Справа № 182/5102/15-ц
Провадження № 2-о/0182/178/2015
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

12.11.2015 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Кобеляцької - Шаховал І.О.

за участю секретаря Скоробогатової А.О.

представника заявника ОСОБА_1

представника заінтересованої особи ОСОБА_2

народних засідателів Сенатор А.О.

ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Нікополі цивільну справу за заявою ОСОБА_4, зацікавлена особа - Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по місту Нікополю реєстраційної служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції в Дніпропетровській області, про визнання ОСОБА_5 безвісно відсутнім, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернулась до суду із заявою про визнання ОСОБА_5 безвісно відсутнім, посилаючись на наступні обставини.

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, доводиться їй рідним братом. Їх родинні відносини підтверджуються його свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2, її свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 та її свідоцтвом про укладення шлюбу з ОСОБА_6 серії НОМЕР_3. ОСОБА_5 постійно проживав в належній йому квартирі АДРЕСА_1. Їх мати ОСОБА_7 з 2005 року тяжко хворіла і була паралізована, тому вони з братом, змінюючи один одного, доглядали за нею. 8 березня 2007 року вони з братом разом зібрались в будинку матері по АДРЕСА_3 аби привітати маму зі святом 8 Березня та всією сім'єю провести цей день. Як виявилось, цього дня вона бачила свого брата останній раз. Зранку 9 березня 2007 року по мобільному телефону вона подзвонила братові аби узгодити візити до мами в найближчі дні. ОСОБА_5 сказав їй, що на даний час перебуває у справах в м.Дніпропетровську, а додому приїде ввечері. Вони домовились, що 9 березня вона пригляне за мамою, а 10 березня зранку прийде брат та змінить її. 10 березня 2007 року в будинку матері ОСОБА_5 так і не з'явився. Вона почала телефонувати братові на мобільний телефон, але він був вимкнений. Не дозвонившись, вона швидко погодувала маму та поїхала на роботу. Під час робочого дня вона неодноразово дзвонила на мобільний брата, але результат був той же - телефон вимкнений. Після роботи вона одразу заїхала до квартири брата, від якої мала ключі, але й вдома ОСОБА_5 не було. Пройшов тиждень, але жодних звісток від брата не було. За цей час вона обзвонила та обійшла всіх знайомих, які знали ОСОБА_5, але жоден з них не мав ніякої інформації щодо місцезнаходження брата. У шлюбі ОСОБА_5 не перебував та дітей не мав, тож вона та мати були для нього єдиними членами родини. Вона сподівалась, що можливо брат поїхав на заробітки до іншої країни, і тому його мобільний телефон вимкнений. Поїздка на заробітки могла бути обумовлена відсутністю у ОСОБА_5 постійного місця роботи в м.Нікополі, але чому він не сказав їй про це залишалось для неї загадкою, оскільки вони мали дуже добрі стосунки, довіряли один одному. Йшли місяці, роки, але жодних звісток від ОСОБА_5 не було. 15.11.2010 року вона зверталась до Нікопольського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області по факту встановлення місцезнаходження ОСОБА_5, але в ході проведення перевірки встановити його місцезнаходження не вдалося. Це підтверджується довідкою, наданою Нікопольським МВ ГУМВС від 17.11.2010 року за вих. № I-4. ІНФОРМАЦІЯ_4 померла їх мати ОСОБА_7. Напочатку червня 2015 року вона повторно зверталась до Нікопольського МВ ГУ МВС України в Дніпропетровській області по факту встановлення місцезнаходження рідного брата ОСОБА_5. За результатом розгляду її заяви Нікопольським МВ ГУ МВС їй було надано довідку за вих. № I-542 від 05.06.2015 року, в якій зазначено, що ОСОБА_5 за обліками Нікопольського МВ ГУ МВС серед адмінарештованих, затриманих в порядку ст.208, 911, 535, 191 КПК України, взятих під варту осіб, не значиться. Невпізнаних трупів, схожих за зовнішніми прикметами на останнього, не виявлено. Місцезнаходження ОСОБА_5 на даний час невідоме та встановити його не представляється можливим. В місці постійного проживання ОСОБА_5, а саме АДРЕСА_2, відсутні відомості про місце його перебування вже протягом восьми років, що підтверджується актом ОСББ „Соло-Н" від 11.06.2015 року. Враховуючи відсутність ОСОБА_5 за місцем реєстрації його постійного місця проживання вже протягом 8-ми років, відсутності будь-якої інформації про його місцеперебування, вважає, що для забезпечення визначеності правовідносин за його участю є необхідним визнати ОСОБА_5 безвісно відсутнім і для цього маються всі підстави. Визнання брата безвісно відсутнім необхідне їй для оформлення субсидії та встановлення опіки над належним йому майном, відповідно до ст.44 ЦК України. Тому звернулась до суду.

В судовому засіданні представник заявниці вимоги своєї довірительки підтримав і просив суд їх задовольнити, пояснивши, що брат його довірительки ОСОБА_5 на момент зникнення постійно проживав в своїй квартирі і разом зі своєю сестрою - заявницею по справі - доглядали за хворою паралізованою матір"ю. Останній раз його довірителька бачила свого брата 8 березня 2007 року, коли вони прийшли привітати хвору маму з Днем Жінок. 9 березня 2007 року його довірителька дзвонила своєму братові, щоб нагадати йому, що 10 березня він повинен доглянути за мамою, бо їй - на роботу. Брат по телефону сказав, що зараз він в Дніпропетровську, а завтра догляне за мамою. Однак, 10 березня 2007 року брат у матері не з"явився, його довірителька набрала номер телефону свого брата, але телефон був вимкнений. З того часу про свого брата заявниця нічого не чула і його самого не бачила. Вона кілька разів зверталась із відповідними заявами до міліції, однак вони брата знайти не змогли. Заявниця шукала свого брата і по всіх знайомих та друзях, але так і не знайшла. З моменту зникнення брата минуло 8 років. Зараз їй необхідно оформити субсидію на квартиру брата і встановити над квартирою опіку.

Представник зацікавленої особи в судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечувала, вважає заяву обґрунтованою.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Згідно з ч.1 ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод", кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов"язків цивільного характеру.

У відповідності з ч.1 ст.43 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, є рідним братом заявниці ОСОБА_4 (а.с.4-6). ОСОБА_5 постійно проживав в належній йому квартирі АДРЕСА_1 (а.с.8). Мати заявниці та ОСОБА_5 - ОСОБА_7 з 2005 року тяжко хворіла і була паралізована, тому заявниця з братом доглядали за нею. 08.03.2007 року заявниця з братом разом зібрались в будинку матері по АДРЕСА_3 і привітали маму зі святом 8 Березня та всією сім'єю провели цей день. 09.03.2007 року заявниця розмовляла з ОСОБА_5 по мобільному телефону. ОСОБА_5 повідомив заявницю, що перебуває у справах в м.Дніпропетровську, а додому приїде ввечері, хоча напередодні він нічого заявниці про поїздку в м.Дніпропетровськ не говорив. 10.03.2007 року в будинку матері ОСОБА_5 так і не з'явився. Заявниця телефонувала братові на мобільний телефон, але він був вимкнений. Після роботи заявниця одразу заїхала до квартири брата, від якої мала ключі, але вдома ОСОБА_5 не було. З того часу жодних звісток від брата не надходило. За цей час заявниця обзвонила та обійшла всіх знайомих, які знали ОСОБА_5, кілька разів зверталась до правоохоронних органів (а.с.9-12), але результату немає. У шлюбі ОСОБА_5 не перебував та дітей не мав, заявниця та їх мати були для ОСОБА_5 єдиними членами родини. Місцезнаходження ОСОБА_5 на даний час невідоме та встановити його не представляється можливим. 11.03.2011 року мати заявниці померла (а.с.7). В місці постійного проживання ОСОБА_5, а саме АДРЕСА_2, відсутні відомості про місце його перебування вже протягом восьми років, що підтверджується актом ОСББ „Соло-Н" від 11.06.2015 року (а.с.8). Визнання брата безвісно відсутнім необхідне заявниці для оформлення субсидії та встановлення опіки над належною брату квартирою.

Факт відсутності ОСОБА_5 протягом 8 років за місцем його постійного проживання та реєстрації в судовому засіданні підтвердили також і свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9

Так, свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що заявниця - його дружина. В шлюбі вони перебувають з 1988 року. Під час укладення шлюбу, дружина своє прізвище не змінювала. Звичайно, добре знав брата дружини. В них з ним були нормальні чоловічі стосунки. Вони довіряли один одному. 8 березня 2007 року вони разом з ОСОБА_5 відсвяткували Жіночий День в тещі, яка була паралізована. А 9 березня дружина дзвонила ОСОБА_5, щоб він підмінив її наступного дня по догляду їх хворої мами, бо ОСОБА_1 треба було на роботу. ОСОБА_5 по телефону сказав, що він зараз в Дніпропетровську, а 10 березня обов"язково буде в матері. Однак, 10 березня 2007 року він в тещі так і не з"явився. Аня кілька разів намагалась додзвонитись до брата, та його телефон був поза межами досягнення. Вони шукали його, намагались додзвонитись, маючи надію, що телефон запрацює. Однак, все виявилось марним. Місце перебування ОСОБА_5 невідоме їм по сьогодні.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що вона - подруга заявниці з 1987 - 1988 року. Знала брата заявниці ОСОБА_5. В неї з заявницею дуже теплі і близькі відносини. Знала, що в ОСОБА_1 кілька років була паралізована мама і вони з братом ОСОБА_5 разом почергово доглядали за нею. Але в 2007 році ОСОБА_5 зник. І з того часу жодних відомостей про нього немає, хоча ОСОБА_1 довгий час шукала його і через друзів, і знайомих, і через міліцію. Все марно. Де ОСОБА_5 - не знає ніхто.

За таких обставин суд вважає доведеним, що про ОСОБА_5 більше року немає відомостей про місце його перебування.

На підставі викладеного, керуючись ст.43 ЦК України, ст.246-249 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Визнати ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.Нікополь Дніпропетровської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4, безвісно відсутнім з 10 березня 2007 року.

Рішення суду першої інстанції може бути оскаржено в десятиденний строк до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Нікопольський міськрайонний суд.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал