РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2015 року Галицький районний суд міста Львова у складі:

головуючого судді Фролової Л.Д.,

при секретарі Думичі Р.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Львова цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з відповідним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного 02 жовтня 2006 року договору між позивачам і відповідачем, ОСОБА_2 кредит у розмірі 4937,89 грн. з обовязком щомісячної оплати відсотків у розмірі 12,00% річних на суму залишку заборгованості. Відповідач скористався кредитними коштами, проте зобовязання за договором належним чином не виконує. Станом на 24 вересня 2045 року відповідач має заборгованість у загальній сумі 100569,39 грн., яка складається із заборгованості за кредитом 4562,88 грн., заборгованості з відсотків 17621,59 грн., комісії 2389,86 грн., пені за несвоєчасність виконання зобовязань 72422,79 грн., штрафу (фіксованої частини) 500,00 грн., штрафу (процентної складової) 3072,27 грн. Судовим наказом від 11 вересня 2007 року та рішенням Галицького районного суду м. Львова від 06 грудня 2013 року з відповідача за даним договором стягнуто 6414,44 грн. та 29137,21 грн. Різниця, яка підлягає стягненню, становить 65017,74 грн. Просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитом та понесені судові витрати.

Представник позивача за довіреністю (а.с.15) ОСОБА_3 у судове засідання не зявився. В позовній заяві зазначив, що справу просить розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.3 зв.б.).

Відповідач, повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи (а.с.23), до суду не прибув. Заперечень проти позову, заяв про поважні причини неявки чи розгляд справи без участі відповідача до суду не надходило. Тому, за згодою представника позивача, у відповідності до вимог ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив справу розглядати у заочному порядку.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

02 жовтня 2006 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем був укладений кредитний договір шляхом приєднання ОСОБА_2 до умов надання споживчого кредиту фізособам («Розстрочка») (Стандарт), згідно з яким банк надав клієнту кредит у розмірі 4937,90 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитній картці (а.с.8,9-12).

Відповідач скористався кредитними коштами, але свої зобовязання за договором виконав не у повному обсязі. Відповідно до розрахунку суми боргу за кредитом, наданого позивачем, борг ОСОБА_2 станом на 24 вересня 2015 року склав: за тілом кредиту 4562,59 грн., сума нарахованих та несплачених відсотків за користування кредитом 17621,59 грн., комісія 2389,86 грн., пеня 72422,79 грн., штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процентна складова) 3072,27 грн., всього 100569,39 грн. (а.с.6-7). Судовим наказом Галицького районного суду м. Львова від 11 вересня 2007 року та рішенням цього ж суду від 06 грудня 2013 року з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» в рахунок погашення боргу за даним кредитним договором стягнуто 6414,44 грн. та 29137,21 грн. відповідно (а.с.4,5). Залишок боргу 65017,74 грн.

Згідно положень ст. 509 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), зобовязанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобовязання, згідно зі ст. ст. 610, 611 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання), правовими наслідками, зокрема, є відшкодування збитків та моральної шкоди.

За приписами ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Кредитним договором між банком та позичальником чітко визначені умови відповідальності за повне або часткове невиконання сторонами умов договору.

Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Статтею 57 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу.

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір, згідно з яким банк надав клієнту грошові кошти у кредит. Відповідач скористався кредитними коштами, але свої зобовязання за договором виконав не у повному обсязі. Загальна сума боргу ОСОБА_2 складає 100569,39 грн. Таким чином, виходячи із вищенаведеного, суд вважає, що відповідач грубо порушив умови договору.

З урахуванням суми боргу, що стягнута з ОСОБА_2, судовим наказом від 11 вересня 2007 року та рішенням Галицького районного суду м. Львова від 06 грудня 2013 року, позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк», з відповідача на користь банку слід стягнути заборгованість за кредитом у сумі 65017,74 грн.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» підлягає стягненню також сплачена сума судового збору у розмірі 1218,00 грн. (а.с.18).

Керуючись ст.ст. 209, 212- 215, 223, 224 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 банк «Приватбанк», - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1), на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 банк «Приватбанк» () суму боргу за кредитним договором від 02 жовтня 2006 року у розмірі 65017 (шістдесят пять тисяч сімнадцять) грн. 74 коп.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1), на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 банк «Приватбанк» () суму сплаченого судового збору у розмірі 1218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн. 00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його оголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя Л.Д. Фролова