Справа № 2/243/5674/2015
І м е н е м У к р а ї н и
30 листопада 2015 року Словянський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого - судді Кузнецова Р.В.
при секретарі - Малиновській І.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Словянську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Словянської міської ради, про визнання права власності, -
Позивач звернулась до Словянського міськрайонного суду Донецької області із позовом до Словянської міської ради Донецької області, про визнання права власності. Свої вимоги обґрунтувала тим, що вона є єдиною спадкоємицею після смерті свого батька ОСОБА_2, який помер 15 грудня 2014 року. Після смерті останнього залишилось спадкове майно, яке складається з житлового будинку з прилеглими господарськими та побутовими будівлями та спорудами, за адресою: Донецька область, м. Словянськ, пров. Чернишевського, буд. № 23. Зазначила, що вона зверталась до нотаріальної контори з метою оформлення спадщини та 30 вересня 2015 року отримала постанову нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у звязку із відсутністю належним чином зареєстрованого оригіналу документу, що підтверджує право власності спадкодавця.
Тому, просить суд визнати з нею право власності на житловий будинок № 23, який розташований у м. Словянську, по пров. Чернишевського та позначений на плані літерою А-1 загальною площею 55,2 кв.м., житловою площею 28,3 кв.м., та на прилеглі господарські та побутові будівлі та споруди: літню кухню сарай, позначений на плані літерою В, вбиральню, позначену на плані літерою Г, сарай, позначений на плані літерою Д, колодязь № 1, огорожу № 2 як на майно, отримане в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2.
В судове засідання позивач не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, проте надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій заявлені вимоги підтримала, просила задовольнити їх у повному обсязі.
Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, проте надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності.
Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду повідомлявся належним чином. Згідно ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказі, а на підставі ст. ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд в праві постановити заочне рішення.
Cуд, дослідивши надані докази, вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.
Так, у судовому засіданні із достовірністю встановлено, що ОСОБА_2 належав будинок № 23, який розташований у м. Словянську, по пров. Чернишевського який позначений на плані літерою А-1 загальною площею 55,2 кв.м., житловою площею 28,3 кв.м., та на прилеглі господарські та побутові будівлі та споруди: літню кухню сарай, позначений на плані літерою В, вбиральню, позначену на плані літерою Г, сарай, позначений на плані літерою Д, колодязь № 1, огорожу № 2 на підставі Свідоцтва про право власності № без від 15 березня 1990 року, що підтверджується довідкою КП БТІ м. Словянська. (а.с. 17).
16 грудня 2014 року помер батько позивачки ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-НО № 810927, виданого 16 грудня 2014 року(а.с. 15).
Після смерті ОСОБА_2, спадкоємцями за законом є позивач та її брат: ОСОБА_3. Позивач та її брат звернулися до нотаріуса із відповідними заявами про прийняття спадщини. ОСОБА_3 відмовився від прийняття спадщини на користь позивача.
Після смерті ОСОБА_2 позивач, як спадкоємець першої черги звернулась до Першої словянської Державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлого, однак отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії, що підтверджується постановою нотаріуса від 30.09.2015 року (а.с.13).
Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справа про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, вимога про визнання права на спадщину у разі відсутності умов для отримання свідоцтва про право на спадщину у нотаріальній конторі підлягає вирішенню у судовому порядку.
Статтею 1216 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкуванням є перехід прав і обовязків (спадщини) від померлої фізичної особи (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).
У відповідності до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
Частиною першої статті 1268 закріплено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові майна належить право володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном на власний розсуд.
Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
В розумінні статті 391 Цивільного кодекс України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном, а статтею 392 передбачено, що власник майна може предявити позов про визнання права власності, у разі якщо таке право не визнається.
Враховуючи відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, є підстави для задоволення вимог позивача.
Ні підставі викладеного, керуючись пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справа про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, статтею 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», статтею 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», статтями 20, 25, 182, 210, 317, 328, 346, 391, 392, 1216, 1218, 1258, 1268 Цивільного кодексу України, ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214-215, Цивільного процесуального кодексу України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Словянської міської ради, про визнання права власності задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1, ІНП: НОМЕР_1 право власності на на житловий будинок № 23, який розташований у м. Словянську, по пров. Чернишевського та позначений на плані літерою А-1 загальною площею 55,2 кв.м., житловою площею 28,3 кв.м., та на прилеглі господарські та побутові будівлі та споруди: літню кухню сарай, позначений на плані літерою В, вбиральню, позначену на плані літерою Г, сарай, позначений на плані літерою Д, колодязь № 1, огорожу № 2, в порядку спадкування за законом після померлого 16 грудня 2014 року ОСОБА_2.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Донецької області через Словянський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Повний текст рішення виготовлено 01 грудня 2015 року.
Суддя Словянського
міськрайонного суду ОСОБА_4