Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого судді Василевича В.С.

суддів: Малько О.С., Бондаренко Н.В.

при секретарі Пиляй І.С.

з участю представників сторін: адвоката Затинного С.С.,

адвокатів Барилюк А.І. і Пилипіва І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 28 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 28 вересня 2015 року позов задоволено.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений 25 січня 2013 року між ОСОБА_6, ОСОБА_5 та ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Кострикіним В.І., зареєстрований в реєстрі № 148, із застосуванням наслідків недійсності правочину, передбачених абзацом 2 ч. 1 ст. 216 ЦК України.

Стягнуто з ОСОБА_4 243 гривні 60 копійок судового збору в прибуток держави та 121 гривню 80 копійок судового збору на користь ОСОБА_5

В апеляційній скарзі відповідачка доводить про незаконність та необґрунтованість вказаного рішення через порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що позивачем не було надано доказів на підтвердження того, що спірний правочин від імені ОСОБА_6 було підписано іншою особою та того, що ОСОБА_6 перебувала у такому стані, у якому не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Крім того, позивачем не доведено факт неотримання коштів від відповідача.

Також, суд в своєму рішенні не встановив, що конкретно сторони за договором повинні повернути, тобто фактично залишив невирішеним спір між сторонами у справі, хоча позивач просив застосувати наслідки недійсності договору.

По наведених підставах просить рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у позові.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про її задоволення.

Постановляючи оскаржуване рішення,суд першої інстанції виходив з того, що при укладенні оспорюваного договору приватним нотаріусом був порушений визначений законодавством порядок посвідчення правочину. ОСОБА_6 не була присутня при його нотаріальному посвідченні, у зв»язку з фізичними вадами його не читала і відповідно волевиявлення на укладення правочину не мала.

Проте такий висновок не можна визнати обґрунтованим.

Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу ОСОБА_6 та позивачці ОСОБА_5 належала на праві спільної часткової власності, по 1/2 частці кожній, квартира АДРЕСА_2.

25 січня 2013 року укладено нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу спірної квартири, між ОСОБА_6, ОСОБА_5 та ОСОБА_4

Відповідно до ч.3 ст.215 ЦК України правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, передбачених законом.

Однією з таких підстав є відсутність волевиявлення особи на укладення угоди.

Але позивачкою не доведено відсутності волевиявлення ОСОБА_6

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 доводиться матір'ю ОСОБА_5 і дії по відчуженню квартири вчинялись за погодженням між ними.

Відповідно до ч.2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами.

Оспорюваний позивачкою договір підписаний сторонами. Клопотання про проведення відповідної експертизи з приводу належності (неналежності) ОСОБА_6 підпису у договорі не заявлялось.

В матеріалах справи відсутні відомості про відсутність волевиявлення ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на укладення договору про відчуження квартири. Правочин ними підписаний і при недоведеності протилежного волевиявлення продавців є встановленою обставиною.

Посилання позивачки на те, що відповідачкою не були сплачені кошти за придбану квартиру не можуть бути прийняті до уваги, оскільки несплата покупцем грошей за придбане майно не належить до підстав для визнання правочину недійсним. В п.3 договору купівлі-продажу від 5 січня 2013 року зазначено, що продаж вчинено за 239 000 грн., які покупець передав продавцеві, а продавець отримав від покупця до підписання даного договору. Підписання цього договору сторонами є фактом отримання грошових коштів.(т.2 а.с.-37).

Враховуючи неправильність оцінки обставин справи та доказів, невідповідність висновків суду матеріалам справи, оскаржуване рішення як ухвалене з неправильним застосуванням матеріального закону підлягає скасуванню з ухваленням нового.

Керуючись ст.307, ст.309, ст.316 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Рівненського міського суду від 28 вересня 2015 року скасувати.

В позові ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 2.619 грн. 10 коп. судового збору-витрат понесених ОСОБА_4 на оплату апеляційної скарги.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з набрання ним чинності.

Головуючий В.С. Василевич

Судді : Н.В. Бондаренко

О.С. Малько