16 листопада 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:
Головуючого: Качана В.Я.
Суддів: Рейнарт І.М., Барановської Л.В.
при секретарі: Архіповій А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 07 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, за участі третьої особи: приватного нотаріуса КМНО Клонцак Світлани Павлівни про усунення від права на спадкування, -
У жовтні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про усунення від права на спадкування.
Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 07 травня 2015 року позов задоволено. Усунуто ОСОБА_1 від права спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 243,60 грн. та витрати на проведення судово-медичної експертизи в сумі 5 989,90 грн.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просить суд скасувати повністю рішення Дарницького районного суду м. Києва від 07 травня 2015 року, ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на те, що позивачем не доведені обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, висновки суду не відповідають обставинам справи, порушено норми матеріального права.

Заслухавши доповідь головуючого, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що з 21.10.1980 позивач ОСОБА_3 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5, про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_2.

Справа 753/18920/14-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/9603/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Даниленко В.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Качан В.Я.
Із довідки Форми 3 № 130 від 26.01.2014 вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_5 постійно проживали за адресою: АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер, про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 від 24.04.2014, після чого відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_1.

20.05.2014 ОСОБА_3 звернулася до приватного нотаріуса КМНО Клонцак С.П. із заявою про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_5

23.09.2014 із заявою про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_5 звернувся син останнього ОСОБА_1

Вирішуючи питання про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем доведено позовні вимоги належним чином, а також із того, що ОСОБА_1 мав можливість, але свідомо ухилявся від надання спадкодавцю будь-якої матеріальної допомоги та моральної підтримки, керуючись при цьому вимогами ч. 5 ст. 1224 ЦК України.

Проте, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч. 5 ст. 1224 ЦК України, на яку посилався суд першої інстанції в своєму рішенні, за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Аналіз вказаного положення ЦК України дає підстави вважати, що для усунення особи від права на спадщину встановленню підлягає наявність двох обставин, а саме: факт ухилення ОСОБА_1 від надання допомоги ОСОБА_5, тобто ухилення ОСОБА_1 від надання допомоги своєму батькові ОСОБА_5, а також факт перебування ОСОБА_5 в безпорадному стані.

Із п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» вбачається, факт ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього, та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов'язку.Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

З урахуванням положень зазначеної Постанови, колегією суддів встановлено, що належних та допустимих доказів ухилення ОСОБА_1 від надання допомоги за життя ОСОБА_5 стороною позивача не надано, не доведено необхідність в наданні такої допомоги для існування спадкодавця. Судом першої інстанції не з'ясовано чи була можливість у відповідача для надання такої допомоги, оскільки син померлого ОСОБА_5 відповідач ОСОБА_1 на утриманні має двох дітей, територіально проживав та проживає в іншій області на відстані близько 400 км. від м. Києва, у зв'язку із чим був позбавлений можливості постійно відвідувати батька, однак ОСОБА_1 навідував ОСОБА_5 та телефонував йому, коли була така змога, що підтверджено роздруківками телефонних розмов та показами свідків, допитаних в суді першої інстанції та сторонами не заперечувалося.

Разом з тим, в ході судового розгляду справи встановлено, що за життя ОСОБА_5 дійсно мав хронічну системну патологію судин, яка супроводжувалася наявними супутніми захворюваннями і характеризувалася прогресивно-рецидивуючим перебігом, про що свідчить висновок експерта ДУ «Головне бюро судово-медичної експертизи МОЗ України» № 22/15 від 03.03.2015, однак достатніх доказів, які б свідчили про факт наявності безпорадного стану чи інвалідності ОСОБА_5, у зв'язку із чим виникла б потреба у постійній сторонній допомозі та піклуванні, суду надано не було. Крім того, відсутні докази того, що ОСОБА_5 за життя звертався до свого сина ОСОБА_1 про отримання будь-якої допомоги чи стягнення аліментів на своє утримання.

Враховуючи викладене та обставини справи, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, оскільки позовні вимоги про ухилення ОСОБА_1 від надання допомоги ОСОБА_5, свідомого невиконання ним обов'язкунадання такої допомоги та факт перебування ОСОБА_5 за життя в безпорадному стані не доведено належними та допустимими доказами у справі.

За таких обставин, рішення Дарницького районного суду м. Києва від 07 травня 2015 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у зв'язку із недоведеністю обставин, які суд вважав встановленими.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 07 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, за участі третьої особи: приватного нотаріуса КМНО Клонцак Світлани Павлівни про усунення від права на спадкування скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1, за участі третьої особи: приватного нотаріуса КМНО Клонцак Світлани Павлівни про усунення від права на спадкування - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: