АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 666/3830/15-ц Головуючий в І інстанції:
Номер провадження: 22-ц/791/3050/15 Ратушна В.О.
Категорія: 27 Доповідач: Бездрабко В.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року листопада місяця 26 дня колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого Бездрабко В.О.,

суддів : Кузнєцової О.А.,

Приходько Л.А.,

секретар Кутузова А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 19 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк" про визнання кредитного договору недійсним,

в с т а н о в и л а :

У липні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Брокбізнесбанк» про визнання кредитного договору недійсним.

Вобґрунтування своїх вимоги зазначив, що 02 листопада 2007 року між ним та Публічним акціонерним товариством «Брокбізнесбанк» укладено кредитний договір №727/2007, відповідно до умов якого банк зобов'язався надати йому кошти в сумі 25 380 доларів США, зі сплатою 12% річних за їх користування, для придбання автомобілю марки VOLKSWAGEN TRANSPORT шляхом перерахування коштів з поточного рахунку позивача на рахунок продавця транспортного засобу.

Позивач вважає, що банк взяті на себе зобов'язання виконав неналежним чином, а саме в супереч вимог кредитного договору рахунок на ім'я позивача був відкритий не в іноземній валюті, а в гривні, видача кредиту також відбулась в гривні, таким чином відповідач умисно приховав від нього валюту кредитування, оскільки програмні продукти у гривні були значно дорожчі.

Вважає, що вказана обставина має суттєве значення та могла б перешкодити укладенню ним спірного договору.

ОСОБА_3 просив суд визнати недійсним кредитний договір №727/2007 від 02 листопада 2007 року на підставі ст. 230 ЦК України, як такий, що вчинений під впливом обману та застосувати до нього наслідки недійсності правочину.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 19 жовтня 2015 року у задоволені позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким задовольнити заявлені позовні вимоги.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу ПАТ «Брокбізнесбанк», вказуючи на законність ухваленого у справі рішення, просить апеляційну скаргу відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідача, сторони, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статі 203 цього Кодексу.

Згідно із ч. 1 ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (ч. 1 ст. 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним.

Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

За змістом зазначеної норми правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що обман мав місце, а також що дана обставина має істотне значення.(п. 19, 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»).

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 02 листопада 2007 року між ПАТ «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір №727/2007.

Відповідно до п.1.1, 1.2 договору сторони погодили, що банк надає позичальнику грошові кошти у розмірі 25 380 доларів США на строк до 31 жовтня 2014р., зі сплатою 12 % річних за користування кредитом для придбання автомобіля VOLKSWAGEN TRANSPORT в ПП ОСОБА_4

Для надання кредиту банк відкриває позичальнику поточний рахунок. Кредит дається банком у безготівковій формі шляхом перерахування коштів з поточного рахунку позичальника на поточний рахунок продавця.

Відповідно до додатку №2 до кредитного договору, встановлений графік погашення кредиту, який був погоджений сторонами.

Згідно із заявою на видачу готівки; меморіальним валютним ордером №15737.1 від 02 листопада 2007 року ПАТ «Брокбізнесбанк» перерахував на рахунок ОСОБА_3 25 380 доларів США, а позивач своїм підписом засвідчив отримання коштів в іноземній валюті, визначеної договором.

Того ж дня, після конвертації валюти, з рахунку позивача були перераховані кошти у розмірі 128169грн. на придбання автомобілю згідно договору купівлі-продажу б/н від 02.11.2007р.

30 січня 2009 року між сторонами був укладений додатковий договір до кредитного договору №727/2007, сторони дійшли згоди щодо його умов.

Таким чином, позивач, підписавши кредитний договір та доповнення до нього, підтвердив факт його ознайомлення, як позичальника, з умовами кредитування, погодився з цими умовами, не заперечував факт отримання та використання кредитних коштів за цільовим призначенням і заявив вимогу про визнання спірного договору недійсним лише після фактичного його виконання.

За наведених обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо безпідставності та недоведеності заявлених позивачем вимог.

Висновки суду підтверджені належними, дослідженими в судовому засіданні доказами, яким суд дав оцінку відповідно до норм цивільно-процесуального законодавства та відповідають нормам матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на законі, висновки суду не спростовують і не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленого у справі рішення, а тому підлягають відхиленню.

Керуючись ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 19 жовтня 2015 рокузалишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий В.О. Бездрабко

Судді : О.А. Кузнєцова

Л.А. Приходько