають юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, з а д о в о л ь н и т и п о в н і с т ю.

Встановити факт, що Свідоцтво про право власності на житло від 15 грудня 1993 року, видане згідно з розпорядженням № 0143 відділу обліку та розподілу житлової площі міськвиконкому, на квартиру АДРЕСА_6 належить Г У Б С Ь К І Й ОСОБА_7.

Встановити факт, що квартира АДРЕСА_6 належить Г У Б С Ь К І Й ОСОБА_7, померлій 24 квітня 2014 року.

Встановити факт, що особа, вказана в заповіті від 15 серпня 1994 року, посвідченому ОСОБА_8 державним нотаріусом Другої дніпродзержинської державної нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі за № 1/3322 - Г У Б С Ь К И Й ОСОБА_16 та особа, вказана в інших документах Г У Б С Ь К И Й ОСОБА_17, -- є одна і та сама особа та заповіт укладений на імя Г У Б С Ь К О Г О ОСОБА_2.

Визнати за Г У Б С Ь К И М ОСОБА_2 право власності на квартиру № 28, загальною площею 43,2 квадратних метри, житловою площею 26,8 квадратних метри, в будинку № 15, по вул. Ухтомського, в м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області як спадкового майна за заповітом після смерті ОСОБА_6, яка померла 24 квітня 2014 року.

Протягом десяти днів з дня проголошення цього рішення сторонами або їх представниками може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області через Баглійський районний суд міста Дніпродзержинська.

С у д д я

Баглійського районного суду

м. Дніпродзержинська ОСОБА_14