Справа № 302/1499/14-ц
№ 2/302/31/15
Номер рядка звіту 46
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(в повному обсязі)

24.11.2015 р. смт.Міжгір'я

Міжгірський районний суд Закарпатської області

в особі головуючого судді Гайдур А. Ю

в складі: головуючого судді Гайдур А.Ю.,

з участю : секретаря с/з ОСОБА_1,

позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні райсуду в смт.Міжгір'я справу за позовом Синевирська сільська рада в інтересах якої діє Синевирський сільський голова ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зобовязання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

15 грудня 2014 року Синевирський сільський голова ОСОБА_2 в інтересах Синевирської сільської ради звернувся до суду з позовом про покладення зобовязання на ОСОБА_3 повернути самовільно захоплені земельні ділянки по вулиці «Від магазина ОСОБА_4 до ОСОБА_5» ( ур. Млаки с. Синевир) та по вулиці «Від будинків № 248 по № 258 ОСОБА_3 ОСОБА_5» у комунальну власність територіальної громади с. Синевир, відновити попередній стан земельних ділянок шляхом знесення (демонтажу) за власний рахунок побудованої на них металевої огорожі з фундаментом та паркану у металевої сітки, не чинити перешкод у користуванні земельними ділянками комунальної власності мешканцям с. Синевир, відшкодувати територіальній громаді с. Синевир шкоду у розмірі 1194 грн. 15 коп., у випадку добровільного невиконання ОСОБА_3 рішення суду примусово відновити попередній стан земельних ділянок шляхом знесення огорожі та стягнення витрат з ОСОБА_3, а також стягнути з ОСОБА_3 судові витрати у сумі 243 грн. 60 коп.

Заяву обґрунтовував і мотивував тим, що 25 квітня 2014 року до виконавчого комітету Синевирської сільської ради звернувся депутат ОСОБА_6 із депутатським зверненням з приводу самовільного захоплення ОСОБА_3 частини проїжджої дороги загального користування.

В ході перевірки даного звернення комісією Синевирської сільської ради було проведено обміри земельної ділянки і встановлено, що ОСОБА_3 самовільно захопив та пригородив металевою огорожею з фундаментом частини земельних ділянок по вулиці «Від будинків № 248 по № 258 ОСОБА_3 ОСОБА_5» призначеної для проїзду транспорту загальною площею 83, 75 м. кв та з іншої сторони від вулиці «Від магазина ОСОБА_4 до ОСОБА_5» урочище «Млаки» пригороджено частину земельної ділянки, площею 0, 04317 га.

На пропозиції комісії щодо добровільного усунення порушень ОСОБА_3 не реагував.

Рішенням № 9 від 29 квітня 2014 року ХХVІ сесії 6-го скликання Синевирської сільської ради ОСОБА_3 було запропоновано протягом 10-и днів перемістити огорожу на попередню межу згідно з наявним у нього державним актом на земельну ділянку, однак останній дане рішення не виконав.

Посилаючись на зазначені обставини і що ОСОБА_3 своїми неправомірними діями порушує вимоги земельного законодавства та створює перешкоди мешканцям с. Синевир у користуванні дорогою загального користування, на ОСОБА_7 перевірки та Приписи Державної інспекції сільського господарства в Закарпатській області сільський голова ОСОБА_2 (надалі - Позивач) просив позов задовольнити.

В ході судового розгляду справи 10.11.2015 року Позивач подав до суду заяву про уточнення позовних вимог в якій просив зобовязати ОСОБА_3 звільнити самовільно захоплені ним земельні ділянки комунальної власності загальною площею 382, 28 м2 шляхом знесення (демонтажу) побудованих на них металевої огорожі з фундаментом та паркану з металевої сітки і повернути їх у комунальну власність с. Синевир, відновити попередній стан своєї ділянки згідно з державним актом на право приватної власності, не чинити перешкод у користуванні земельними ділянками комунальної власності мешканцям с. Синевир, у випадку добровільного незнесення (демонтажу) побудованих на захоплених ділянках металевої огорожі з фундаментом та паркану з металевої сітки дозволити Синевирській сільській раді знести ці огорожу та паркан за рахунок ОСОБА_3

В судовому засіданні від 24.11.15 року Позивач уточнені вимоги підтримав повністю і просив, що в разі добровільного незнесення (демонтажу) ОСОБА_3 побудованих на самовільно захоплених ділянках комунальної власності огорожі та паркану покласти зобовязання на Синевирську сільську раду знести (демонтувати) ці огорожу металеву з фундаментом та паркан з металевої сітки за рахунок ОСОБА_3, тобто уточнив позицію вимоги ч. 3 прохальної частини заяви про уточнення позовних вимог від 10.11.2015 р., а також стягнути судові витрати з ОСОБА_3

Представник третьої особи на стороні позивача - Державна інспекція сільського господарства в Закарпатській області в судове засідання не зявилася, причина неявки невідома.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник будучи належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи в судове засідання повторно не зявилися, про причини неявки суду не повідомили. Суд вважає за можливе і необхідне розглянути справу за відсутності таких на підставі наявних в справі матеріалів, достатніх для вирішення справи по суті. Із попередніх судових засідань позов заперечували.

