У х в а л а

іменем україни

4 листопада 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.

суддів: Журавель В.І., Хопти С.Ф., Черненко В.А., Штелик С.П.

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «БГ Банк» про дострокове розірвання договору банківського рахунку і видачу вкладу за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «БГ Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «БГ Банк» Новікової Марії Миколаївни на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 1 грудня 2014 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 22 квітня 2015 року, -

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив розірвати договір про відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи для проведення операцій з використанням спеціального платіжного засобу («Вільні гроші»), укладений 23 січня 2013 року між ним та публічним акціонерним товариством «БГ Банк» (далі - ПАТ «БГ БАНК»), який є правонаступником ПАТ «Банк Перший», і стягнути на його користь з відповідача суму вкладу за договором у розмірі 77 457 грн 59 коп.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 23 січня 2013 року між ним та банком було укладено договір про відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи для проведення операцій з використанням спеціального платіжного засобу «Вільні гроші» (далі - договір) з додатком до нього. Відповідно до п. 3.2 договору він може бути достроково розірваний з ініціативи кожної зі сторін за умови попереднього письмового повідомлення про це іншій стороні по її місцезнаходженню, зазначеному в договорі, за 45 календарних днів до такого розірвання та виконання зобов'язань за цим договором. Зазначав, що він 5 серпня 2014 року, 13 серпня 2014 року та 28 серпня 2014 року звертався до відповідача з заявами про розірвання договору та виплату залишку по рахунку, однак, відповідач йому відмовив і при цьому зазначив, що у зв'язку із погіршенням фінансового стану, він зможе виконати свої зобов'язання лише після стабілізації роботи та покращення ліквідності банку. Вказував, що вихідний залишок по його рахунку становить 77 457 грн 59 коп., які просив стягнути з відповідача на його користь.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 1 грудня 2014 року позов задоволено.

Розірвано договір від 23 січня 2013 року про відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи для проведення операцій з використанням спеціального платіжного засобу («Вільні гроші»), укладений між ОСОБА_1 та ПАТ «БГ Банк», який є правонаступником ПАТ «Банк Перший».

Стягнуто з ПАТ «БГ Банк» на користь ОСОБА_1 суму вкладу у розмірі 77 457 грн 59 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 22 квітня 2015 року заочне рішення суду першої інстанції змінено в частині задоволення позову про стягнення з ПАТ «БГ Банк» на користь ОСОБА_1 суми вкладу шляхом зменшення суми, що підлягає стягненню з 77 457 грн 59 коп. до 75 557 грн 57 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У решті рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ПАТ «БГ Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «БГ Банк» Новікової М.М., посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказані судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у касаційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив із того, що відповідач за заявою позивача договір не розірвав, кошти, належні останньому, не виплатив, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Апеляційний суд, змінюючи рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, виходив із того, що ОСОБА_1 звернувся до відповідача з вимогою про розірвання договору та повернення коштів 5 серпня 2014 року, а запровадження тимчасової адміністрації відбулось 27 листопада 2014 року, а тому посилання банку на ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» <nau://ukr/4452-17|st2> є необґрунтованими, та стягнув на користь позивача 75 557 грн 57 коп.

Проте погодитися з такими висновками судів не можна з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Вказаним вимогам закону судові рішення не відповідають.

Судом установлено, що 23 січня 2013 року між ОСОБА_1 та публічним акціонерним товариством «Банк Перший», правонаступником якого є ПАТ «БГ БАНК», було укладено договір про відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи для проведення операцій з використанням спеціального платіжного засобу «Вільні гроші».

З матеріалів справи убачається, що рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 27 листопада 2014 року «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «БГ БАНК», на підставі постанови Правління Національного Банку України від 27 листопада 2014 року № 745 «Про віднесення ПАТ «БГ БАНК» до категорії неплатоспроможних», запроваджено тимчасову адміністрацію з 28 листопада 2014 року по 27 лютого 2015 року включно та призначено уповноважену особу Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «БГ БАНК» Новікову М.М.

Відповідно до ст. 1058 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_844150/ed_2013_10_12/pravo1/T030435.html?pravo=1> за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843706/ed_2013_10_12/pravo1/T030435.html?pravo=1>).До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_844158/ed_2013_10_12/pravo1/T030435.html?pravo=1>), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Згідно ст. 1060 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_844152/ed_2013_10_12/pravo1/T030435.html?pravo=1> договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною.

З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_1 5 серпня 2014 року, 13 серпня 2014 року та 28 серпня 2014 року звертався до банку із заявами про дострокове закриття вказаних банківських рахунків і повернення йому вкладів, однак відповідач відмовив в закритті рахунків та поверненні грошових коштів.

Вихідний залишок по рахунку ОСОБА_1 становить 77 457 грн 59 коп., що підтверджується випискою по особовому рахунку позивача від 11 вересня 2014 року.

Апеляційний суд, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, виходив із того, що строк дії договору сплив, ОСОБА_1 добросовісно виконав їх умови, шляхом внесення коштів на депозитний вклад, а тому з банку підлягає стягненню сума залишку у розмірі 75 557 грн 57 коп.

У спорах, пов'язаних з виконанням банком своїх зобов'язань перед його кредиторами, в якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, мають застосовуватись норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», які є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Згідно з ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації не здійснюється, зокрема, задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Пунктом 1 ч. 6 ст. 36 цього закону установлено, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом.

Апеляційний суд, розглядаючи спір, врахував, що тимчасова адміністрація почала діяти 28 листопада 2014 року, натомість з заявою про повернення вкладу ОСОБА_1 звернувся 5 серпня 2014 року. Однак, у порушення вимог ст. 212-214, 315 ЦПК України, суд дійшов передчасного висновку про часткове задоволення позову, оскільки не перевірив, чи отримав ОСОБА_1 кошти, відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» <nau://ukr/4452-17> в межах суми, що гарантується Фондом, а саме 75 982 грн 07 коп.

Крім того, якщо з матеріалів справи вбачається, що склад осіб, які беруть участь у справі, має бути інший, суд повинен вчинити дії, які від нього вимагає положення ч. 4 ст. 10 ЦПК України.

З матеріалів справи вбачається, що розгляд справи проведено з порушенням наведених вимог закону, оскільки на час ухвалення рішення судом в банку було запроваджено тимчасову адміністрацію, однак суд не з'ясував хто має бути відповідачем у справі.

За таких обставин рішення апеляційного суду підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції з підстав, передбачених ч. 2 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «БГ Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «БГ Банк» Новікової Марії Миколаївни задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 22 квітня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Д.Д. Луспеник

Судді: С.Ф. Хопта

В.І. Журавель

В.А. Черненко

С.П. Штелик