Справа №2-1724/15
№760/3297/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2015 року м. Київ

Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Г.О. Козленко

за участю секретаря - А.К. Слободянюк

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Київської міської ради, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності за набувальною давністю, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до Київської міської ради, ОСОБА_3, ОСОБА_4, просив суд визнати за ним право власності за набувальною давністю на нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_1.

В обґрунтування позову зазначив, що проживає у квартирі АДРЕСА_1 з грудня 2003 року та володіє нею. Вказана квартира перебувала у приватній власності ОСОБА_5 та ОСОБА_6, яка була набута ними за час шлюбу та перебувала у спільній сумісній власності. 29.07.1993 шлюб між ними було розірвано та ОСОБА_6 було подано письмову заяву, завірену Киселівською сільською радою народних депутатів Менського району Чернігівської області, до начальника ЖЕУ №50 про відмову від ? частини квартири на користь ОСОБА_5 та зняття з реєстраційного обліку. 04.08.1993 ОСОБА_6 була знята з реєстраційного обліку і саме з цього часу ОСОБА_5 повністю володів та користувався всією квартирою (проживав, утримував, проводив ремонт, оплачував комунальні платежі). Позивач також зазначив, що у 2006 році ОСОБА_5, переглядаючи правовстановлюючі документи на квартиру, звернув увагу, що у свідоцтві про приватизацію зазначено дві особи: він та ОСОБА_6, у зв'язку з чим звертався до Голови Соломянської державної адміністрації м. Києва про реєстрацію даної квартири на його ім'я, однак отримав відмову. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер. Він був власником квартири та особового рахунку. Позивачем відзначено, що він фактично з грудня 2003 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з ОСОБА_5 володіє, користується квартирою, проживаючи в ній. А з ІНФОРМАЦІЯ_1, з дня фактичної смерті ОСОБА_5, позивач особисто володіє, користується квартирою і проживає в ній. ОСОБА_1 зазначив, що він є спадкоємцем після смерті ОСОБА_5, який у заповіті заповів все своє майно на його користь, в яке входить дана квартира. Позивач вважає, що на квартиру відсутні спадкоємці, які на її претендують та є достатні на це підстави, щоб набути у особисту приватну власність квартиру АДРЕСА_1. Позивач також відзначив, що користується квартирою як своєю особистою власністю: сплачує комунальні платежі, платежі за електроенергію на особистий рахунок ОСОБА_5, який по сьогоднішній час наявний, здійснює поточні ремонти, замінює обладнання, відкрито користується квартирою, проживає постійно. Безперервність та тривалість володіння позивачем по відношенню до власниці частини квартири ОСОБА_6 складає більше 10 років, оскільки позивач розпочав проживати, користуватися даною квартирою з грудня 2003 року. Тому позивач вважає, що відповідно до ст.344 ЦК України має всі підстави для набуття права власності на нерухоме майно: АДРЕСА_1.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача Київської міської ради в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином. В ході розгляду справи заперечував проти задоволення позову, надав суду письмові заперечення на позов, де зазначив, що у позивача відсутні законні підстави для визнання за ним права власності на квартиру за набувальною давністю, при цьому відзначив, що не можна погодитись, що позивач добросовісно та правомірно заволодів майном на законних підставах, оскільки позивачу достеменно було відомо, що частина спірної квартири належить дружині його батька. Крім того, спори про набуття права власності за набувальною давністю не є спорами із спадкування, в тому числі й у випадку, коли особа заявляє про давність володіння.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник в судовому засіданні просили відмовити в задоволенні позову. Відповідач ОСОБА_3 надав до суду письмові заперечення на позов, де зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його бабуся ОСОБА_6 та після її смерті відкрилась спадщина. На момент відкриття спадщини він вважав, що до спадкового майна належить тільки житловий будинок в с. Киселівка, Менського району, Чернігівської області, на частку якого він отримав свідоцтво про право на спадщину, після чого була здійснена реєстрація права власності на нерухоме майно. Про те, що до складу спадщини входить частина квартири в АДРЕСА_1 відповідач дізнався на багато пізніше. Зазначив, що видача свідоцтва про право на спадщину строком не обмежена. Він не отримав свідоцтва на частку вказаної квартири, у зв'язку із скрутним матеріальним становищем, а також у зв'язку із відсутністю оригіналу свідоцтва про право власності на житло, а ОСОБА_1, у якого знаходиться цей документ, не надає його для проведення оформлення спадщини. ОСОБА_3 відзначив, що позивач знав, що на частину квартири в АДРЕСА_1, крім нього, є ще й інші спадкоємці, зокрема - відповідач. Він пропонував позивачу відповідно до чинного законодавства оформити спадщину, - кожен на свою частку, але він відмовлявся та чинив всілякі перепони. ОСОБА_3 також зазначив, що в 2000 році Солом'янським районним судом м. Києва вже розглядався позов ОСОБА_5 про визнання права власності на частину квартири в АДРЕСА_1, де в задоволенні позову йому було відмовлено.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилась, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, зазначила, що визнає позовні вимоги позивача.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 був сином ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1, виданим 22.10.2007 Відділом реєстрації смерті у м. Києві (а.с.17).