Допитані в попередніх судових засіданнях свідки ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_4, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16 підтвердили факт самовільного зайняття ОСОБА_3 частини проїжджої дороги загального користування по вулиці «Від будинків № 248 по № 258 ОСОБА_3 ОСОБА_15» шляхом встановлення на дорозі металевої огорожі з фундаментом чим звужено ширину дороги і унеможливлено проїзд по ній легкового та вантажного транспорту, а також підтвердили ОСОБА_7 земельної комісії по розгляду звернення депутата ОСОБА_6 та прийняте рішення № 9 від 29.04.2014 р. Синевирською сільською радою.

Вислухавши пояснення Позивача, позицію Відповідача та його представника, озвучену (висловлену) на попередніх засіданнях, покази свідків, перевіривши та оцінивши матеріали судової земельно-технічної експертизи та інші матеріали в справі суд вважає, що позовні вимоги Позивача підлягають до часткового задоволення виходячи з таких підстав.

Із встановлених судом обставин справи вбачається, що згідно державного акту на право приватної власності на земельну ділянку ІІ-ЗК № 025480 виданого ОСОБА_3, загальна площа його ділянки сягає 0, 2156 га.

Земельною комісією Синевирської сільської ради було проведено обміри земельної ділянки ОСОБА_3 і встановлено, що останній самовільно зайняв та пригородив металевою огорожею з фундаментом частини земельних ділянок вулиці «Від будинків № 248 по № 258 ОСОБА_3 ОСОБА_15», призначеної для проїзду транспорту, шириною 2, 5 м. та протяжністю 33,5 м. що у загальному становить 83, 75 м. кв. та з іншої сторони від вулиці «Від магазина ОСОБА_4 до ОСОБА_15» урочище «Млаки» - ним пригороджено частину земельної ділянки, площею 0, 04317 га.

Згідно Висновку № 1207 судової земельно-технічної експертизи по даній справі від 29 вересня 2015 року встановлено, що у гр. ОСОБА_3 має місце надлишок земельної ділянки у порівнянні із земельною ділянкою, що передбачена його державним актом. Надлишок становить 382,28 м2. Цей надлишок міг творитися з боку вулиці «Від будинку № 248 по № 258, ОСОБА_3 ОСОБА_15» та вулиці «Від магазина ОСОБА_4 до ОСОБА_15» і має місце факт самовільного зайняття частини земельної ділянки комунальної власності (дороги загального користування) гр. ОСОБА_3 по вулиці «Від будинку № 248 по № 258, ОСОБА_3 ОСОБА_15» та по вулиці «Від магазина ОСОБА_4 до ОСОБА_15» урочище «Млаки» с. Синевир.

Крім вищевстановлено факт самовільного зайняття частки земельної ділянки комунальної власності у с. Синевир гр. ОСОБА_3 підтверджено в суді як поясненнями позивача та свідків так і ОСОБА_7 обстеження земельної ділянки ОСОБА_3 від 25.04.2014 року та схемою до нього ( а.с. 10-11), рішенням № 9 від 29.04.2014 р. 26-ї сесії 6-го скликання Синевирської сільської ради, актом № 38 обстеження проїзної дороги біля дворогосподарства ОСОБА_3 від 21.05.14 р. комісії Синевирської сільської ради, актом оціночної вартості вулиць комунальної власності с. Синевир від 10.10.2008 року, актами та приписами перевірки дотримання вимог земельного законодавства складеними у вересні 2014 року спеціалістами Державної інспекції сільського господарства у Закарпатській області.

З огляду на вищевстановлене суд приходить до висновку, що має місце факт самовільного зайняття гр. ОСОБА_3 мешканцем с. Синевир, 248 частини земель комунальної власності територіальної громади с. Синевир загальною площею 382, 28 м2, а саме з боку вулиці «Від будинку № 248 по № 258, ОСОБА_3 ОСОБА_15» та з боку вулиці «Від магазина ОСОБА_4 до ОСОБА_15» урочище «Млаки» с. Синевир. Фактичні розміри самовільно зайнятих частин земельних ділянок зображено на План-схемі №5 із Варіантом 2 та План-схемі № 6, що додані до висновку судової земельно-технічної експертизи № 1207.

Суд надає Варіанту -2 перевагу над Варіантом - 1, що зазначені у висновку земельно-технічної експертизи як найбільш оптимальному і доведеному вищезазначеними доказами та матеріалами справи.

Суд відхиляє доводи відповідача та його представника про відсутність з їх боку порушень земельного законодавства оскільки таке спростовано в судовому засіданні належними доказами позивача та матеріалами і висновком судової земельно-технічної експертизи та поясненнями свідків.

Відповідно з пунктами «є» та «й» ч. 1 ст. 12 ЗК України до повноважень сільських рад у галузі земельних відносин належать здійснення контролю за використанням і охороною земель комунальної власності, додержанням земельного законодавства, а також вирішення спорів.

Відповідно до п. «б» ч. 1 ст. 80 ЗК України субєктом права власності на землі комунальної власності є територіальна громада, яка реалізує це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.

Згідно ст. 83 цього Кодексу землі, які належать на праві власності територіальній громаді села, є комунальною власністю.

Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про автомобільні дороги» вулиці і дороги міст та інших населених пунктів знаходяться у віданні органів місцевого самоврядування і є комунальною власністю.

У відповідності з абзацом 2 пункту 7 розяснень Постанови Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 р. «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

Дана правова позиція Верховного Суду України узгоджується з вимогами ч. 2 ст. 152 ЗК України.

Згідно зі ст. 112 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок проводиться за рішенням суду. Водночас приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян, які самовільно зайняли земельні ділянки.

За вищевстановленого суд приходить до висновку, що вимоги Позивача щодо зобовязання ОСОБА_3 звільнити самовільно зайняті ним земельні ділянки комунальної власності загальною площею 382, 28 м2 шляхом знесення (демонтажу) за власний рахунок побудованих на них металевої огорожі з фундаментом та паркану з металевої сітки і повернення таких у комунальну власність територіальної громади с. Синевир, не чинити перешкоди у користуванні земельними ділянками мешканцям с. Синевир, покладенні зобовязання на Синевирську сільську раду про знесення (демонтажу) металевої огорожі з фундаментом та паркану з металевої сітки за рахунок ОСОБА_3 в разі добровільного незнесення (демонтажу) гр. ОСОБА_3 незаконно споруджених споруд на самовільно зайнятих земельних ділянках підлягає до задоволення, оскільки є підставними, обгрунтовно доведеними належними доказами.

Натомість суд вважає, що вимога Позивача про покладення на відповідача ОСОБА_3 зобовязання щодо відновлення ним своєї земельної ділянки у попередній стан не ґрунтується на вимогах чинного земельного законодавства, оскільки така вимога стосується щодо земель які були самовільно зайняті, а не щодо земель, які є у власності громадянина.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_3 на користь Синевирської сільської ради слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору.

Інших вимог для вирішення перед судом не ставилось.

Керуючись ст. ст. 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Синевирської сільської ради задовольнити частково.

Зобовязати ОСОБА_3 звільнити самовільно зайняті ним земельні ділянки комунальної власності загальною площею 382, 28 м2 по вулиці «Від магазина ОСОБА_4 до ОСОБА_15» ( урочище «Млаки» с. Синевир) та по вулиці «Від будинків № 248 по № 258, ОСОБА_3 ОСОБА_15» (с. Синевир) шляхом знесення (демонтажу) за власний рахунок побудованих на них металевої огорожі з фундаментом та паркану з металевої сітки, й повернути їх у комунальну власність територіальної громади с. Синевир, Міжгірського району, Закарпатської області.

Зобовязати Синевирську сільську раду у випадку добровільного незнесення (демонтажу) гр. ОСОБА_3, мешк. с.Синевир, 248 побудованих ним на самовільно зайнятих земельних ділянках комунальної власності загальною площею 382, 28 м2 по вулиці «Від магазина ОСОБА_4 до ОСОБА_15» ( ур. «Млаки» с. Синевир) та по вулиці «Від будинків № 248 по № 258, ОСОБА_3 ОСОБА_15» (с. Синевир) (дивись план схему №5 та план-схему № 6 ( Варіант 2) до висновку судової земельно-технічної експертизи № 1207) металевої огорожі з фундаментом та паркану з металевої сітки у встановлені законом строком, самій знести таку металеву огорожу з фундаментом та паркан з металевої сітки за рахунок гр. ОСОБА_3.

Зобовязати ОСОБА_3 не чинити перешкод в користуванні земельними ділянками комунальної власності по вулиці «Від магазина ОСОБА_4 до ОСОБА_15» ( ур. «Млаки» с. Синевир) та по вулиці «Від будинків № 248 по № 258, ОСОБА_3 ОСОБА_15» мешканцям с. Синевир.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь Синевирської сільської ради судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243 грн. 60 коп.

В решті вимог відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано в апеляційний суд Закарпатської області через райсуд протягом десяти днів з дня проголошення.

Рішення набирає законної сили згідно з ст. 223 ЦПК України.

Суддя: ОСОБА_7