Справа № 199/8959/13-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

„19" лютого 2015 року

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Спаї В.В.,

секретар - Прудченко В.Д.,

за участі представника позивача - Васильєва В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську у порядку заочного розгляду цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства по газопостачанню і газифікації «Дніпропетровськгаз» до ОСОБА_2 про стягнення збитків,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що в березні 2010 р. ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ПАТ по газопостачанню і газифікації «Дніпропетровськгаз» про поновлення на роботі, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу та за час затримки розрахунку при звільнені, відшкодування моральної шкоди, та рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 26.12.2011 р. позов задоволений частково: ОСОБА_2 поновлено на роботі, стягнуто з ПАТ по газопостачанню і газифікації «Дніпропетровськгаз» заробітну плату в сумі 52 350 грн. та моральну шкоду в розмірі 1 000,00 грн. Розрахунок суми заробітної плати судом було здійснено на підставі довідки, наданої ПАТ по газопостачанню і газифікації «Дніпропетровськгаз» до суду

Рішення суду було звернуто до виконання; постановою від 02.03.12 р. було відкрито виконавче провадження №ВП 31625307 про стягнення з ПАТ по газопостачанню і газифікації «Дніпропетровськгаз» моральної шкоди на користь ОСОБА_2 в розмірі 1 000,00 грн., постановою від 01.03.12 було відкрито виконавче провадження №ВП 31564142 про стягнення з ПАТ «Дніпропетровськгаз» заборгованості по заробітній платі на користь ОСОБА_2 в розмірі 52 350 грн.

ПАТ «Дніпропетровськгаз» 15.03.12 р. звернувся до Жовтневого ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції із заявою про закінчення виконавчого провадження в зв'язку з добровільним виконанням рішення суду в повному обсязі. До заяви були додані копії платіжних відомостей про сплату заборгованості по заробітній платі в сумі 42 895,59 грн. та моральної шкоди в сумі 1 000,00 грн. Перерахування суми в розмірі 42 895,59 грн. замість 52 350 грн. позивач пояснює тим, що згідно ст.ст. 162, 163, 164 Податкового кодексу України фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи, є платником податку на доходи фізичних осіб. Об'єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід, який включає доходи у вигляді заробітної плати, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового договору (контракту).

Згідно ст. 167 Податкового кодексу України ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, одержаних (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.4 цієї статті), у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які виплачуються (надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами; виграшу у державну та недержавну грошову лотерею, виграшу гравця (учасника), отриманого від організатора азартної грн. Відповідно до ст. 168 Податкового кодексу України ПАТ «Дніпропетровськгаз», як податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Також, статтею 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» встановлено, що платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, зазначеним у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Відповідно до п.7 ст. 8 Закону №2464 єдиний внесок для платників, зазначених у пунктах 2, 6 - 8 частини першої статті 4 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині дев'ятій цієї статті), встановлюється у розмірі 3,6 відсотка визначеної пунктом 1 частини першої статті 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Відповідно до ч.2 п.8 ст.9 Закону №2464 Платники, зазначені у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов'язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі).

Отже, податки, які були утримані з заробітної плати, відповідно із діючим законодавством становлять 9 454,41 грн., з яких: єдиний соціальний внесок у сумі 1 884,60 грн., (3,6%) податок з доходів фізичних осіб у сумі 7 569,81 грн. (15%)

Загальна сума заробітної плати ОСОБА_2 після утримання податків становить 42 895,59 грн. та була виплачена останній у повному обсязі, разом з виплатою моральної шкоди в розмірі 1 000 грн., що підтверджується платіжними відомостями N005-0001110 на суму 1990 грн. за січень 2012 року, №05-0001173 на суму 1000 грн. за березень 2012 року, №05-0001172 на суму 40905,59 грн. за березень 2012 року та довідкою ПАТ «Дніпропетровськгаз» від 15.03.2012 року.

Крім того, Жовтневим ВДВС ДМУЮ ще було стягнуто з ПАТ «Дніпропетровськгаз» 12 588,85 грн. (платіжне доручення №В23-235/12 від 10.05.2012 року) вважаючи, що наказ виданий судом повинен бути виконаний в повному обсязі. Вказана сума складалась з: 1 144,44 грн. - виконавчий збір; 40,20 грн. - виконавчі витрати; 11 404,21 грн. - сума стягнута на користь ОСОБА_2.

Як зазначається позивачем при зверненні до суду, вбачається, що ОСОБА_2 отримала заробітну плату в сумі 54 299,80 грн., з яких: 42 895,59 грн. отримано через касу в ПАТ «Дніпропетровськгаз» та 11 404,21 грн. через виконавчу службу.

Після перерахування всіх сум ПАТ «Дніпропетровськгаз» отримало матеріальні збитки в сумі 11 404,21 грн. у вигляді перерахування 9 454,41 грн. податків до бюджету та виплаті їх в складовій заробітної плати ОСОБА_2, та 1 949,8 грн. стягнутих виконавчою службою понад 52 350 грн., а остання отримала матеріальну вигоду на таку ж суму у вигляді заробітної плати, отриманої без вирахування податків, передбачених законодавством, та надлишку стягнутої суми через виконавчу службу.

