Справа № 464/4229/15-ц
пр.№ 2/464/1283/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/з а о ч н е/

20.11.2015 року

Сихівський районний суд м. Львова в складі :

головуючого-судді Мички Б.Р.

при секретарі Янишин М.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Шоста Львівська державна нотаріальна контора, про встановлення факту батьківства та визнання права власності в порядку спадкування, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить: встановити факт батьківства ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця м.Львова відносно неї - його дочки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4., уродженки м.Льовова; визнати за нею - ОСОБА_1 право власності на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за померлим ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_3.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер її батько та чоловік відповідача - ОСОБА_3. Після його смерті залишилося спадкове майно - 1/2 частина квартири АДРЕСА_1. З заявами про прийняття спадщини до Шостої Львівської державної нотаріальної контори звернулися вона - донька померлого, відповідач ОСОБА_2 - дружина померлого, а також її сестра та відповідно донька померлого - ОСОБА_4. Однак, 06 жовтня 2014 року вона отримала від Шостої Львівської державної нотаріальної контори повідомлення про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки на період її народження її батьки не перебували між собою в зареєстрованому шлюбі, а підставою для запису відомостей про батька була вказівка її матері. Вона зверталася до Сихівського районного суду м.Львова із заявою про встановлення факту батьківства в порядку окремого провадження, однак таку заяву ухвалою суду від 30 грудня 2013 року було залишено без розгляду, оскільки факт батьківства заперечувався ОСОБА_2 та мав місце спір про право. Зазначає, що з грудня 1985 року її матір - ОСОБА_5 після оформлення розлучення з батьком - ОСОБА_3 проживали спільно ще 17 років однією сім'єю без реєстрації шлюбу. ІНФОРМАЦІЯ_4 року народилася вона та її батьками є ОСОБА_5 та ОСОБА_3. Її народження матір зареєструвала у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану та її ім'я та по батькові у Книзі реєстрації народжень записано за вказівкою матері. За життя ОСОБА_3 визнавав себе її батьком, купляв їй подарунки, водив до садку, школи, водив до першого причастя, святкував із нею останній дзвоник. До 2000 року вона, матір - ОСОБА_5, батько - ОСОБА_3 та сестра - ОСОБА_4 проживали однією сім'єю. Потім, батько почав проживати окремо. У 2009 році матір приводила свої персональні документи до відповідності із даними її свідоцтва про народження, де її ім'я значилось як ОСОБА_5, а у паспорті та її свідоцтві про народження як ОСОБА_10. У зв'язку з наведеним 26 березня 2009 року вона отримала нове свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 на ім'я ОСОБА_6, де її батьками зазначено - ОСОБА_5 та ОСОБА_3. Після одруження вона змінила прізвище на ОСОБА_1. В січні 2013 року її батько - ОСОБА_3 помер. Вона звернулась до Шостої Львівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріус відмовила їй в оформленні свідоцтва про право на спадщину, оскільки вона народилася поза шлюбом, а запис про батька у книзі реєстрації народжень був вчинений за вказівкою матері. Окрім цього, у неї відсутні оригінали правовстановлюючих документів на вказану квартиру. Зазначає, що на даний час вона вже є власником 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 на підставі рішення Сихівського районного суду м.Львова від 30 вересня 2010 року, яке вступило в законну силу. У зв'язку з наведеним, вона позбавлена можливості оформити свої спадкові права та отримати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті батька.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, надав суду пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві та письмових поясненнях, просить позов задовольнити. В судове засідання призначене на 20 листопада 2015 року не з'явився, подав суду письмову заяву в якій просить розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує та не заперечує щодо заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, а тому, згідно ст.224 ЦПК України, суд вважає можливим розглядати справу у її відсутності, на підставі наявних у справі доказів.

Третя особа Шоста Львівська державна нотаріальна контора явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечила, подала суду письмову заяву в якій просить розглядати справу у його відсутності, у вирішенні спору покладається на розсуд суду.

Заслухавши пояснення сторін, показання свідків ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_5, які підтвердили факт батьківства померлого ОСОБА_3, відносно позивача ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи та з'ясувавши її дійсні обставини, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст.128 СК, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст.53 КпШС, суди, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини. Так, при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 р., необхідно застосовувати відповідні норми КпШС.

Позивач ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 року в м.Львові, її батьком записаний ОСОБА_3, матір'ю - ОСОБА_5, що стверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №3 від 15.10.2013р. (а.с.6-7).

