Справа № 502/2007/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2015 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого - судді Масленикова О. А.

за участю секретаря судового засідання Кітреску О. М.

розглянувши цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

в інтересах ОСОБА_2

до

Вилківської міської ради Кілійського району Одеської області

про

встановлення факту належності та визнання права власності на спадщину

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Вилківської міської ради Кілійського району Одеської області про:

- встановлення факту належності по ? частині за позивачем та померлим 12.02.2015 року ОСОБА_3, житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами в м. Вилкове Кілійського району Одеської області, вул. Гагаріна, 32;

- встановлення факту належності померлому 12.02.2015 року ОСОБА_3, гаражу по вул. Гагаріна, 37-а в м. Вилкове Кілійського району Одеської області;

- визнання за позивачем права власності на житловий будинок № 32 по вул. Гагаріна в місті Вилкове Одеської області з господарськими будівлями та надвірними спорудами в тому числі на ? частину в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_3, який помер 15.02.2015 року;

- визнання права власності за позивачем на гараж по вул. Гагаріна, 37 а в м. Вилкове Кілійського району Одеської області;

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує, що вона та її чоловік ОСОБА_3 володіли на праві спільної сумісної власності житловим будинком по вул. Гагаріна, 32 в м. Кілія Одеської області. 12.02.2015 року помер чоловік позивачки - ОСОБА_3, який на день смерті також володів гаражем по вул. Гагаріна, 37-а в м. Вилкове Кілійського району Одеської області. При звернення позивача до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину по закону після смерті чоловіка, який помер 12.02.2015 року, позивачу було відмовлено, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно. На підставі вищевказаного позивач просить суд задовольнити позов, встановивши відповідні факти та визнати право власності на спадкове майно.

На дату розгляду справи представником позивача ОСОБА_1 було надано заяву, згідно якої вона позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просять розглянути справу у їх відсутність.

Представник відповідача, Вилківської міської ради, надав заяву згідно якої всі позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд розглянути справу за його відсутності.

Зважаючи на те, що обидві сторони не прибули в судове засідання, розгляд справи проведено за відсутності сторін без фіксування ходу судового засідання звукозаписувальним пристроєм, що відповідає положенням ст. ст. 169, 197 ЦПК України.

Дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини.

Шлюб ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 (до шлюбне прізвище Нікольченко) ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, був укладений 28.04.1970 року м. Вилкове виконкомом міської ради депутатів трудящих, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-АБ № 136224 від 28.04.1970 року виданим м. Вилкове виконкомом міської ради депутатів трудящих, актовий запис № 27 /а.с. 22/.

Згідно рішення виконавчого комітету Вилківської міської ради народних депутатів № 255 від 16.12.1989 року, ОСОБА_5 надано дозвіл на будівництво гаражу по вул. Гагаріна, 37 в м. Вилкове Кілійського району Одеської області /а.с. 16/.

Відповідно виписки з рішення виконавчого комітету Вилківської міської ради № 133 від 23.06.1972 року, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 відведено земельну ділянку під індивідуальне будівництво житлового будинку по вул. Гагаріна № 32-а в м. Вилкове Кілійського району Одеської області /а.с. 08/.

Згідно до архівного витягу від 06.10.2009 року за № М -339, в якому зазначено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 передано земельну ділянку площею 516, 37 кв. м., для обслуговування житлового будинку по вул. Гагаріна, 32-а в м. Вилкове Кілійського району Одеської області /а.с. 14/.

Факт відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3, який помер 12.02.2015 року в м. Вилкове Кілійського району Одеської області, підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖД № 403653, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кілійського районного управління юстиції в Одеській області від 03.03.2015 року, актовий запис № 171 /а.с. 21/.

За повідомленням Кілійської районної державної нотаріальної контори Одеської області за вих. № 253/01-16 від 30.09.2015 року, після смерті ОСОБА_3, який помер 12.02.2015 року, в передбачений законом термін (6 місяців з дня відкриття спадщини) до Кілійської районної державної нотаріальної контори ніхто не звертався.

Відповідно до довідки за вих. № 377/02-20 від 13.05.2015 року, на день смерті ОСОБА_3, який помер 12.02.2015 року, та на день смерті проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, разом зі своєю дружиною ОСОБА_2 /а.с. 24/.

За даними технічної інвентаризації проведеної 11.06.2015 року Кілійським «РБТІ та РОН», житловий будинок по вул. Гагаріна, 32 (колишній № 32-а) в м. Вилкове Кілійського району Одеської області в цілому складається з: літ. «А» - житлового будинку, 1972 року побудови; літ. «Б» - сараю; літ. «В» - вбиральні; № 1- 3, І надвірних споруд на земельній ділянці загальною площею, 516 кв. м., в тому числі під забудовою 184 кв. м. /а.с. 11/.

