Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.11.2015 Справа №607/8759/15-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Сташків Н.М.,

за участі секретаря судового засідання Рихліцької О.А.,

з участю сторін:

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

третьої особи ОСОБА_3

представника третьої особи ОСОБА_4,

третьої особи ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до приватного акціонерного товариства «Зернопродукт МХП», треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_6 у травні 2015 року предявив до суду позов до приватного акціонерного товариства «Зернопродукт МХП» (далі ОСОБА_7 «Зернопродукт МХП»), третя особа ОСОБА_3, про стягнення з відповідача 14448,53 гривень втраченого заробітку (доходу) за період з 10 лютого 2015 року до 01 червня 2015 року, по 3958,50 гривень втраченого ним заробітку (доходу) щомісячно за період з 01 червня 2015 року до 01 грудня 2015 року та по 4478,50 втраченого ним заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 01 грудня 2015 року, довічно. Обґрунтовує позов тим, що 08 жовтня 2012 року з вини водія ОСОБА_3, який керуючи автомобілем «ВАЗ-21213», державний реєстраційний номерний знак 101-43ХІ, що належить ТОВ «Старт» та знаходиться в користуванні відповідача ОСОБА_7 «Зернопродукт МХП» за договором оренди, сталась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої позивачу ОСОБА_6 було заподіяно тяжкі тілесні ушкодження, що призвело до постійної втрати ним загальної працездатності більше ніж на 33% (65 %). 10 лютого 2015 року відповідно до акта огляду МСЕК йому встановлено першу групу інвалідності довічно. З цих підстав позивач вважає, що оскільки на момент дорожньо-транспортної ОСОБА_3 перебував у трудових відносинах з відповідачем ОСОБА_7 «Зернопродукт МХП», то відповідач зобовязаний відшкодувати йому заробіток, втрачений унаслідок втрати працездатності.

В подальшому представник позивача подала письмові уточнення до позовних вимог та просила стягнути з ОСОБА_7 «Зернопродукт МХП» в користь ОСОБА_6 14448,53 гривень втраченого заробітку (доходу) за період з 10 лютого 2015 року до 01 червня 2015 року, по 3958,50 гривень втраченого ним заробітку (доходу) щомісячно за період з 01 червня 2015 року до 01 грудня 2015 року та втрачений ним заробіткок (дохід) у розрахунку по 65% від п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати (встановленої законом на відповідний період), щомісячно, починаючи з 01 грудня 2015 року, довічно.

До участі у справі залучено як третю особу ОСОБА_5

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_6 ОСОБА_1 заявлені позовні вимоги, з урахуванням поданих уточнень, підтримала з викладених у позовній заяві мотивів та просила позов задоволити у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_7 «Зернопродукт МХП» ОСОБА_2 у судовому засіданні проти позову заперечив з підстав, викладених у запереченнях на позов. Вважає, що шкоди позивачу ОСОБА_6 заподіяно внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки, оскільки ОСОБА_6 у момент наїзду автомобіля під керуванням ОСОБА_3, рухаючись по проїзній частині дороги, штовхав технічно несправний автомобіль під керуванням ОСОБА_5 Тому заподіяні ОСОБА_6 травми він міг отримати від зіткнення обох транспортних засобів. Крім цього, уникненню ДТП ОСОБА_3 перешкоджали обставини непереборної сили, оскільки він рухався зі швидкістю 60 км/год, назустріч рухався автомобіль із ввімкненим світлом фар, тому обєктивно виявивши перешкоду на смузі свого руху на відстані близько 25 метрів, зупинитися не встиг. 14 березня 2014 року постановою слідчого кримінальне провадження закрите за відсутністю складу кримінального правопорушення. Крім цього, даний спір вже був предметом судового розгляду, сторони уклали мирову угоду, яка визнана судом і провадження у справі закрито. З цих підстав просив у задоволенні позову відмовити.

