Справа № 639/5111/15-ц
№2/639/1572/15
РІШЕННЯ

Іменем України

/заочне/

16 листопада 2015 року Жовтневий районний суд м. Харкова

у складі: головуючого судді Іванової І.В.

за участю секретаря Тущенко Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням, суд-

Встановив:

2 червня 2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом та просить ухвалити рішення, яким визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою за адресою АДРЕСА_1.

Позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що він є власником двокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1, згідно договору купівлі-продажу від 15.09.2009 року.

В зазначеній квартирі зареєстрований відповідач ОСОБА_2. Однак з серпня 2012 року та по теперішній час відповідач не проживає у вказаній квартирі, не сплачує комунальні послуги, не отримує кореспонденцію за даною адресою. Особливих речей відповідача у квартирі немає, ніяких стосунків з позивачем відповідач не підтримує та не приходить до нього. Ніяких перешкод в користуванні квартирою позивач відповідачу не чинив. Він добровільно визначив собі інше місце проживання і спірною квартирою не користується понад 6 місяців без поважних причин. Зазначені обставини можуть підтвердити сусіди. Таким чином, на даний час відповідач не проживає у вказаній квартирі більш тривалий термін, ніж той, протягом якого за ним зберігається право на користування жилим приміщенням. Тому позивач звернувся до суду з зазначеним позовом.

Позивач та його представник у судовому засіданні свої позовні вимоги підтримали у повному обсязі та підтвердили обставини, викладені у позовній заяві. Позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома. Розгляд справи призначався неодноразово, повістки, які надсилалися на адресу відповідача, поверталися до суду з відміткою поштового відділення "за закінченням терміну зберігання ". Зазначене свідчить про той факт, що відповідач відмовляється отримувати судову повістку, на повідомлення поштового відділення про необхідність явки для отримання заказаної кореспонденції не реагує. Відповідно до ч. 8 ст. 76 ЦПК України особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою. За таких обставин на підставі ч. 4 ст. 169 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, допитавши свідка, приходить до висновку про законність і обґрунтованість позову та можливість його задоволення у повному обсязі, виходячи з наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Так, у судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником двокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1, згідно договору купівлі-продажу від 15.09.2009 року та витягу з Державного реєстру правочинів (а.с.7-10).

Згідно довідки КП «Жилкомсервіс» дільниці № 43 від 26.05.2015 року відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.14).

Відповідач ОСОБА_2 з серпня 2012 року не проживає в даному житловому приміщенні, не сплачує комунальні платежі, не отримує кореспонденцію за даною адресою. В квартирі немає його особистих речей, і взагалі вказаним житлом ОСОБА_2 не цікавиться. Цей факт підтверджується актом обстеження (а.с.11)

У судовому засіданні був допитаний свідок ОСОБА_3, яка підтвердила, що з 2012 року відповідач ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_1, не мешкає. Їй це достовірно відомо, скільки вона мешкає у цьому ж будинку та тісно спілкується з позивачем.

Не вірити поясненням вищевказаного свідка, у суду немає ніяких підстав, оскільки вона є сторонньою особою, яка не зацікавлена у розгляді справи на користь позивача.

За правилом ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду з позовом про захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У ч. 2 ст. 405 ЦК України зазначено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом при відсутності члена сім'ї без поважних причин більш одного року, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

На підставі наданих доказів у судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_2 без будь-яких поважних причин не мешкає за місцем реєстрації, не використовує житло за його призначенням, не приймає ніякої участі у сплаті за квартиру і комунальні послуги. Він формально зберігає паспортну реєстрацію в спірній квартирі, тим самим порушує права власника щодо користування, володіння та розпорядження власністю.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до положення ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Таким чином, як випливає із вказаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.

Виходячи з того, що Закону України від 11.12.2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст.7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст. 71,72 ЖК України та ст. 405 ЦК України ).

Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакші як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

На підставі викладеного й керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 114, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою за адресою АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. .

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив,за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільно-процесуальним законодавством.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через Жовтневий районний суд м. Харкова шляхом подання апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня отримання його копії.

Суддя І.В. Іванова