АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Свистунової О.В.

суддів Красвітної Т.П., Ремеза В.А.

за участю секретаря Видюкової Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську цивільну справу

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Дніпрогаз"

на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 січня 2015 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "Дніпрогаз" про зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2014 року позивач звернувся до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська з позовом до Публічного акціонерного товариства "Дніпрогаз" про зобов'язання вчинити певні дії.

У обґрунтування своїх вимог посилається на ті обставини, що на підставі Договору про надання послуг з газопостачання від 10.07.2009р. (особовий рахунок НОМЕР_1) отримує від ПАТ "Дніпрогаз" послуги газопостачання для побутових потреб до житлового садибного будинку АДРЕСА_1. Облік спожитого газу та розрахунки здійснюються на підставі показань встановленого в будинку побутового газового лічильника від 14.01.2010р.

Протягом багатьох років позивач повністю сплачує за спожитий природний газ згідно з показаннями приладу обліку та ніяких претензій з приводу оплати відповідач не мав. Однак, у 2014 році працівники Відповідача повідомили позивача про наявність у нього заборгованості по сплаті за спожитий природний газ за 2013 рік, мотивуючи це тим, що у 2013 році ним було перевищено річну норму споживання газу - спожито 2532,49 м3 замість -2500м3, тому він має здійснити доплату вартості природного газу за 2013 рік. Не погодившись з цим, позивач намагався врегулювати у досудовому порядку даний спір, однак, відповідачем не були взяті до уваги його доводи, та наполягав на необхідності оплати додаткової вартості спожитого газу.

Зокрема, листом від 26.06.2014р. № 4123/7/7-3 відповідач повідомив позивача про наявність факту перевищення ним норми споживання природного газу у 2013 році та вимагав сплатити додаткову плату з спожитий газ. Наведено розрахунок вартості спожитого у 2013 році газу, згідно з яким у 2013 році позивачем було спожито 2 532,49 м3.

Позивач із зазначеним розрахунком не погодився, вважав що він здійснений на підставі нереальних показань споживання природного газу, що не відповідають показанням наявного у нього побутового газового лічильника.

Просив суд встановити факт споживання ним у 2013 році обсягу природного газу на рівні 2 495 м3, зобов'язати відповідача розрахувати обсяг природного газу спожитого ним у 2013 році, на підставі показань приладу обліку, зафіксованих у квитанціях на оплату №15 від 03.01.2013р. та №84 від 03.01.2014р.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 січня 2015 року задоволено позовні вимоги.

Встановлено факт споживання ОСОБА_2 у будинку АДРЕСА_1 у 2013 році обсяг природного газу, що дорівнює 2 495 м3.

Зобов'язано Публічне акціонерне товариство "Дніпрогаз" розрахувати обсяг природного газу, спожитого ОСОБА_2 у будинку АДРЕСА_1 у 2013 році, на підставі показань приладу обліку, що зафіксовані станом на 01.01.2013 році на рівні 64 661 м3 та станом на 01.01.2014 року на рівні 67 156 м3.

Вирішено питання стосовно судових витрат.

У апеляційній скарзі відповідач просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки вважає, що рішення першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_2 проживає в житловому будинку розташованого на АДРЕСА_1 і є споживачем послуг з газопостачання.

10 липня 2009 року був укладений договір про надання населенню послуг з газопостачання між ВАТ "Дніпрогаз" в особі начальника абонентської служби Усата Л.М. (виконавець) та ОСОБА_2 (споживач), згідно якого виконавець зобов'язується безперервно надавати споживачеві, членам його сім'ї та іншим особам зареєстрованим у квартирі, приватному будинку послуги з постачання природного або скрапленого газу (п..1 Договору), а споживач зобов'язується вносити своєчасно та в повному розмірі плату за надані послуги (п.п.3 п.28 Договору).

Відповідно до п.п.2 п. 28, укладеного договору споживач зобов'язується під час користування газом дотримуватися Правил газопостачання.

На виконання вказаного договору ПАТ "Дніпрогаз" надавало послуги з газопостачання до вищевказаного житлового будинку.

Крім того, судом першої інстанції встановлено, що обсяг спожитого газу позивачем з 01.01.2013 року по 01.01.2014 року становить 2 495 м3 (67 159 м3 - 64 661 м3), що підтверджується банківськими квитанціями про оплату.

Також суд першої інстанції зазначив, що з наданих відповідачем документів вбачається, що представники відповідача не робили зняття показань лічильника газу позивача щомісяця станом на останній робочий день звітного місяця, не складали акт прийняття-передачи газу, який повинен складатися у двох примірниках та зберігатися протягом трьох років, як того вимагає Тимчасове положення про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання лічильників природного газу (будинкових або на групу будинків), затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2002 року № 620, а за весь 2013 рік зробили лише п'ять контрольних показань лічильнику газу позивача.