Третя особа ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що він добровільно брав участь у лікуванні ОСОБА_6, а ОСОБА_7 «Зернопродукт МХП» здійснив виплату позивачу грошового відшкодування на підставі мирової угоди. Тому просив у задоволенні позову відмовити.

Представник третьої особи ОСОБА_3 ОСОБА_4 у судовому засіданні проти позову заперечив, вважає, що оскільки між сторонами досягнуто мирової угоди щодо даного предмета спору, провадження у справі підлягає закриттю. Крім цього, позов мав би предявлятися не тільки до ОСОБА_7 «Зернопродукт МХП», а й до ОСОБА_5 Оскільки позивачем не предявлено позову до ОСОБА_5, то ОСОБА_7 «Зернопродукт МХП» не повинно відповідати за шкоду в повному обсязі.

Третя особа ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав свої письмові пояснення, відповідно до яких вважає, що шкода була заподіяна позивачу внаслідок наїзду на нього автомобілем «ВАЗ», а не внаслідок взаємодії автомобілів «ВАЗ» і «ЗАЗ», оскільки їх зіткнення відбулося вже після наїзду на ОСОБА_6

Судом досліджено надані сторонами докази:

Як слідує з постанови слідчого СВ Теофіпільського РВ в Хмельницькій області про закриття кримінального провадження від 14 березня 2014 року, 08 жовтня 2012 року, біля 19 години 20 хвилин, в темну пору доби, на ділянці 149 км + 490 м автодороги Камянець-Подільський Білогіря, в селі Коровє Теофіпільського району Хмельницької області сталася дорожньо-транспортна пригода, під час якої водій ОСОБА_3, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, керуючи автомобілем марки «ВАЗ-21213», державний реєстраційний номерний знак 101-43ХІ, що належить ТОВ «Старт», рухаючись в напрямку м. Красилів, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_6, який штовхав по проїзній частині в попутному напрямку автомобіль марки «ЗАЗ-110307», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_5

З зазначеної постанови також слідує, що до виникнення даної ДТП, з технічної точки зору, могла привести невідповідність дій водія автомобіля «ЗАЗ» ОСОБА_5 вимогам п. 9.10 (б) ПДР України. Однак, враховуючи, що в даній дорожній ситуації спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_6 настало в результаті наїзду на нього автомобілем «ВАЗ-21213», р.н 101-43 XI під керуванням ОСОБА_3 після виявлення його останнім на такій відстані, якої було недостатньо для запобігання наїзду на пішохода та зіткнення з автомобілем «ЗАЗ», у діях ОСОБА_5 відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

Вказаною постановою слідчого досудове розслідування у кримінальному провадженні, зареєстрованому в ЄРДР за №0000005 від 21 листопада 2012 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України по факту дорожньо-транспортної пригоди за участю водіїв ОСОБА_3 та ОСОБА_5, внаслідок якої отримав тяжкі тілесні ушкодження ОСОБА_6, закрито на підставі п. 2. ч. 1 ст. 284 КПК України, за відсутністю складу кримінального правопорушення.

У судовому засіданні сторони та треті особи факту дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 08 жовтня 2012 року на ділянці 149 км + 490 м автодороги Камянець-Подільський Білогіря, в селі Коровє Теофіпільського району Хмельницької області, не заперечили.

Як слідує з договору оренди транспортних засобів №22 від 03 січня 2011 року та специфікації до цього договору, орендодавець ТОВ «Старт» передав, а орендар ОСОБА_7 «Зернопродукт МХП» прийняв у тимчасове користування транспортний засіб «ВАЗ-21213», державний реєстраційний номерний знак 101-43ХІ (а.с. 28).

Відповідно до наказу № 165 від 01 вересня 2012 року зазначений транспортний засіб закріплений за працівником Теофіпольської філії ОСОБА_7 «Зернопродукт МХП» ОСОБА_3 (а.с. 30).

Як убачається з висновку експерта №898 від 19 листопада 2012 року ОСОБА_6 заподіяно ряд тілесних ушкоджень:

а) розтрощення лівої гомілки з відкритими переломами обох кісток лівої гомілки та ушкодженням м'язів, судин та нервів (що в подальшому призвели до ампутації лівої нижньої кінцівки), надрив брижі тонкої кишки з внутрішньочеревною кровотечею, крововилив під капсулу печінки, перелом першого поперекового хребця хребта з пошкодженням спинного мозку та порушенням функції тазових органів. Дані тілесні ушкодження виникли від дії тупих твердих предметів, якими могли бути частини автомобіля, що рухався, в строк та при обставинах вказаних в постанові, за своїм характером належать до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент їх спричинення;

б) садно в правій скроневій ділянці, крововиливи навколо правого ока, крововилив під конюктиву правого ока, рани поверхні язика, забій головного мозку легкого ступеня. Дані тілесні ушкодження виникли від дії тупих твердих предметів, якими могли бути частини автомобіля, що рухався, в строк та при обставинах вказаних в постанові, за своїм характером належать до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, як такі, що викликають короткочасний розлад здоровя;

в) опікова рана на поверхні лівого стегна. Дане тілесне ушкодження виникло від дії високої температури, могло виникнути в строк та при обставинах вказаних в постанові, за своїм характером належать до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, що викликає короткочасний розлад здоровя (а.с. 12).

З висновку експерта № 65/197А від 26 листопада 2013 року слідує, що враховуючи обставини справи, можна говорити, що тілесні ушкодження у громадянина ОСОБА_6 могли утворитись в строк та за обставин, що вказані в постанові про призначення експертизи, тобто 08 жовтня 2012 року внаслідок дорожньо-транспортної пригоди при зіткненні двох легкових автомобілів з наїздом на потерпілого ОСОБА_6 (а.с. 84-звор.). Враховуючи характер та локалізацію тілесних ушкоджень у громадянина ОСОБА_6, характер та локалізацію пошкоджень автомобілів ВАЗ 21213 та ЗАЗ 110307, та дані обставини справи з матеріалів кримінального провадження, можна припустити наступний механізм травм. В момент первинного контакту (при зіткненні двох автомобілів) потерпілий ОСОБА_6 міг перебувати у вертикальному, чи близькому до нього положенні. При зіткненні двох легкових автомобілів одного автомобіля ВАЗ-21213, який контактував передньою правою частиною з заднє-лівою частиною автомобіля ЗАЗ-110307, між якими був розташований потерпілий ОСОБА_6, утворилися відкриті скалкові переломи верхньої третини великогомілкової кістки та верхньої і нижньої третини малогомілкової кістки лівої гомілки з рваною раною по всій поверхні лівої гомілки до нижньої третини лівого стегна, з масивним ушкодженням м язів, сухожилків, судино-нервового пучка лівої гомілки. Другим етапом травм міг бути удар головою об заднє скло та верхнє-задню стійку автомобіля ЗАЗ, в результаті чого могли утворитись: забій головного мозку легкого ступеню; садно правої скроневої ділянки; навколо-орбітальна гематома справа; крововилив під конюктиву правого ока у зовнішньому відділі. Третім етапом травм могло бути закидання тіла потерпілого на капот автомобіля ВАЗ в результаті різкого розгинання могли утворитися компресійно-скалковий перелом тіла 1 поперекового хребця та забій спинного мозку на рівні 12 грудного-1 поперекового хребців. В подальшому могло відбутись падіння потерпілого на дорожнє покриття. Від різкого удару по тулубу потерпілого ОСОБА_6, та внаслідок струсу його тіла могли утворитись надрив брижі тонкої кишки з кровотечею в черевну порожнину 150 мл., підкапсульна гематома печінки в 7 сегменті діаметром 3 см. Контактний опік лівого лівого стегна ІІ-ІІІ ст. 0,1% площі тіла міг утворитися від дії гарячих предметів, але через відсутність у медичній документації чіткої локалізації даного опіку (по передній, задній чи по боковій поверхні) в даному випадку не можливо встановити, в який момент травми він міг утворитись (а.с. 85).

