Ухвала

іменем україни

01 квітня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Савченко В.О., Касьяна О.П., Остапчука Д.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильський спецкомбінат» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, за касаційними скаргами ОСОБА_4 та ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_4, на рішення Апеляційного суду м. Києва від 22 січня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильський спецкомбінат» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що її звільнення з посади інженера другої категорії відділу з організації діяльності охорони за п. 1 ст. 40 КЗпП України, у зв'язку зі скороченням чисельності штату було проведено з порушенням вимог чинного трудового законодавства.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 21 листопада 2014 року задоволено частково.

Поновлено ОСОБА_4 на посаді інженера другої категорії відділу з організації діяльності охорони Комплексу охорони об'єктів зони відчуження та фізичного захисту державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильський спецкомбінат».

Стягнуто з державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильський спецкомбінат» на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 26 066 грн 20 коп. та 2 000 грн на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 22 січня 2015 року зазначене рішення районного суду скасовано й в задоволенні позову відмовлено.

У касаційних скаргах ОСОБА_4 та ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_4, просять рішення апеляційного суду скасувати й залишити в силі рішення суду першої інстанції, що було помилково скасовано, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судом норм матеріального права і порушенням норм процесуального права.

Касаційні скарги підлягають відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України трудовій договір, укладений на невизначений строк, а також строковий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва праці, у тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

За правилами ст. 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

Частиною 2 ст. 49-2 КЗпП України передбачено, що одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи в задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що при попереджені ОСОБА_4 про майбутнє звільнення у зв'язку із скороченням штату, їй було запропоновано вільні на той час посади, від яких позивач відмовилася, а відтак звільнення останньої проведено з дотриманням вимог трудового законодавства, зокрема ст. ст. 42, 49-2 КЗпП України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, оскільки вони узгоджуються з матеріалами та обставинами справи.

Суд апеляційної інстанції вірно застосував положення норм матеріального права, й дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Доводи касаційних скарг на увагу не заслуговують й висновків суду не спростовують.

Матеріали витребуваної справи не свідчать про те, що апеляційним судом при розгляді даної справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Таким чином, оскаржуване рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, наведені у касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Ураховуючи вищенаведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційні скарги ОСОБА_4 та ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_4, відхилити.

Рішення Апеляційного суду м. Києва від 22 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.О. Савченко

О.П. Касьян

Д.О. Остапчук