"11" листопада 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді Виниченко Л.М.,
за участі секретаря Локоткова І.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
ТОВ «Росвен Інвест Україна» звернулося до суду із позовом у якому просить стягнути із ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором в сумі 67 219,85 грн. та судовий збір.
Вимоги мотивує тим, що 22.08.2011 року між ПАТ «Альфа Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 500223406, відповідно до якого банком відповідачу було надано кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії у розмірі 49 999,00 грн. з кінцевим терміном погашення кредиту до 23.08.2013 року.
Банк свої зобов'язання перед відповідачем відповідно до укладеного договору виконав у повному обсязі.
23 грудня 2013 року між ПАТ «Альфа Банк» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» було укладено договір факторингу № 2013-1, відповідно до якого банк відступив на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» право вимоги заборгованості за договорами кредиту.
ОСОБА_1 свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 23.12.2013 року утворилася заборгованість у розмірі 67 219,85 грн. з яких прострочена заборгованість по тілу кредиту у розмірі 40 927,03 грн., прострочені відсотки за користування кредитом у розмірі 8 692,02 грн., прострочена комісія у розмірі 9 400,80 грн. та пеня у розмірі 8 200,00 грн.
Представник позивача в судове засідання не з'явився, позивач належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Як убачається із прохальної частини позовної заяви представник позивача просить розглядати справу у його відсутності, вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, у зв'язку з чим суд, вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та відповідно до ст. 169 ч. 4, ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як убачається із матеріалів справи, 22.08.2011 року між ПАТ «Альфа Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 500223406, відповідно до умов якого банком відповідачу було надано кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії у розмірі 49 999,00 грн. з кінцевим терміном погашення кредиту до 23.08.2013 року зі сплатою 17 % річних та щомісячної комісійної винагороди в сумі 600 грн. (а.с. 14-15).
Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Пунктом 2.6. кредитного договору передбачено, що платежі з повернення кредиту, сплати процентів за його користування та інших платежів за цим договором здійснюються щомісячно, рівними частинами у сумах та в терміни, в порядку та на умовах визначених цим договором та відповідно до графіку платежів, який є додатком № 1 до цього договору та його невід'ємною частиною.
Відповідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
23 грудня 2013 року між ПАТ «Альфа Банк» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» було укладено договір факторингу № 2013-1 (а.с. 6-9).
Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до п. 2.1. договору факторингу, в порядку та на умовах визначених цим Договором, Фактор зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату, а Клієнт відступає Фактору, а Фактор набуває належне Клієнтові право Вимоги до Боржників (які надалі, в залежності від контексту іменуються «Боржника» або «Боржник») за договорами (надалі іменуються «Основні договори» або «Основний договір», в залежності від контексту), перелік яких міститься в Додатку № 1-1 до Договору, що додається до даного Договору на паперовому носії. Сторони погодили, що до Фактора переходять всі права, які належать Клієнту за Основними договорами, на умовах передбачених Основними договорами, за виключенням права нарахування відсотків, комісій, неустойки що передбачені умовами Основних договорів.
Згідно ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов»язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а відповідно ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов»язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Отже, до позивача перейшло право вимоги за вищевказаним кредитним договором, укладеним з відповідачем.
Судом встановлено, що відповідач свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 23.12.2013 року утворилася заборгованість у розмірі 67 219,85 грн., що включає: прострочену заборгованість по тілу кредиту в сумі 40 927,03 грн., прострочені відсотки за користування кредитом у розмірі 8 692,02 грн., прострочену комісію у розмірі 9 400,80 грн. та пеню у розмірі 8 200,00 грн.
В спростування зазначеного будь-яких доказів відповідачем суду не надано.
Отже, за викладених вище обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, у зв'язку з чим підлягають задоволенню.
Відповідно ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений останнім судовий збір в сумі 672 грн. 19 коп. (а.с. 25).
Керуючись ст. ст. 512, 514, 516, 525, 526, 530, 629, 1054, 1077 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 84, 88, 169, 208, 215, 218, 224-226 ЦПК України, суд,-
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» заборгованість за кредитним договором № 500223406 від 23.08.2013 р. станом на 23.12.2013 р. у розмірі 67 219 грн. 85 коп. та судовий збір в сумі 672 грн. 19 коп., а всього суму 67 892 (шістдесят сім тисяч вісімсот дев'яносто дві) грн. 04 коп.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано до Дніпровського районного суду м. Києва протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Виниченко Л.М.