Відповідно до висновку експерта №384 від 26 червня 2013 року додатковою судовою медичною експертизою встановлено, що тяжкі тілесні ушкодження ОСОБА_6, які виникли від дії тупих твердих предметів, якими могли бути частини автомобіля, призвели до постійної втрати загальної працездатності більше ніж на 33 % (65%) (а.с. 17).

Допитаний у судовому засіданні експерт ОСОБА_8, підтвердив, що відповідно до зазначеного висновку експертизи ним установлено, що відстоток постійної втрати загальної працездатності ОСОБА_6 внаслідок заподіяних йому тілесних ушкоджень становить 65 %.

15 січня 2014 року ОСОБА_6 встановлено першу Б групу інвалідності за загальним захворюванням до 01 лютого 2014 року (а.с. 13).

28 січня 2014 року проведено повторний огляд ОСОБА_6, за результатами якого продовжено інвалідність першої Б групи до 01 лютого 2015 року (а.с. 13-звор.).

Відповідно до довідки акта огляду МСЕК від 10 лютого 2015 року ОСОБА_6 встановлено першу Б групу інвалідності довічно та зазначено, що ОСОБА_6 потребує стороннього догляду (а.с. 14).

Позивач ОСОБА_6В з 01 січня 2012 року по 26 січня 2013 року працював помічником оператора на АЗС №1 Теофіпіль Хмельницької філії ТОВ «Золотий екватор», що підтверджується копією трудової книжки позивача (а.с. 21-звор.).

Як слідує з довідки про доходи № 2 від 25 липня 2013 року, виданої Хмельницькою філією ТОВ «Золотий екватор», розмір заробітної плати ОСОБА_6 за останні три місяці, що передували ушкодженню його здоровя становить: за липень 2012 року 1438,28 гривень, за серпень 2012 року 1627,31 гривень, за вересень 2012 року 1438,28 гривень (а.с. 19).

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 26 грудня 2014 року (справа № 607/16927/14-ц) визнано мирову угоду, укладену між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 «Зернопродукт МХП» від 26 грудня 2014 року, відповідно до умов якої сторони домовились між собою, що ОСОБА_7 «Зернопродукт МХП» перераховує ОСОБА_6 грошові кошти в розмірі 28430,69 гривень в рахунок відшкодування втраченого ним заробітку (доходу), який не покривається страховим відшкодуванням, та 1000000 гривень у рахунок повного відшкодування моральної шкоди позивачу. У свою чергу позивач ОСОБА_6, відмовляється від своїх позовних вимог у повному обсязі до відповідача ОСОБА_7 «Зернопродукт МХП» про відшкодування: 28430,69 гривень втраченого ним заробітку (доходу), який не покривається страховим відшкодуванням, 19585,00 гривень матеріальної шкоди пов'язаної із наданням йому послуг догляду та 500 000 гривень моральної шкоди (а.с. 22 24).

Зазначеною ухвалою суду закрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до приватного акціонерного товариства «Зернопродукт МХП», треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_5, приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка», товариство з обмеженою відповідальністю «Старт» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Судом оглянуто матеріали цивільної справи № 607/16927/14-ц.

З позовної заяви в цій справі слідує, що розмір втраченого ОСОБА_6 заробітку був обчислений за період з 26 січня 2013 року до 01 лютого 2015 року (дата, до якої було встановлено інвалідність) у розмірі 94798,56, з яких 66367,87 гривень виплачено ОСОБА_7 «Страхова компанія «Уніка», а різницю в розмірі 28430,69 гривень позивач просив стягнути з ОСОБА_7 «Зернопродукт МХП».

Аналогічний розрахунок цих сум наведено в долученому до позовної заяви розрахунку втраченого заробітку (доходу) в справі № 607/16927/14-ц.

Відповідно до платіжних доручень № 135202011 та № 135202012 від 19 січня 2015 року ОСОБА_7 «Зернопродукт МХП» відшкодовано ОСОБА_6 28430,69 гривень матеріальної та 100000 гривень моральної шкоди на підставі ухвали суду від 26 грудня 2014 року (а.с. 61,62).

Будучи допитаним у судовому засіданні як свідок, третя особа ОСОБА_3 суду пояснив, що 08 жовтня 2012 року, у вечірній час, він, керуючи автомобілем марки «ВАЗ» у напрямку з с. Новоставець через в село Коровє Теофіпільського району Хмельницької області, виявив, що перед ним стояв автомобіль «ЗАЗ» та хтось його штовхав. Він вїхав правою передньою частиною свого автомобіля в ліву задню частину автомобіля «ЗАЗ», його розвернуло на 180°, він вийшов з машини і побачив, що в нього під машиною лежить чоловік (ОСОБА_6В.). Спочатку відбувся наїзд на ОСОБА_6, а потім зіткнення з автомобілем «ЗАЗ». Також ОСОБА_3 не заперечив, що внаслідок наїзду на ОСОБА_6 саме його автомобіля, ОСОБА_6 заподіяно тяжкі тілесні ушкодження.

Третя особа ОСОБА_5, будучи допитаним у судовому засіданні як свідок, суду пояснив, що в момент ДТП він перебував за кермом автомобіля «ЗАЗ», який був розташований частково на узбіччі, частково на дорозі (приблизно наполовину). ОСОБА_6 був одягнений у світловідбиваючий костюм (жилет та штани), зустрічних машин він не бачив. В момент наїзду його дружина та ОСОБА_6 штовхали автомобіль. Від наїзду спочатку ОСОБА_6 впав під автомобіль «ВАЗ», а тоді автомобіль «ВАЗ» вдарив його автомобіль «ЗАЗ» у задню частину.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду справи, дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного звязку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Шкода, завдана фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, відшкодовується без урахування пенсії, призначеної у звязку з втратою здоровя або пенсії, яку вона одержувала до цього, а також інших доходів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1197 ЦК України розмір втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров'я заробітку (доходу), що підлягає відшкодуванню, визначається у відсотках від середнього місячного заробітку (доходу), який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоров'я, з урахуванням ступеня втрати потерпілим професійної працездатності, а за її відсутності загальної працездатності.

Середньомісячний заробіток (дохід) обчислюється за бажанням потерпілого за дванадцять або за три останні календарні місяці роботи, що передували ушкодженню здоров'я або втраті працездатності внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров'я. Якщо середньомісячний заробіток (дохід) потерпілого є меншим від п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, розмір втраченого заробітку (доходу) обчислюється виходячи з п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати.

Відповідно до п.1.9. Наказу Міністерства охорони здоров'я від 05.06.2012 № 420 «Про затвердження Порядку та Критеріїв встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня стійкої втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким заподіяно ушкодження здоров'я, пов'язане з виконанням трудових обов'язків» за наявності у потерпілого наслідків, спричинених двома або більше травмами або професійними захворюваннями, ступінь втрати професійної працездатності встановлюється: при І групі інвалідності - не вище 100%.

На підставі наявного в матеріалах справи висновку експертизи № 384 від 26 червня 2013 року та з пояснень експерта в судовому засіданні судом установлено, що отримання ОСОБА_6 тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент їх спричинення, призвели до постійної втрати ним загальної працездатності на 65 %.

Таким чином розмір втраченого ним заробітку (доходу) становить 65 % його середньомісячного заробітку (доходу).

На момент ДТП ОСОБА_6 працював та за останні три місяці, що передували ушкодженню його здоров'я, отримував середньомісячний заробіток в сумі 1501,29 грн. (1438,28 + 1627,31 + 1438,28) / 3 = 1501, 29).

З 26 січня 2013 року після встановлення інвалідності, ОСОБА_6 було звільнено з роботи.

