АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6521/15 Справа № 199/473/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Руденко В. В. Доповідач - Петешенкова М.Ю.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2015 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Петешенкової М.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Пономарь З.М.

при секретарі - Прудченко В.Д.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 26 лютого 2014 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду із вищезазначеним позовом посилаючись на те, що з 18 липня 1998 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2, від якого мають спільних дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3. Причиною розірвання шлюбу є різні погляди на життя, а також виникаючі між сторонами сварки та розбіжності по найважливішим життєвим питанням. Посилаючись на вказані обставини та не можливість збереження шлюбу, позивач просив суд шлюб між ним та відповідачем розірвати.

Заочним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 26 лютого 2014 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено (а.с.22).

Розірвано шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів громадського стану м.Вугледар Донецької області 18 липня 1998 року, актовий запис № 93 між ОСОБА_3 та ОСОБА_2

Не погодившись із заочним рішенням суду ОСОБА_2 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить заочне рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість заочного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а заочне рішення суду скасуванню з наступних підстав.

Згідно зі ст.ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2)чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам закону не відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, суд першої інстанції виходив з того, що шлюбні відносини між сторонами фактично припиненні, подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим, а тому дійшов висновку про необхідність розірвання шлюбу.

Проте погодитися з такими висновками суду не можна з огляду на наступне.

Судом встановлено, що з 18 липня 1998 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільних дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» (далі - Постанова), суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Передбачене ч. 1 ст. 111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення (ч. 5 ст. 191 ЦПК України). Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей. При визначенні строку на примирення суд заслуховує думку сторін та враховує конкретні обставини справи.

Під час розгляду справ про розірвання шлюбу суд, за правилами ст.112 СК України, з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Рішення суду у справі про розірвання шлюбу повинно відповідати вимогам ст. 215 ЦПК України. У ньому, зокрема, має бути зазначено дату й місце реєстрації шлюбу, час та причини фактичного його припинення, мотиви, з яких суд визнав збереження сім»ї можливими чи неможливим, обґрунтовані висновки з приводу інших заявлених вимог.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції не звернув уваги на вищезазначені норми законодавства і фактично в рішенні суду не встановив дійсні обставини заявленого позову про розірвання шлюбу, не зазначив причини та конкретний час фактичного припинення шлюбу подружжя, також не надав подружжю строк для примирення, тоді як вони мають спільних дітей, в тому числі малолітніх.

Крім того доказів у відповідності до вимог ст.ст.57,58 ЦПК України, які б свідчили про конкретний час фактичного припинення між подружжям шлюбних відносин, матеріали справи не містять та ОСОБА_3 не надано.

З матеріалів справи не вбачається будь-яких істотних підстав, які б свідчили про те, що примирення між сторонами неможливе і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них та інтересам їх дітей.

Крім того, в суді апеляційної інстанції представником апелянта було повідомлено про примирення сторін та підтримання шлюбних відносин на теперішній час.

Таким чином, суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про розірвання шлюбу, не з»ясував повно та всебічно фактичні взаємини подружжя, не врахував дійсні причини позову про розірвання шлюбу, обставини життя подружжя, які проживають окремо, не підтримують подружніх відносин, можливість їх примирення за таких обставин.

За таких обставин у суду першої інстанції не було достатніх підстав для висновку,

про припинення сімейних відносин між сторонами та неможливість її збереження, яке суперечитиме інтересам відповідача.

Враховуючи викладене, оскаржуване заочне рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 26 лютого 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Судді: М.Ю. Петешенкова

Н.М. Деркач

З.М. Пономарь