Рішенням виконавчого комітету Вилківської міської ради від 30.07.2015 р. № 78, на підставі заяви ОСОБА_2 було присвоєно адресу гаражу: Одеська область, Кілійський район, м. Вилкове, вул. Гагаріна. 37-а.

Також, відповідно до копії технічного паспорту на автогараж 1989 року побудови, розміщений по вул. Гагаріна, 37-а в м. Вилкове Кілійського району Одеської області, виготовленому Кілійським «РБТІ та РОН» від 11.06.2015 року, він складається з гаражу літ. А; його загальна площа становить 18,2 кв. м., який розташований на земельній ділянці площею 23 кв. м.

При розгляді і вирішенні справи судом враховано наступні положення законодавства:

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

Між тим, відповідно до ст. 17 Закону України «Про власність» (який діяв на момент виникнення правовідносин) майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Майно, придбане внаслідок спільної праці громадян, що об'єдналися для спільної діяльності, є їх спільною частковою власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Розмір частки кожного визначається ступенем його трудової участі.

Згідно прикінцевих положень СК України він набирає чинності одночасно з набранням чинності ЦК України (у редакції 2003 р.)

Цивільний кодекс України набрав чинності з 01.01.2004 року, тому суд вважає, що спір слід вирішити на підставі положень ЦК УРСР та КпШС України дія яких розповсюджується на правовідносини з питань щодо визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання на нього права власності, яке було збудоване до набрання чинності Сімейного Кодексу України, тобто до 01.01.2004 року.

Відповідно до ст. 112 ЦК УРСР майно може належати на праві спільної власності двом або кільком колгоспам чи іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або державі і одному чи кільком колгоспам або іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або двом чи кільком громадянам. Розрізняється спільна власність з визначенням часток (часткова власність) або без визначення часток (сумісна власність).

Згідно ст.22 Кодексу про шлюб та сім'ю України майно, що нажите подружжям за час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Тобто, виходячи з сенсу ст. 22 КпШС України, кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст. 28 КпШС України, в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Отже, фактично виходячи з матеріалів справи вбачається, що спірний житловий будинок та гараж було збудовано в період шлюбу сторін, а саме в 1972 та 1989 роках, та вони, відповідно, є спільною сумісною власністю подружжя.

Відповідно до розяснення Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року, у випадку смерті власника нерухомого майна, реєстрацію якого належним чином проведено не було і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення цього майна померлому та спадкоємцю повинно вирішуватись в судовому порядку. Як вказано в листі Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.2009 року № 12/5-126, по обєктах нерухомого майна, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним з документів є висновок про технічний стан будівлі, що складається бюро технічної інвентаризації.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Як вказано в ст. 1218 ЦК до складу спадщини входять усі права та обовязки,що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом ycієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно п.5 ч. 2 ст. 234, ст. 256 ЦПК України, встановлення фактів, що мають юридичне значення віднесено до компетенції суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, він не заявив про відмову від неї.

Беручи до уваги те, що оформлення спадщини в нотаріальному поряду неможливе в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадщину, оскільки спадкоємці за заповітом відсутні, позивач є єдиним спадкоємцем першої черги за законом і прийняв спадщину відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, та вважає, що право позивача підлягає захисту на підставі ст. 16 ЦК України, в звязку з чим задовольняє позов.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 256 ЦПК, ст. 16, 328, 1261 ЦК України, ст. 22 Кп ШС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_3 та ОСОБА_2 по ? частині житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами по вул. Гагаріна, 32 в м. Вилкове Кілійського району Одеської області.

Встановити факт належності ОСОБА_3, який помер 12.02.2015 року, гаражу, який знаходиться за адресою: м. Вилкове Кілійського району Одеської області, вул. Гагаріна, 37-а.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП: НОМЕР_1, право власності на весь житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами по вул. Гагаріна, 32 в м. Вилкове Кілійського району Одеської області, який в цілому складається з: літ. «А» - житлового будинку, літ. «Б» - сараю, літ. «В» - вбиральні, № 1-3, І надвірних споруд на земельній ділянці площею, 516 кв.м., в тому числі під забудовою 184 кв. м., в тому числі на ? частину в порядку спадкування за законом, після смерті чоловіка ОСОБА_3, який помер 12.02.2015 року.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП: НОМЕР_1 в порядку спадкування за законом, після смерті чоловіка ОСОБА_3, який помер 12.02.2015 року, - право власності на гараж по вул. Гагаріна, 37-а в м. Вилкове Кілійського району Одеської області, який складається з гаражу літ. А, площею - 18,2 кв. м., який розташований на земельній ділянці площею 23 кв. м.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Кілійський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_7