Втрачений ОСОБА_6 заробіток за час встановлення йому інвалідності з 15 січня 2013 року до 01 лютого 2015 на даний час відшкодовано страховиком ОСОБА_7 «Страхова компанія «Уніка», а в частині, що не покривалась страховим відшкодуванням ОСОБА_7 «Зернопродукт МХП», відповідно до ухвали Тернопільського міськрайонного суду від 26 грудня 2014 року та наданої представником відповідача квитанції.

З 10 лютого 2015 року ОСОБА_6 встановлено інвалідність першої групи довічно.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік» мінімальний розмір заробітної плати складає із 01 січня 2015 року 1218 грн.

Таким чином, п'ятикратний розмір мінімальної заробітної плати з 10 лютого 2015 становить 6090 грн. (1218 грн. х 5).

Оскільки середньомісячний заробіток ОСОБА_6 (1501,29 грн.) був меншим ніж п'ятикратний розмір мінімальної заробітної плати, розмір його втраченого заробітку обчислюється виходячи з п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1202 ЦК України відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами. За наявності обставин, які мають істотне значення, та з урахуванням матеріального становища фізичної особи, яка завдала шкоди, сума відшкодування може бути виплачена одноразово, але не більш як за три роки наперед. Стягнення додаткових витрат, передбачених частиною першою статті 1195 цього Кодексу, може бути здійснене наперед у межах строків, встановлених на основі висновку відповідної лікарської експертизи.

Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 1202 ЦК України, станом з 10 лютого 2015 (тобто з моменту повторного продовження інвалідності) до 01 червня 2015 року ОСОБА_6 втрачено заробіток в розмірі 14448,53 гривень, зокрема:

у лютому 2015 року (з 10.02.2015) - втрачений заробіток у розрахунку за 13 робочих днів лютого 2015 року складає:

6090 / 20 (кількість робочих днів у лютому 2015 року) = 304,50 грн. за 1 робочий день;

304,50 грн. х 13 (робочих днів у лютому після повторного встановлення інвалідності) = 3958,50 грн;

65% від 3958,50 грн. становить 2573,03 грн. (3958,50 грн. х 0, 65 = 2573,03 грн.)

У березні - травні 2015 року втрачений заробіток складає: 65% від 6090 грн., що становить по 3958,50 грн. на місяць (6090 грн. х 0,65 = 3958,50 грн.).

Всього за вказані місяці (з 10 лютого до 1 червня) 2015 року - 14448,53 грн. (2573,03 грн. + 3958,50 грн. + 3958,50 грн. + 3958,50 грн.)

У червні - листопаді 2015 року втрачений заробіток складає: 65% від 6090 грн., що становить по 3958,50 грн. на місяць (6090 грн. х 0,65 = 3958,50 грн.), що разом складає 23751 гривню.

З 01 грудня 2015 року мінімальний розмір заробітної плати складає 1378 грн. (ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік»), в подальшому цей розмір може змінюватись, а тому суд вважає, що стягнення в користь позивача за період з 10 лютого 2015 року до 01 червня 2015 року та за період з 01 червня 2015 року до 01 грудня 2015 року втраченого заробітку (доходу) в конкретно визначених грошових сумах у розмірі 14448 гривень 53 копійки та 23751 гривню, а починаючи з 01 грудня 2015 року довічно в розрахунку по 65% від п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати (встановленої законом на відповідний період), щомісячно, відповідатиме захисту його прав.

Суд вважає, що зазначені суми підлягають стягненню саме в відповідача ОСОБА_7 «Зернопродукт МХП», з огляду на таке:

Судом установлено, що тяжкі тілесні ушкодження, які призвели до інвалідності та втрати працездатності, ОСОБА_6 отримав унаслідок наїзду на нього автомобіля «ВАЗ-21213», державний реєстраційний номерний знак 101-43ХІ під керуванням ОСОБА_3

Власником зазначеного автомобіля «ВАЗ-21213» є TOB «Старт», а правомірним володільцем на підставі договору оренди ОСОБА_7 «Зернопродукт МХП».

На час ДТП ОСОБА_3 перебував у трудових відносинах з ОСОБА_7 «Зернопродукт МХП».

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з ч. 5 ст.1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Частиною 1 статті 1172 ЦК України передбачено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обовязків.

При цьому суд вважає необґрунтованими доводи представника відповідача про те, що в даному випадку має місце відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки, а саме автомобіля «ВАЗ» під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля «ЗАЗ» під керуванням ОСОБА_5, оскільки:

З показань у судовому засіданні третіх осіб ОСОБА_3 та ОСОБА_5, допитаних як свідків, судом установлено, що спочатку відбувся наїзд на ОСОБА_6 автомобілем «ВАЗ», а тоді зіткнення автомобіля «ВАЗ» із автомобілем «ЗАЗ».

В постанові про закриття кримінального провадження вказано, що спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_6 настало в результаті наїзду на нього автомобілем «ВАЗ» під керуванням ОСОБА_3

Висновки, викладені у висновку експерта № 65/197А від 26 листопада 2013 року про те, що ОСОБА_6 міг зазнати тілесних ушкоджень при зіткненні двох легкових автомобілів з наїздом на потерпілого ОСОБА_6, містять характер припущень. Зокрема, у висновку прямо вказано «можна говорити, що тілесні ушкодження у громадянина ОСОБА_6 могли утворитись ... внаслідок дорожньо-транспортної пригоди при зіткненні двох легкових автомобілів з наїздом на потерпілого ОСОБА_6В.», «можна припустити наступний механізм травм ...». Разом із тим, допитаний як свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні вказав, що він наїхав на ОСОБА_6, автомобіль «ВАЗ» розвернуло на 180°, і вже коли він зупинився, ОСОБА_6 знаходився під автомобілем «ВАЗ». Однак, у зазначеному висновку експерта при висловленні припущень щодо механізму виникнення травм ОСОБА_6 не дано жодної оцінки тому, які травми могли утворитися у ОСОБА_6 внаслідок розвороту автомобіля «ВАЗ» на 180° в той час, як ОСОБА_6 знаходився під ним. Тому суд вважає, що такі припущення спростовані зібраними у справі доказами, висновок експерта не є обовязковим для суду і оцінюється в сукупності з іншими доказами.

Доводи представника відповідача про те, що в разі встановлення судом, що шкоди завдано внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки, така шкода повинна покладатися порівну на ОСОБА_7 «Зернопродукт МХП» та ОСОБА_5 не заслуговують на увагу, оскільки в такому разі відповідно до вимог ч. 2 ст. 1188, ч. 1 ст. 1190 ЦК України передбачено солідарну відповідальність перед потерпілим і саме він (потерпілий), з урахуванням вимог ст. ст. 541, 543 ЦК України вправі вимагати відшкодування як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Відповідно до розяснень, наданих у п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01 березня 2013 року № 4, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду, якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п'ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду. Відсутність складу злочину, наприклад, у разі закриття кримінального провадження не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності. При цьому постанова слідчого про закриття кримінального провадження є доказом, який повинен досліджуватися та оцінюватися судом у цивільній справі у порядку, передбаченому ЦПК.

Відповідно до п. 7 зазначеної Постанови під непереборною силою слід розуміти, зокрема, надзвичайні або невідворотні за даних умов події (пункт 1 частини першої статті 263 ЦК), тобто ті, які мають зовнішній характер.

За таких обставин доводи представника відповідача про те, що ОСОБА_3 не зміг уникнути наїзду на позивача внаслідок непереборної сили, оскільки не мав технічної можливості зупинити транспортний засіб, не заслуговують на увагу, оскільки час для відвернення даної ДТП (можливість зупинити транспортний засіб з моменту виявлення перешкоди) не є явищем зовнішнього характеру. Шкідливі властивості самого автомобіля не можуть розглядатись як непереборна сила, оскільки особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки бере на себе підвищену відповідальність у зв'язку з неможливістю повного контролю над ним.

Посилання представника відповідача на наявність обмеженої видимості водія автомобіля «ВАЗ» ОСОБА_3 внаслідок руху зустрічного автомобіля з ввімкненим ближнім світлом фар не підтверджені належними доказами у справі.

Як установлено судом, ОСОБА_6 був одягнений у світловідбиваючий костюм, таким чином вжив заходів для своєчасного виявлення його учасниками дорожнього руху.

Оскільки судом не встановлено, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили чи умислу потерпілого, наявні підстави для відшкодування шкоди відповідно до вимог ч. ч. 2, 5 ст. 1187, ч. 1 ст.1172 ЦК України.

Таким чином, враховуючи, що страховиком ОСОБА_7 «CK «Уніка» свої зобов'язання виконала в повному обсязі (в межах ліміту 100000 грн.), що сторонами не оспорювалося, в даному випадку цивільно-правову відповідальність перед потерпілим несе роботодавець ОСОБА_3 відповідач ОСОБА_7 «Зернопродукт МХП».

Також суд вважає необгрунтованим клопотання сторін про закриття провадження у справі, оскільки позов предявлений з інших підстав, ніж у справі № 607/16927/14-ц. Зокрема, предметом позову у справі № 607/16927/14-ц було відшкодування втраченого заробітку (доходу) за період з 26 січня 2013 року до 01 лютого 2015 року, оскільки інвалідність ОСОБА_6 було встановлено на строк до 01 лютого 2015 року. Натомість, у даній справі предметом позову є стягнення втраченого заробітку (доходу), починаючи з 10 лютого 2015 року довічно, оскільки саме з цієї дати ОСОБА_6 довічно встановлено першу групу інвалідності, що не було та не могло бути підставою позову у справі № 607/16927/14-ц.

Аналізуючи в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, враховуючи вимоги закону, які до них застосовуються, суд приходить до переконання, що позов ОСОБА_6 підлягає до задоволення шляхом стягнення з відповідача ОСОБА_7 «Зернопродукт МХП» у користь позивача у відшкодування шкоди, спричиненої ушкодженням здоров'я, втраченого заробітку (доходу) за період з 10 лютого 2015 року до 01 червня 2015 року в розмірі 14448 (чотирнадцять тисяч чотириста сорок вісім) гривень 53 копійки, за період з 01 червня 2015 року до 01 грудня 2015 року в розмірі 23751 (двадцять три тисячі сімсот пятдесят одна) гривня, та починаючи з 01 грудня 2015 року довічно в розрахунку по 65% від п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати (встановленої законом на відповідний період), щомісячно.

Крім цього, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, з урахуванням положень ст. 80 ЦПК України щодо визначення ціни позову, ст. 4 Закону України «Про судовий збір» щодо визначення розміру ставок судового збору за вимогами, що мають майновий характер, з відповідача підлягає до стягнення 1561 гривня 13 копійок судового збору в дохід держави, оскільки позивач при предявленні позову був звільнений від його сплати.

На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 1172, 1187, 1195, 1197, 1202 ЦК України, керуючись ст. ст. 10, 60, 212, 213, 215, 223, ч. 1 ст. 294, ч. 1 ст. 296 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Зернопродукт МХП» на користь ОСОБА_6 у відшкодування шкоди, спричиненої ушкодженням здоров'я, втрачений заробіток (дохід) за період з 10 лютого 2015 року до 01 червня 2015 року в розмірі 14448 (чотирнадцять тисяч чотириста сорок вісім) гривень 53 копійки, за період з 01 червня 2015 року до 01 грудня 2015 року в розмірі 23751 (двадцять три тисячі сімсот пятдесят одна) гривня, та починаючи з 01 грудня 2015 року довічно в розрахунку по 65% від п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати (встановленої законом на відповідний період), щомісячно.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Зернопродукт МХП» в дохід держави 1561 гривню 13 копійок судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повне рішення суду виготовлено 20 листопада 2015 року.

Головуючий суддяОСОБА_9