Провадження № 2/522/3149/15
08 квітня 2015 року Приморський районний суд міста Одеси у складі:
головуючого судді Шенцевої О.П.,
при секретарі Соболевій О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Одеської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом, суд, -
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з вказаним позовом, в якому просять суд визнати право власності за кожним на ? частину гаражного місця АДРЕСА_3 в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 та після її смерті залишилася спадщина, яка складалася з квартири АДРЕСА_2 та гаражного місця АДРЕСА_3. ОСОБА_1 була донькою спадкодаця, що підтверджується свідоцтвом про народження від 04.06.1974р., НОМЕР_1, а ОСОБА_2 - чоловіком, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу від 17.01.1973р., НОМЕР_2.
У встановлений законом строк ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Чужовської Н.Ю. із відповідною заявою для прийняття спадщини. 28 серпня 2014 року отримали кожен свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно якого нотаріус посвідчила, що позивачі є спадкоємцями майна спадкодавця в ? частці кожен (спадкова справа № 1/2014). Спадщина, на яку видані ці свідоцтва складається з квартири АДРЕСА_2.
Але 02 вересня 2014 року позивачі отримали постанову про відмову у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом, згідно якої приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Чужовська Н.Ю. відмовила позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на гаражне місце АДРЕСА_3, посилаючись на відсутність державної реєстрації права власності на зазначений об'єкт нерухомого майна за спадкодавцем
На підставі вищевказаного ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з відповідним позовом.
У судовому засіданні представник позивачів ОСОБА_6 позов підтримала та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Просила визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за кожним право власності на ? частину гаражного місця АДРЕСА_3 в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 з підстав, викладених у позові.
Представник відповідача Одеської міської радиу судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, однак про причини неявки суд не повідомив.
Вислухавши пояснення представника позивачів, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
У судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4, про що зроблено відповідний актовий запис № 9487 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 02 жовтня 2013 року.
Положеннями ст. 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).
Таким чином, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4, відкрилася спадщина на належне їй майно.
Частиною 1 статті 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України).
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 була донькою спадкодаця, що підтверджується свідоцтвом про народження від 04.06.1974р., НОМЕР_1, а ОСОБА_2 - чоловіком, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу від 17.01.1973р., НОМЕР_2.
Оскільки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в першу чергу мають право на спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4, у зв'язку з чим звернулися до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Чужовської Н.Ю. із відповідною заявою для прийняття спадщини.
28 серпня 2014 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 отримали кожен свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно якого нотаріус посвідчила, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є спадкоємцями майна ОСОБА_4 в ? частці кожен (спадкова справа № 1/2014). Спадщина, на яку видані ці свідоцтва складається з квартири АДРЕСА_2.
Але 02 вересня 2014 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 отримали постанову про відмову у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом, згідно якої приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Чужовська Н.Ю. відмовила позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на гаражне місце АДРЕСА_3, посилаючись на відсутність державної реєстрації права власності на зазначений об'єкт нерухомого майна за спадкодавцем.
З матеріалів справи вбачається, що 21 червня 2010 року виконавчим комітетом Одеської міської ради видано ОСОБА_4 свідоцтво про право власності на гаражне місце АДРЕСА_3, на підставі договору про дольову участь у будівництві від 12.01.2006р., акту прийому-передачі від 27.05.2010р., яким виконавчий комітет Одеської міської ради посвідчує право власності ОСОБА_4 на гаражне місце АДРЕСА_3.
Однак за своє життя ОСОБА_4 не зареєстрував своє право власності в КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради.
Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.
За приписами п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що однією із підстав державної реєстрації прав на нерухоме майно є рішення судів, що набрали законної сили, оскільки визнання права власності на нерухоме майно є прерогативою суду.
Частиною 1 статті 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права на спадкове майно (п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України).
Положеннями ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Крім того, листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ст. 3 ЦПК України).
З огляду на зазначене, оцінивши всі обставини у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що здійснення державної реєстрації за померлою особою суперечить чинному законодавству, а відсутність такої реєстрації перешкоджає оформленню спадщини за ОСОБА_1 та ОСОБА_2, що призводить до порушення їх прав, які підлягають захисту шляхом визнання за ними право власності в порядку спадкування за законом на ? частину спадщини за кожним, що відкрилась після смерті ОСОБА_4.
Отже, з урахуванням вищевказаного, оцінивши всі докази у їх сукупності, з урахуванням пояснень, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними, які підлягають задоволенню у повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 3, 10-11, 60, 209, 212-215, 256, 257, 259 ЦПК України, на підставі ст.ст. 16, 321, 328, 392, 1216-1218, 1220-1224, 1226,1261, 1266, 1268-1269 ЦК України, ст. 3-4, 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»,постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», суд, -
Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину гаражного місця АДРЕСА_3, порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.
Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину гаражного місця АДРЕСА_3, порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого ЦПК України.
Суддя