Згідно ч.2 ст.55 Кодексу про шлюб та сім'ю України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, якщо немає спільної заяви батьків і рішення суду про встановлення батьківства, запис про батька дитини в книзі записів народжень провадиться за прізвищем матері, ім'я, по батькові та національність батька дитини записуються за її вказівкою.

Судом встановлено, що на момент народження позивача, її матір - ОСОБА_5 не перебувала у зареєстрованому шлюбі, шлюб між нею та ОСОБА_3 було розірвано, а тому запис про батька позивача у Книзі реєстрації народжень здійснено за вказівкою матері (а.с.6-7).

Як вбачається з пояснень представника позивача та показань допитаних в судовому засіданні свідків, незважаючи на те, що батьки позивача не перебували у зареєстрованому шлюбі, вони до 2000 року проживали однією сім'єю з позивачем та її сестрою ОСОБА_4, вели спільний побут та господарство, ОСОБА_3 визнавав себе батьком позивача, водив в садок, школу, купляв подарунки.

11 листопада 2007 року ОСОБА_6 зареєструвала шлюб з ОСОБА_8 та змінила прізвище на ОСОБА_8 (а.с.15).

ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_3 помер, що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 (а.с.10).

Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на належну йому на праві приватної власності 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, однак позивач позбавлена можливості прийняти таку, у зв'язку з тим, що запис про її батька у Книзі реєстрації народжень здійснено за вказівкою матері (а.с.5) та у неї відсутні оригінали правовстановлюючих документів на квартиру.

Частиною 2 та 3 ст.53 Кодексу про шлюб та сім'ю України передбачено, що в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Те, що ОСОБА_3 являється рідним батьком позивача ОСОБА_1 стверджується дослідженими та перевіреними в судовому засіданні доказами, а саме: заповітом складеним на ім'я внучки - позивача ОСОБА_1 (ОСОБА_6.) її дідусем ОСОБА_9 (а.с.12), рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 30 вересня 2010 року, з якого вбачається, що судом встановлено, ОСОБА_1 є дочкою відповідача ОСОБА_3 (а.с.8-9), показаннями допитаних судовому засіданні свідків ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_5, фотографіями представленими позивачем (а.с.32-34).

Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що слід встановити факт батьківства ОСОБА_3 відносно позивача - його дочки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4., оскільки у відповідності до встановлених документів ОСОБА_3 був рідним батьком позивача ОСОБА_1.

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У відповідності до ч.1 ст.1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_3 - батька позивача, відкрилась спадщина на майно, а саме 1/2 частину АДРЕСА_1.

Як встановлено судом, заповіту на випадок своєї смерті ОСОБА_3 не складав, а спадкоємцями першої за законом є сторони по справі - дружина ОСОБА_2 та дочка - позивач ОСОБА_1, а також її сестра ОСОБА_4. У встановлений законом шестимісячний строк позивач ОСОБА_1 звернулася до Шостої Львівської державної нотаріальної контори з відповідною заявою про прийняття спадщини за законом.

Однак, як вбачається з повідомлення завідувача Шостої Львівської державної нотаріальної контори від 06 жовтня 2014 року, а також пояснень позивача, їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1, у зв'язку з тим, що відомості про батька в її свідоцтві про народження записані за вказівкою матері та у зв'язку з відсутністю у неї оригіналу правовстановлюючого документа на спадкове майно.

Згідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст.386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності.

Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Враховуючи вищенаведене,а також те, що спірна квартира за вимогами ст.1218 ЦК України війшла до складу спадщини, неможливість оформлення позивачем спадкових прав у встановленому законом порядку, суд приходить до переконання про наявність підстав для задоволення позову та визнання за позивачем в порядку спадкування в права власності на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

У зв'язку з наведеним, з відповідача слід стягнути на користь позивача 524,80грн. судового збору.

На підставі ст.ст.53, 55 Кодексу про шлюб та сім'ю України, ст.ст.16, 182, 355, 356, 386, 1216, 1218, 1223, 1261, 1267, 1268, 1270 Цивільного кодексу України, та керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ст.ст. 10, 57-61, 169, 208, 209, 212- 215, 218, 224-226 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Шоста Львівська державна нотаріальна контора, про встановлення факту батьківства та визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити.

Встановити факт батьківства ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця м.Львова, відносно його дочки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4., уродженки м.Льовова.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_3.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 524 /п'ятсот двадцять чотири/грн. 80коп. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення, а особою, у відсутності якої таке було постановлено, - протягом того ж строку з дня отримання його копії.

Головуючий

Рішення є оригіналом, виготовлено в одному примірнику, зберігається у цивільній справі № 464/4229/15-ц