Предмет позову становить вимога про стягнення з відповідача на користь позивача збитків в розмірі 11 404,21 грн.; в обґрунтування підстави позову позивач також посилається на ст.ст. 15, 16, 22, 1166 ЦК України.

У судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримав повністю, надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просив суд повністю задовольнити поданий позов.

За ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

У судове засідання відповідач повторно не з'явився, причини неявки не повідомив, не надав заяви про розгляд справи у його відсутності, не скористався правом надання заперечень проти позову, у зв'язку з чим суд у порядку ч. 1 ст. 224 ЦПК України за згодою позивача вирішує справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів.

Заслухав пояснення представника позивача та дослідивши докази в межах заявлених вимог згідно ст. 11 ЦПК України, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову повністю, виходячи з наступного.

Як встановлено судом рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 26.12.2011 р. позов ОСОБА_2 до ПАТ по газопостачанню і газифікації «Дніпропетровськгаз» про поновлення на роботі, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу та за час затримки розрахунку при звільнені, відшкодування моральної шкоди був задоволений частково: ОСОБА_2 було поновлено на роботі, стягнуто з ПАТ по газопостачанню і газифікації «Дніпропетровськгаз» заробітну плату в сумі 52 350 грн. та моральну шкоду в розмірі 1 000,00 грн.; розрахунок суми заробітної плати судом було здійснено на підставі довідки, наданої ПАТ по газопостачанню і газифікації «Дніпропетровськгаз» до суду.

Рішення суду було звернуто до виконання; постановами державного виконавця були відриті виконавчі провадження та у зв'язку добровільним виконанням боржником судового рішення виконавче провадження було закінчено.

Разом з тим, як встановлено судом, до стягнення з відповідача на користь позивача була присуджена така сума: на відшкодування моральної шкоди 1 000,00 грн., 52 350,00 грн. - заробітна плата.

В той же час, ОСОБА_2 отримала заробітну плату в розмірі 54 299,80 грн., з яких: 42 895,59 грн. отримано через касу в ПАТ «Дніпропетровськгаз» та 11 404,21 грн. через виконавчу службу.

На переконання позивача, збитки в розмірі 11 404,21 грн. спричинені саме відповідачем: 9 454, 41 грн. - дана сума була включена до складової заробітної плати та перерахована у виді податків до бюджету, 1 949,80 грн. - стягнуто виконавчою службою понад 52 350,00 грн., тобто відповідач отримала матеріальну вигоду на суму 11 404,21 грн. у виді заробітної плати, отриманої без вирахування податків, передбачених законодавством, та надлишку стягнутої суми через виконавчу службу.

Утім, з таким висновком позивача суд не може погодитися.

Позивач при зверненні до суду посилається на ст. 1166 ЦК України, якою передбачені загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду: відповідно до ч. 1 цієї статті майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Дана стаття передбачає відповідальність у деліктному зобов'язанні та даною статтею визначені загальні умови настання відповідальності за заподіяння шкоди: шкода; протиправність поведінки заподіювача; причинний зв'язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою; вина заподіювача шкоди. Та саме сукупність цих умов і є підставою для покладання на особу цивільно-правової відповідальності за заподіяння шкоди. Ці умови є загальними умовами для виникнення зобов'язань із заподіяння шкоди тому, що їх сукупність вимагається у всіх випадках, окрім тих, які спеціально передбачені у законі.

Утім, з боку ОСОБА_2 відсутні такі ознаки, як протиправність поведінки заподіювача; причинний зв'язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою; вина заподіювача шкоди.

Відтак, стаття 1166 ЦК України не підлягає застосуванню до правовідносин, які виникли між сторонами в даній справі, та посилання позивача на ст. 1166 не є слушним.

Водночас, згідно з ч. 1 ст. 3 КЗпП України трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої належності регулює законодавство про працю, а не ЦК України. Таким чином, відшкодування шкоди повинно здійснюватись за нормами КЗпП України, а не ЦК.

Разом з тим, згідно з п. 3 ст. 233 КЗпП України для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди.

В п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року N 14 "Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками" (з наступними змінами) роз'яснено, що, днем виявлення шкоди слід вважати день, коли власнику або уповноваженому ним органу стало відомо про наявність шкоди, заподіяної працівником.

День, коли власнику стало відомо про наявність шкоди, встановленої в результаті інвентаризації матеріальних цінностей, при ревізії або перевірці фінансово - господарської діяльності підприємства, установи, організації, слід вважати день підписання відповідного акта або висновку.

Як встановлено судом, позивач посилається на письмові докази перерахування грошових коштів на користь відповідача: платіжні доручення за 2012 р., відтак, оскільки звернення до суду із даним позовом має місце лише 22.10.2014 р. встановлений ст. 233 КЗпП України строк є пропущеним.

Судові витрати віднести на рахунок позивача (ст.ст. 88 та 215 ЦПК України).

Керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 212, 214-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства по газопостачанню і газифікації «Дніпропетровськгаз» до ОСОБА_2 про стягнення збитків відмовити повністю.

Судові витрати віднести на рахунок позивача.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України: рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.В.Спаї