У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі :

Головуючого судді: Гордійчук С.О.

суддів: Боймиструка С.В., Буцяка З.І.

секретар судового засідання: Шептицька С.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівному апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Млинівського районного суду Рівненської області від 11 квітня 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

в с т а н о в и л а :

Заочним рішенням Млинівського районного суду Рівненської області від 11 квітня 2014 позов Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість по кредитному договору на загальну суму 6 112,46 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» судовий збір в сумі 229,40 грн.

В поданій на рішення апеляційній скарзі відповідач вказує на його незаконність, оскільки судом не повно з'ясовані обставини справи, а висновки суду не відповідають вимогам закону. Зазначає, що судом не враховано, що між сторонами був укладений кредитний договір згідно якого ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 5 000,00 грн. у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку. Суд не дослідив виписку рахунку НОМЕР_1 від 06 грудня 2011 року, яка містить відомості про погашення нею кредиту в сумі 10 594,00 грн. та про відсутність заборгованості.

Просить рішення скасувати і закрити провадження у справі.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань за кредитним договором, порушення порядку та строків сплати кредиту утворилась заборгованість, що є підставою для її стягнення.

На підтвердження таких висновків в рішенні наведені відповідні мотиви та докази, з якими погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього кодексу, зокрема, договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України).

Зобов'язання перестають діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України).

Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином та у встановлений законом строк.

З матеріалів справи вбачається, що 05 березня 2008 року між сторонами був укладений договір на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки № 001-17024-050308, відповідно до якого ОСОБА_1 було відкрито відновлювальну відкличну кредитну лінію на загальну суму 30 000,00 грн. та на день укладання договору встановлено ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 3 000,00 грн. Ліміт кредитної лінії розраховується банком самостійно та не може перевищувати загальної суми кредитної лінії (а. с. 5). Строк дії кредитування встановлювався сторонами на 12 місяців зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 29,90 % річних.

Позивач виконав умови договору, а відповідач в свою чергу порушив узгоджений сторонами графік погашення суми кредиту та допустив виникнення заборгованості.

Внаслідок неналежного виконання відповідачем взятих зобов'язань, утворилась заборгованість за кредитним договором в сумі 6 112,46 грн. з них: 3 288,31 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 1 118,75 грн. - відсотки за користування кредитом; 1 705,40 грн. - комісійна винагорода.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 5 000,00 грн. у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку та вносила проплати на погашення кредиту в сумі 10 594,00 грн. не впливають на правильність висновків суду щодо суми заборгованості виходячи з наступного.

Згідно розрахунку заборгованості поданого банком як додаток до позовної заяви (а. с. 13-14) вбачається, що ОСОБА_1 дійсно отримала кредит частинами в сумі 5000,00 грн. В зв'язку з внесенням щомісячних проплат станом на 01.12.2011 року заборгованість по вказаному кредитному договору становила лише 3 288,31 грн., що складалася з заборгованості по тілу кредиту. Вказані дані підтверджуються доданою відповідачкою випискою рахунку НОМЕР_1 від 06 грудня 2011 року (а. с. 44), та спростовує доводи апеляційної скарги про відсутність заборгованості станом на 06 грудня 2011 року.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідачем не надано будь-яких належних та допустимих доказів відсутності заборгованості, про які вона вказує в апеляційній скарзі, а судом їх не здобуто.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв'язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Заочне рішення Млинівського районного суду Рівненської області від 11 квітня 2014 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею чинності.

Головуючий :

Судді: