Справа № 466/3014/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" листопада 2015 року Шевченківський районний суд м.Львова у складі:

головуючої - судді ЛУЦІВ-ШУМСЬКОЇ Н.Л.

секретар РЕПЕТА К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про скасування розпорядження про узаконення самочинного будівництва,

в с т а н о в и в :

23.04.2015 р. ОСОБА_1 звернувся в суд з позовною заявою до Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, в якій з врахуванням поданих уточнень, просить суд визнати незаконним та скасувати розпорядження Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради № 926 від 15.08.2005р. «Про узаконення самовільного будівництва» в частині погодження подальшої експлуатації самовільної прибудови до житлового будинку приміщень, що позначені літерами 2-1/8,1кв.м кухня, 2-2/2,5кв.м кладова, І/7,6кв.м тамбур в Технічному паспорті на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 від 09.04.2010р.

В обґрунтування позову покликається на те, що він проживає з 1962р. за адресою: АДРЕСА_1. Крім нього у житловому будинку постійно проживають відповідачі ОСОБА_4 з 1972 р. та ОСОБА_5 з 1979р. Відповідачка ОСОБА_3 у житловому будинку не проживає понад 40 років, а зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2. За час проживання в будинку позивач та відповідач ОСОБА_4 з метою покращення житлових умов неодноразово проводили за власні кошти реконструкції житлового будинку з розширенням його загальної та житлової площ шляхом здійснення прибудов до житлового будинку. В ході проведення реконструкцій житлового будинку відповідачкою ОСОБА_4 за власні кошти фактично здійснено прибудову приміщень, що позначені в техпаспорті від 09.04.2010р. під літерами: №1-2, №1-3, №1-4, №4-1, №4-2, №4-3, №4-4, №4-5.

Натомість позивачем за власні кошти та з власних матеріалів в період з 1977р. по 1987р. прибудовано приміщення, які на даний час позначені в техпаспорті від 09.04.2010р. під літерами: №2-1, №2-2 та №1. Право власності на приміщення під літерами: №2-1, №2-2 та №1 позивач не оформляв, оскільки такі приміщення були збудовані самовільно. При цьому відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 ніколи не заперечували його право на дані приміщення. Однак, у січні 2013 року ним отримано довідку з місця проживання про склад сім'ї і прописки №135 від 30.01.2013р., з якої йому стало відомо, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є співвласниками ідеальних часток (18/25 та 3/25) житлового будинку загальною площею 131,9кв.м, тобто з урахуванням прибудов здійснених позивачем та ОСОБА_4 З матеріалів інвентаризаційної справи БТІ стало відомо, що розпорядженням Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради № 926 від 15.08.2005р. узаконено самовільне будівництво на підставі заяви відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_3.

Вказане розпорядження він вважає незаконним, оскільки самочинні прибудови до будинку приміщень під літерами: №2-1, №2-2 та №1 були здійснені саме ним; на час зведення в 1977 році прибудови розміром 5,20 на 2,9м. співвласницею будинку була його мати ОСОБА_8, поряд із іншими співвласниками.

В матеріалах інвентаризаційної справи у БТІ, згідно яких БТІ в 1979 році була зафіксована прибудова до будинку розмірами 5,20 на 2,9м., зокрема на аркуші 37 є лист Львівські міжміського БТІ за 1979 рік №637 до Голови виконкому Шевченківського району м. Львова, в якому повідомляється що мати позивача ОСОБА_8 здійснила прибудову до будинку, із зазначеними розмірами. На час проведення будівництва позивач не був співвласником будинку, тому виконавчим комітетом було зазначено, що самовільну прибудову до будинку розміром 5,20 на 2,9м. здійснила ОСОБА_8, хоч фактично прибудову з її дозволу та дозволу інших власників (ОСОБА_4 та ОСОБА_3.) будинку збудував позивач.

Пунктом 1 зазначеного розпорядження, районна адміністрація погодилась з подальшою експлуатацією самовільної прибудови до житлового будинку відповідачами, проте, не відповідачі, а позивач здійснив прибудову до будинку приміщень під літерами: №2-1, №2-2 та №1, вказаним розпорядженням його фактично позбавлено права власності на використані ним в ході самовільного будівництва будівельні матеріали та можливості узаконення ним в подальшому самочинного будівництва.

Беручи до уваги, зокрема, факт створення позивачем приміщень, що позначені у техпаспорті від 09.04.2010 р. під №2-1, №2-2 та під №1, вважає що оскаржуване розпорядження позбавляє його права власності на використані в ході самочинного будівництва будівельні матеріали та можливості узаконення самочинного будівництва.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_9 уточнені позовні вимоги підтримали повністю, покликаючись на вказані у позові обставини. Просять суд задовольнити позов.

Представник відповідача Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради Цибрух Я.В. в судовому засіданні позову не визнав. Пояснив, що оскаржуване розпорядження прийнято з дотриманням вимог закону, на підставі звернення співвласників будинку і в межах повноважень Шевченківської районної адміністрації. Просить у позові відмовити.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні позов визнала.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилися. ОСОБА_5 подала в суд заяву, в якій не заперечили проти задоволення позову.

Заслухавши сторін по справі, дослідивши зібрані по справі письмові докази, з'ясувавши дійсні обставини, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з таких підстав.

Відповідно до ч.3 ст.10, ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі.

