АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6112/15 Справа № 204/6002/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Деркач Н.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Деркач Н.М.,

суддів: Пищиди М.М., Пономарь З.М.,

при секретарі Яловій Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою

Публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПРИВАТБАНК

на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16 квітня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПРИВАТБАНК до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16 квітня 2015 року відмовлено в задоволенні позову ПАТ КБ ПРИВАТБАНК до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ ПРИВАТБАНК, посилаючись на невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав доведеними та порушення судом норм процесуального і матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення, яким стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 02 листопада 2011 року між ПАТ КБ ПРИВАТБАНК та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № DNKPRP20480005, відповідно до якого останній отримав кредит в сумі 4971,25 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0,00 % на рік, на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 01 листопада 2013 року.

Крім того, у відповідності до кредитного договору № DNU0F, укладеного 14 червня 2012 року між ПАТ КБ ПРИВАТБАНК та ОСОБА_4, останній отримав кредит в сумі 10899 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0,12 % на рік, на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 13 липня 2015 року.

12 вересня 2013 року ОСОБА_4 помер (а.с. 17).

Однак, у звязку із невиконання ОСОБА_4 за життя взятих на себе зобовязань, утворилась заборгованість за вищевказаними кредитним договорами, яка станом на день його смерті становить загальну суму в розмірі 6985,70 грн. (а.с. 4-5; 6-7).

06 березня 2014 року ПАТ КБ ПРИВАТБАНК було отримано відповідь з Третьої Дніпропетровської державної нотаріальної контори на претензію кредитора від 17 лютого 2014 року, відповідно до якої спадкоємці померлого ОСОБА_4 із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались, а спадкова справа після смерті ОСОБА_4 була заведена на підставі претензії банку.

Враховуючи той факт, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на час відкриття спадщини постійно проживали разом із ОСОБА_4, на думку ПАТ КБ ПРИВАТБАНК, в силу положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України, вони є його спадкоємцями, у звязку з чим, 05 травня 2014 року на адресу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було направлено лист претензію, не отримавши відповідь на яку банк звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи ПАТ КБ ПРИВАТБАНК в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав доказів на обґрунтування своїх вимог.

Такий висновок районного суду колегія суддів вважає законним та обґрунтованим.

У відповідності до ст. 608 ЦК України, зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Зі змісту ст. ст. 1219, 1282 ЦК України слідує, що в разі смерті фізичної особи, боржника за зобов'язальними правовідносинами, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов'язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника в зобов'язанні.

Згідно вимог ст. ст. 1218, 1281 1282 ЦК України, заборгованість за кредитним договором у випадку смерті боржника з його спадкоємців стягується в разі: прийняття спадщини спадкоємцями; наявності спадкового майна; пред'явлення вимоги в межах строків визначених в ст. 1281 ЦК України.

Всупереч ст. ст. 10, 60 ЦПК України позивач не довів належними та достатніми доказами наявності спадкового майна та його вартості в межах заявлених вимог.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що відповідачі прийняли спадщину від померлого ОСОБА_4 є необґрунтованими та не підтверджені належними доказами. В матеріалах справи відсутні відомості щодо нерухомого або рухомого майна, яке за життя належало померлому та яке успадкували його батько та мати, відповідачі по справі.

Натомість, згідно ксерокопії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 55), у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні відомості про зареєстроване за померлим ОСОБА_4 нерухоме майно.

Статтею 137 ЦПК України встановлено, що у випадках, коли щодо отримання доказів у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, є складнощі, суд за їх клопотанням зобов'язаний витребувати такі докази. Клопотання про витребування доказів має бути подано до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті із долученням відомостей про неможливість отримання таких доказів особисто стороною або іншою особою, яка бере участь у справі.

Отже, обов'язок доказування наявності підстав для задоволення позову лежить саме на позивачу, а суд може витребувати докази, лише за клопотанням сторони, якщо виникають складнощі в їх отриманні.

Відповідних клопотань з приводу перевірки щодо виявлення конкретного майна, що за життя належало позичальнику, від позивача до суду не надходило.

Як встановлено колегією суддів, наведений представником ОСОБА_3 розрахунок понесених нею витрат на правову допомогу (а.с. 57 58), проведений правильно, у відповідності до вимог Закону України Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах. Відповідач не спростував наданий розрахунок, не навів доказів, які б свідчили про неправильність розрахунку витрат на правову допомогу.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі з'ясував права і обов'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами. Суд оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, обґрунтовані висновки щодо яких виклав в мотивувальній частині судового рішення.

При ухваленні судового рішення також правильно застосовані норми матеріального права у спірних правовідносинах та не допущено порушень норм процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам матеріального та процесуального закону. Підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПРИВАТБАНК відхилити.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Судді: Н.М. ОСОБА_5 ОСОБА_6 Пономарь