Пунктом 10 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 1999 року № 2246 (далі -Правила №2246) передбачено, що розрахунок населення за надані послуги, з газопостачання здійснюється починаючи з 1 січня 2007 року за роздрібними цінами, диференційованими залежно від обсягів споживання, що встановлені НКРЕ, за показаннями лічильників газу, а у разі їх відсутності - за нормами споживання природного газу.

Застосування роздрібних цін, диференційованих залежно від річних обсягів споживання, у поточному році для споживачів здійснюється залежно від річного обсягу використання природного газу (зафіксованого на особових рахунках споживача) у попередньому році.

Розрахунки за надання населенню послуг з газопостачання у разі використання лічильників газу (будинкових або на групу будинків) провадяться відповідно до Тимчасового положення про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання лічильників природного газу (будинкових або на групу будинків), затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2002 р. № 620 (далі - Положення № 620).

У відповідності до п. 6 Положення № 620, Зняття показань лічильників газу (будинкових або на групу будинків) провадиться представниками власника будинку (квартири) та газопостачальної організації щомісяця станом на останній робочий день звітного місяця. Показання цих лічильників газу фіксуються в акті прийняття-передавання газу, який складається у двох примірниках та зберігається протягом трьох років. При знятті показань можуть бути присутні представники державних контролюючих органів.

Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач не може нести відповідальність за несвоєчасне та неналежне виконання представниками газопостачальної організації, покладених на них обов'язків. А останні, в свою чергу, не вправі вимагати від позивача виконання замість них невластивих для позивача, як споживача обов'язків, які не встановлені ні договором, ні законом.

Згідно зі ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до змісту ст.ст.11,15 ЦК України цивільні права й обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Відповідно до вимог ст.. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч.4 ст.10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

В ході розгляду справи колегією суддів було встановлено, що позивач підтримав заявлені вимоги викладені саме в такому вигляді, вважаючи, що саме викладені ним вимоги у такому вигляді відповідають його прагненням. Позивач обрав правовим обґрунтування своїх вимог п.п. 4, 5 ч.2 ст. 16 ЦК України.

Однак, вислухавши доводи сторін та вивчивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що не можуть бути задоволені вимоги позивача, оскільки, у відповідності до вимог ст.. 16 ЦК України, на законодавчому рівні закріплені способи захисту цивільних прав та інтересів, а тому є не зрозумілим, яке саме право позивача порушено та у який спосіб він просить його захистити та поновити.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміються закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст.16 ЦК України.

Особа, право якої порушено, може скористатися не любим, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини.

За змістом зазначеної норми цивільного права, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Отже, встановлення факту споживання позивачем у 2013 році обсягу природного газу, що дорівнює 2 495 м3 та зобов'язання відповідача розрахувати обсяг природного газу, спожитого позивачем у 2013 році на підставі показань приладу обліку що зафіксовані у квитанціях на оплату не відповідають способам захисту прав, передбачених ст.16 ЦК України, а отже не підлягають встановленню у судовому порядку (Постанова Верховного Суду України від 10 жовтня 2012 року № 6-110 цс 12). Крім того, "Правилами надання населенню послуг з газопостачання", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 1999 року № 2246 визначено права та обов"язки газопостачального підприємства та споживачів та встановлено особливий порядок вирішення спірних питань.

Із зазначених позивачем предмета та підстав позову вбачається, що предметом спору стала правомірність нарахування плати за використаний природний газ.

Оскарження дій відповідача щодо нарахування плати за використаний природний газ та збитків, які є різновидом претензії, не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту прав.

Усе, що зазначав позивач у позовній заяві, може бути запереченням у разі пред'явлення до нього позову про стягнення певної суми (збитків), однак, таких позовних вимог до нього не заявлялось, позовні вимоги позивачем не уточнювались. Суду першої інстанції необхідно було уточнити позовні вимоги позивача, установити характер спірних правовідносин, оскільки, питання щодо уточнення позовних вимог позивача, до компетенції апеляційного суду не відносяться.

Таким чином, невірно обраний спосіб захисту порушеного права є підставою для відмови у задоволенні пред'явлених особою вимог, а тому, у задоволенні данного позову слід відмовити саме з цих підстав.

Враховуючи те, що суд першої інстанції не взяв до уваги наведені обставини, постановлене судове рішення підлягає скасуванню та відмові у задоволенні позову, а апеляційна скарга - задоволенню.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дніпрогаз" - задовольнити.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 січня 2015 року - скасувати.

У задоволенні позовних вимогом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "Дніпрогаз" про зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржено шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий О.В.Свистунова

Судді Т.П.Красвітна

В.А.Ремез