ОСОБА_5 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6, який було розірвано 29.07.1993, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2, видане 29.07.1993 Відділом ЗАГС Ленінської райдержадміністрації Чернігівської області. Після розірвання шлюбу ОСОБА_6 повернула дошлюбне прізвище ОСОБА_6 (а.с.21).

Власниками квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 значилися ОСОБА_5 та ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, видане Відділом приватизації Залізничної районної державної адміністрації 31.05.1993 згідно з розпорядженням (наказом) від 31.05.1993 №1917 (а.с.108).

ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3, виданим 03.09.1999 Киселівською сільською радою Менського району Чернігівської області (а.с.13).

Ще за життя, заявою від 24.07.1993 ОСОБА_6 зверталась до начальника ЖЕУ №505 Фоменко Є.П., де, серед іншого, зазначила про відмову від частки приватизованої квартири за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_5 (а.с.12).

Листом Соломянської районної у м. Києві державної адміністрації від 07.07.2006 №д-2601 на звернення ОСОБА_5 від 16.06.2006 повідомлено, що квартира АДРЕСА_1 приватизована відповідно до розпорядження №1917 від 31.05.1993 на дві особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6 Після розірвання шлюбу з ОСОБА_6 її частка власності в квартирі АДРЕСА_1 могла відійти тільки згідно договору дарування або купівлі-продажу. Виписувати нове свідоцтво про право власності на житло немає законних підстав (а.с.15, 16).

Згідно довідки Дільниці по експлуатації житла №904 Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Солом'янського району м. Києва від 11.05.2006 ОСОБА_5 був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.14). Факт реєстрації ОСОБА_5 за вказаною адресою також підтверджується довідкою ДЕЖ №904 КП УЖГ Солом'янського району м. Києва від 21.11.2007 №425, де також зазначено, що власником особового рахунку значиться ОСОБА_5, однак станом на 20.11.2007 знятий з реєстрації у зв'язку зі смертю (а.с.20).

В матеріалах справи наявний заповіт ОСОБА_5, посвідчений Менською державною нотаріальною конторою Чернігівської області та зареєстрований в реєстрі за №1453, де своїм розпорядженням заповів все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі, все те, що на день смерті належатиме йому і на що за законом він матиме право - ОСОБА_1 (а.с.22).

Також в матеріалах справи наявні рахунки про сплату комунальних послуг за квартиру АДРЕСА_1, де власником особового рахунку значиться ОСОБА_5, які були надані позивачем ОСОБА_1 у підтвердження сплати ним комунальних послуг за вказану квартиру (а.с.23-54).

Відповідно довідки-характеристики Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна від 19.08.2006 №1184425, нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1, зареєстровано в КМБТІ в реєстровій книзі під реєстровим номером 5262 за ОСОБА_5, ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане Відділом приватизації Залізничної районної державної адміністрації м. Києва від 31.05.1993, згідно з розпорядженням (наказом) 31.05.1993 №1917 (а.с.21).

Відповідно до листа Соломянської районної у м. Києві ради від 07.07.2008 №М-1886 у 1993 році за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, було оформлено спільну сумісну власність свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1. Також у листі зазначено, що Відділ приватизації державного житла може внести зміни в свідоцтво про право власності на житло, але за письмовою згодою всіх співвласників житла (а.с.101).

З листа Дев'ятої КДНК від 22.11.2007 №5992 вбачається, що в нотаріальній конторі заведена спадкова справа після смерті ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкав по день смерті в АДРЕСА_1. Спадкове майно складається з ? частини квартири, що знаходиться в АДРЕСА_1. Також зазначено, що при видачі свідоцтва про право власності на житло, не були визначені частки у квартирі, що є спільною сумісною власністю ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с.102).

Крім того, в матеріалах справи наявні заяви дочки ОСОБА_4 від 16.12.1999 та заяви онука ОСОБА_3 від 10.12.1999 до Менської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_6 (а.с.125, 126).

Згідно довідки виконкому Киселівської сільської ради Менського району Чернігівської області №28 від 4.01.2000 померла ОСОБА_6 на день смерті проживала в с. Киселівка, де була прописана (а.с.135). Вказане також підтверджується довідкою Киселівської сільської ради Менського району Чернігівської області №650 від 12.05.2004 (а.с.142).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 12.04.2002 Менською державної нотаріальною конторою, спадкоємцем майна ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 на ? частину є її син ОСОБА_11, але у зв'язку з його смертю ІНФОРМАЦІЯ_3, спадщина переходить його сину ОСОБА_3, яка складається з житлового будинку з надвірними будівлями, що розташовані в АДРЕСА_2 (а.с.138).

Згідно довідки Киселівської сільської ради Менського району Чернігівської області №651 від 12.05.2004 ОСОБА_4 своєчасно в шестимісячний строк з ІНФОРМАЦІЯ_2 та по 03.03.2000 прийняла спадщину після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6, а саме: доглядала за будинком, сплачувала страхові платежі, в користування перейшли речі померлої (а.с.142).

Зі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 12.04.2002 Менською державної нотаріальною конторою, вбачається, що спадкоємцем майна ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 на ? частину є її дочка ОСОБА_4, яка складається з житлового будинку з надвірними будівлями, що розташовані в АДРЕСА_2 (а.с.139). Також на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданим 14.05.2004 Менською державною нотаріальною конторою, ОСОБА_4 прийняла після смерті ОСОБА_6 спадкове майно, яке складається з права на земельну ділянку (пай) у землі, що перебуває в колективній власності КСП «Світанок» с. Киселівка, Менського району Чернігівської області (а.с.140).

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 22.05.2007 в задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_4, ОСОБА_3, Соломянської районної в м. Києві ради про визнання права власності на частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 відмовлено. Вказане рішення набрало законної сили (а.с.161-162). Зазначеним судовим рішенням встановлено, що на день смерті ОСОБА_6 належала на праві власності частина квартири АДРЕСА_1. Заява ОСОБА_6 від 24.07.1993 (а.с.12) не може свідчити про передачу ? частини квартири АДРЕСА_1 у власність ОСОБА_5, оскільки ЦК України (в редакції 1963 р.) не передбачав підставу припинення права власності, шляхом написання заяви.

Відповідно до ст.113 ЦК України (в редакції 1963 р.) кожен учасник спільної часткової власності має право на оплатне або безоплатне відчуження іншій особі своєї частки в спільному майні.

Як встановлено рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 22.05.2007, яке набрало чинності, угоди про відчуження частини квартири ОСОБА_6 не укладались.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, вищезазначені обставини, на які посилається суд при ухваленні судового рішення, є встановленими рішенням Солом'янського районного суду від 22.05.2007 та не підлягають доказуванню.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У відповідності до вимог ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном - протягом 10 років, набуває право власності на це майно (набувальна давність). Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Як зазначав позивач фактично з грудня місяця 2003 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з ОСОБА_5 володів, користувався квартирою, проживаючи в ній, а з дня фактичної смерті ОСОБА_5, а саме з ІНФОРМАЦІЯ_1 позивач особисто володіє та користується квартирою і проживає в ній.

Відповідно до роз'яснень, викладених у інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 січня 2013 року № 24-150/0/4-13 «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав» для набуття права власності на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери перебігу строку набувальної давності недостатньо. Умови набувальної давності підтверджуються судовим рішенням. Давнісний володілець повинен довести факти добросовісності, відкритості, безперервності і тривалості свого володіння.

Добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб'єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов'язків. При вирішенні спорів про набувальну давність суд має врахувати добросовісність саме на момент передачі позивачу майна (речі), тобто на початковий момент, який буде включатися в повний строк давності володіння, визначений законом.

Відповідно до роз'яснень Міністерства юстиції України від 13.10.2011 «Деякі аспекти набуття права власності на об'єкти безхазяйного нерухомого майна» право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду у випадках, якщо є всі підстави вважати, що власник майна тривалий час не виявляє наміру визнати певну річ своєю, він погодився з її втратою - вона може бути визнана власністю фактичного добросовісного володільця. При цьому добросовісне володіння означає, що особа не знала і не могла знати, що володіє річчю незаконно.

Отже, як встановлено в судовому засіданні, позивач користується майном, яким за життя володів його батько ОСОБА_5, а саме 1/2 частина спірної квартири. Однак суд не приймає доводи позивача, що він не був обізнаний про наявність інших осіб, які претендують на власність ? частини квартири, так як ще у 2007 році Солом'янським районним судом м. Києва при розгляді цивільної справи про визнання права власності на ? частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 було встановлено коло осіб та спадкоємців після смерті ОСОБА_6, що претендують на вказану квартиру. Тому позивач в контексті ст.344 ЦК України не може бути добросовісним набувачем.

Щодо визнання позову відповідачем ОСОБА_4 суд зазначає наступне.

Частиною 4 ст.174 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Як вбачається з позовної заяви, вимоги позивача є незаконними, необґрунтованими та порушують права, свободи та інтереси інших осіб, у зв'язку з цим, суд за наявності вказаних підстав відмовляє у прийнятті визнання відповідачем позову.

Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 22.05.2007 по цивільній справі №2-294-1/07 та ту обставину, що позивач є недобросовісним набувачем, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Оскільки в задоволенні позову відмовляється, то відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати, не відшкодовуються.

На підставі вищевикладеного та керуючись, ст.ст.328, 344ЦК України, ст.ст.3, 4, 10, 11, 57-60, 61, 88, 169, 209, 212-215, 218, 223, 224, 226 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Київської міської ради, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності за набувальною давністю - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Солом'янський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги особою, яка його оскаржує протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя - Г.О. Козленко