За загальними положеннями ЦПК України обов'язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 як член сім'ї власників.

Співвласниками вказаного будинку на даний час є ОСОБА_4, якій належить 18/25 ідеальних часток, ОСОБА_5, власник 3/25 ідеальних часток. Це стверджується Свідоцтвом про право власності на житловий будинок від 26.12.2011р. Частка ОСОБА_3 належним чином не оформлена.

Судом встановлено, що станом на 2005р. співвласники будинку були ОСОБА_4 - 4/10 і 1/10 частки, ОСОБА_3 - 3/20 та 1/10 частки, ОСОБА_5 - ? частка, що стверджується копіями реєстраційних посвідчень, свідоцтва про право власності та технічного паспорта (а.с.35-43).

Розпорядженням Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради № 926 від 15.08.2005р. «Про узаконення самовільного будівництва» було вирішено погодитись з подальшою експлуатацією самовільної прибудови до будинку АДРЕСА_1 та прибудованого господарського приміщення пл.8,5кв.м згідно з проектними пропозиціями. Зазначено, що надалі будинок буде складатися із шести житлових кімнат, двох тамбурів, ванної кімнати, душової, трьох кухонь.

Вказане розпорядження прийнято на підставі заяви співвласників ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про узаконення двох коридорів, двох кухонь, тамбура, ванної кімнати, душової, чотирьох житлових кімнат та господарського сараю, рішення міжвідомчої комісії від 15.12.2004р., технічних висновків, інших документів (а.с.27-65).

Зокрема подано заяви, в яких зазначається, що вказані самочинні прибудови здійснені співвласниками ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Отже, співвласники будинку не зазначали у своїх зверненнях до Шевченківської районної адміністрації відомостей про те, що частина самочинних добудов здійснена не ними, а іншими мешканцями будинку.

В подальшому 02.11.2011р. Шевченківська районна адміністрація прийняла розпорядження №845 «Про затвердження висновку Львівського ОКП ЛОР «БТІтаЕО» «Про визначення реальних часток між співвласниками будинку АДРЕСА_1». Управління комунальної власності видало наказом від 24.05.2011р. №856-Ж-Ш «Про оформлення права власності на житловий будинок на АДРЕСА_1».

Як на підставу своїх позовних вимог ОСОБА_1 покликається на те, що відповідачем при прийнятті оскаржуваного розпорядження порушено його право власності на будівельні матеріали з яких він збудував прибудову та обмежує його у здійсненні права власності.

Проте, суд вважає такі доводи необґрунтованими.

Статтею 321 ЦК України закріплено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч.6 ст.376 ЦПК України передбачення право особи, яка здійснила самочинне будівництво, на відшкодування витрат на будівництво.

Позивач співвласником будинку не був. Ним не надано жодних доказів на підтвердження того, що ним у порядку, визначеному законодавцем зі згоди співвласників будинку були проведені будь-які будівельні роботи за адресою спірного житла. Він та співвласники будинку зверталися до Шевченківської районної адміністрації із заявою про узаконення самочинного будівництва, в тому числі проведеного ОСОБА_1

Крім того, приймаючи оскаржуване розпорядження №926 від 15.08.2005р. Шевченківська районна адміністрація погодилася із подальшою експлуатацією всіх проведених на той час самочинних прибудов, не визначаючи які самочинні прибудови ким із співвласників конкретно були проведені.

Долучені до матеріалів справи квитанцій про придбання позивачем у 1987 будівельних матеріалів не є доказом того, що у позивача та співвласників будинку АДРЕСА_1 був намір на створення спільної власності. Тривалість проживання за вказаною адресою не породжує у позивача права власності на частку у будинку.

Судом встановлено, що у свої діяльності при прийнятті оскаржуваного розпорядження Шевченківська районна адміністрація керувалася законами України, зокрема Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», ухвалою Львівської міської ради від 16.05.2002 р. № 10 "Про затвердження структури виконавчих органів Львівської міської ради, загальної чисельності апарату та її виконавчих органів, витрат на їх утримання", рішенням Львівської міської ради №174 від 09.07.2002р. «Про розмежування повноважень між виконавчими органами Львівської міської ради», Положенням про порядок врегулювання питань самочинного будівництва, затвердженим рішенням Львівської міської ради №406 від 06.05.2005р.

В ході судового розгляду позивач та його представник не вказали в порушення яких норм та якого закону прийняте оскаржуване розпорядження, а відтак і повинно бути визнано незаконним. Отже твердження позивача про невідповідність розпорядження діючому законодавству є голослівними, не підтверджені посиланням на конкретні норми чинного законодавства.

Суд вважає, що оскаржуване розпорядження прийняте у відповідності до діючого на той час законодавства.

Підстав для визнання його незаконним та скасування немає.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд робить висновок, що позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.8,10,11,57,58,60,88,209,212,213,215 ЦПК України, ст.ст.16,21,321 ЦК України суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про скасування розпорядження Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради №926 від 15.08.2005р. «Про узаконення самочинного будівництва» в частині погодження подальшої експлуатації самовільної прибудови до житлового будинку АДРЕСА_1 приміщень кухні під літерою 2-1 площею 8,1кв.м, комори під літерою 2-2 площею 2,5кв.м, тамбура І площею 7,6кв.м - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Шевченківський районний суд м.Львова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Н. Л. Луців-Шумська