Ухвала 06 квітня 2015 року м. КиївКолегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:головуючого Гвоздика П.О., суддів: Дербенцевої Т.П., Євтушенко О.І., Остапчука Д.О., Попович О.В., розглянувши заяву представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 березня 2014 року у справі за позовом квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниці, військової частини НОМЕР_2 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, який також діє в інтересах малолітньої ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи: орган опіки та піклування м. Вінниці, відділ у справах громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб Замостянського РВ ВМУ УМВС України у Вінницькій області, про виселення зі службового приміщення без надання іншого житлового приміщення зі зняттям з реєстрації, в с т а н о в и л а: У червні 2013 року квартирно-експлуатаційний відділ м. Вінниці та військова частина НОМЕР_2 звернулися до суду з позовом, у якому просили виселити без надання іншого жилого приміщення та зняти з реєстрації в квартирі АДРЕСА_2 ОСОБА_2., ОСОБА_2, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 08 лютого 2005 року рішенням виконкому Вінницької міської ради № 234 ОСОБА_2 та членам його сім'ї було видано ордер від 02 березня 2005 року № 0094 на заселення службової квартири № 102 за вказаною вище адресою. Згідно з наказом командира ВЧ НОМЕР_1 від 16 листопада 2006 року № 214 ОСОБА_2 звільнено з військової служби в запас, а з 20 листопада 2006 року виключено зі списків особового складу частини.Відповідно до довідки квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси від 05 лютого 2007 року та листа від 06 лютого 2013 року за № 302 ОСОБА_2 в Одеському гарнізоні був забезпечений постійним житлом (чотири кімнатна квартира), яку він залишив дружині. Посилаючись на те, що після звільнення ОСОБА_2 з військової служби відповідачі не здали в установленому законом порядку службове житло, просив позов задовольнити. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 15 листопада 2013 року, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 16 грудня 2013 року, позов задоволено. Виселено ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, зі службової квартири АДРЕСА_2 без надання іншого жилого приміщенням зі зняттям вказаних осіб з реєстрації за вказаною адресою. Вирішено питання про судові витрати. Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 березня 2014 року відхилено касаційну скаргу ОСОБА_2, який діє у своїх інтересах та інтересах ОСОБА_5, ОСОБА_6 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 15 листопада 2013 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 16 грудня 2013 року. Рішення залишені без змін. 27 лютого 2015 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла заява представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про перегляд Верховним Судом України ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 березня 2014 року з підстав неоднакового застосування судом касаційної інстанції положень ст. ст. 124, 125 ЖК України, ст. 12 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Як приклад неоднакового застосування судом касаційної інстанції положень ст. ст. 124, 125 ЖК України, ст. 12 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, заявник посилається на: - ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 січня 2014 року у справі про виселення із службового приміщення; - ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 березня 2013 року у справі про виселення із службового приміщення; - ухвалу колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 31 березня 2010 року у справі про виселення із службового житлового приміщення, за зустрічним позовом про виключення жилого приміщення із числа службових; - ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 березня 2013 року у справі про виселення із службового приміщення; - постанову колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 13 листопада 2013 року у справі про виселення зі службового приміщення; - ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 вересня 2013 року у справі про виселення із службового приміщення. У роз'ясненнях, викладених у п. 9 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про судову практику застосування статей 353-360 Цивільного процесуального кодексу України», зазначено, що судовими рішеннями, на які заявник посилається на підтвердження підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, можуть бути рішення: Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ; Вищого адміністративного суду України, Вищого господарського суду України; Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України, ухвалені як судом касаційної інстанції; апеляційних судів загальної юрисдикції як судів касаційної інстанції в цивільних справах, яким право на перегляд у касаційному порядку цивільних справ було надано Законом «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій України щодо забезпечення касаційного розгляду цивільних справ» від 22 лютого 2007 року № 697-V. Зазначений перелік таких судових рішень є вичерпним. Постанова Верховного Суду України від 13 листопада 2013 року прийнята в порядку ст. ст. 355, 360-3, 360-5 ЦПК України, не є судовим рішенням, ухваленим як судом касаційної інстанції, тому на вказану постанову не може здійснюватися посилання як на підтвердження підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України. Відповідно до ст. 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстав: неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом. У п. 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про судову практику застосування статей 353-360 Цивільного процесуального кодексу України» роз'яснено, що під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин. Зміст правовідносин із метою з'ясування їх подібності в різних судових рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи. Надані заявником ухвали суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 січня 2014 року, від 06 березня 2013 року, від 23 вересня 2013 року та ухвала колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 31 березня 2010 року як приклад неоднакового застосування судом касаційної інстанції положень ст. ст. 124, 125 ЖК України, ст. 12 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» не містить ознак, які згідно з вимогами ст. 355 ЦПК України є підставою для перегляду судових рішень, тому у допуску справи до провадження Верховного Суду України слід відмовити. Керуючись ст. 355 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справу х в а л и л а:У допуску справи за позовом квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниці, військової частини НОМЕР_2 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, який також діє в інтересах малолітньої ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи: орган опіки та піклування м. Вінниці, відділ у справах громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб Замостянського РВ ВМУ УМВС України у Вінницькій області, про виселення зі службового приміщення без надання іншого житлового приміщення зі зняттям з реєстрації, за заявою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 березня 2014 року до провадження Верховного Суду України відмовити.Ухвала оскарженню не підлягає. Головуючий П.О. Гвоздик Судді Т.П. Дербенцева О.І. Євтушенко Д.О. Остапчук О.В. Попович