АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2015 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Лисака І. Н. суддів: Заводян К.І, Перепелюк Л.М.

секретар Паучек І.І.

за участю представника позивача Король Т.Д., представника Лашківської с/р Близнюка С.П., відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом прокурора Кіцманського району в інтересах держави в особі відділу освіти, молоді та спорту Кіцманської районної державної адміністрації до Лашківської сільської ради, ОСОБА_5, третя особа - приватний нотаріус Кіцманського районного нотаріального округу ОСОБА_6 про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна, повернення майна у комунальну власність територіальної громади, за апеляційною скаргою заступника прокурора Чернівецької області на рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 16 грудня 2014 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

В жовтні 2014 року прокурор Кіцманського району в інтересах держави в особі відділу освіти, молоді та спорту Кіцманської районної державної адміністрації звернувся в суд з позовом до Лашківської сільської ради, ОСОБА_5, третя особа - приватний нотаріус Кіцманського районного нотаріального округу ОСОБА_6, про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна, повернення майна у комунальну власність територіальної громади.

Посилався на те, що рішенням Лашківської сільської ради від 16 травня 2003 року затверджено ціну на будівлю «колишнього дитячого садка» у с.Витилівка по вул. 28 червня, 11, у розмірі 10000 грн. На підставі вищезазначеного рішення між Лашківською сільською радою та ОСОБА_5 19.06.2003 року було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме будівлі колишнього дитячого садка. Вважав, що рішення Лашківської сільської ради від 16 травня 2003 року та укладений на підставі нього договір купівлі-продажу підлягає визнанню недійсним, оскільки будівля соціальної сфери відчуженню не підлягала. Крім того, рішенням Лашківської сільської ради від 16 травня 2003 року була визначена вартість самої будівлі колишнього дитячого садка, проте у власність відповідачки перейшла з прибудовами, зазначеними в плані, які оцінці не підлягали.

Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 16 грудня 2014 року у задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі заступник прокурора Чернівецької області просить скасувати вищезазначене рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги прокурора Кіцманського району в інтересах держави в особі відділу освіти, молоді та спорту Кіцманської районної державної адміністрації. Посилається на те, що судом першої інстанції були порушені норми матеріального і процесуального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи. Зазначає, що суд безпідставно дійшов до висновку про ненадання доказів перебування спірної будівлі в статусі діючої установи, оскільки в матеріалах справи міститься акт прийому - передачі №5 від 26.12.2000 року про передачу будівлі «дитячі ясла» на баланс Лашківської сільської ради. 27.03.2003 року Лашківською сільською радою було виготовлено свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії САА за №920700, в якому зазначено, що вказана будівля є власністю територіальної громади с.Витилівка в особі Лашківської сільської ради та перебуває у комунальній власності, а тому суд безпідставно не застосував до спірних правовідносин Закон України «Про приватизацію державного майна». Дитячі ясла передавались Лашківській сільській раді без зазначення терміну «колишні», а Закон України «Про освіту» забороняє приватизацію усіх об'єктів освіти, незалежно від того, чи здійснюється у них діяльність. Суд у своєму рішення послався на ч.8 ст.3 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство», яка на момент передачі дитячого садка у комунальну власність не діяла.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, осіб які беруть участь у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи в межах заявлених в суді першої інстанції вимог, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до п.30 ч.l ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в У країні» (в редакції на час прийняття оскаржуваного рішення) виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання прийняття рішень щодо відчуження відповідно до закону комунального майна; затвердження місцевих програм приватизації, а також переліку об'єктів комунальної власності, які не підлягають приватизації; визначення доцільності, порядку та умов приватизації об'єктів права комунальної власності; вирішення питань про придбання в установленому законом порядку приватизованого майна, про включення до об'єктів комунальної власності майна, відчуженого у процесі приватизації договір купівлі-продажу якого в установленому порядку розірвано або визнано недійсним, про надання у концесію об'єктів права комунальної власності, про створення, ліквідацію, реорганізацію та перепрофілювання підприємств, установ та організацій комунальної власності відповідної територіальної громади.

Реорганізація або ліквідація діючих комунальних дошкільних навчальних закладів, а також дошкільних навчальних закладів, створених колишніми сільськогосподарськими колективними та державними господарствами, допускається лише за згодою територіальної громади (загальних зборів) села, селища, міста або на підставі результатів місцевого референдуму.

Як вбачається з рішення Лашківської сільської ради VІІ сесії ХХІV скликання від 16 травня 200З року питання відчуження вирішувалось щодо колишнього дитячого садка. Те, що спірне приміщення станом на 200З рік не використовувалося за призначенням через незадовільний стан та наявність іншого діючого дитячого садка було визнано в судовому засіданні в суді першої інстанції як представником сторони, в інтересах якої заявлений позов, так і відповідачами по справі. Отже, оскаржуваним рішенням питання реорганізації чи ліквідації об'єкту соціальної сфери не вирішувалося, через що абзац 2 п.30 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до його ухвалення на нього не поширювався.

Відповідно до преамбули Закону України «Про приватизацію державного майна» цей Закон регулює правові, економічні та організаційні основи приватизації державного майна та майна, що належить Автономній Республіці Крим, з метою створення багатоукладної соціально орієнтованої ринкової економіки У країни.

Згідно абзацу 1 ч.2 ст.3 Закону України «Про приватизацію державного майна» дія цього Закону не поширюється на приватизацію об'єктів соціально-культурного призначення.

Відповідно до ч.5 п.l0 постанови Верховної Ради України «Про затвердження Правил застосування Закону У країни "Про оподаткування прибутку підприємств"» від 27 червня 1995 року № 247/95 до об'єктів соціально-культурного призначення належать: об'єкти охорони здоров'я, будинки-інтернати для престарілих та інвалідів, дитячі дошкільні заклади, табори відпочинку та оздоровлення дітей, об'єкти культури і аматорського спорту, заклади освіти, що перебувають на балансі підприємств.

Таким чином, суд першої інстанції вірно прийшов до висновку щодо непоширення дії Закону України «Про приватизацію державного майна» на правовідносини з реалізації спірного об'єкта будівлі колишнього дитячого садка.

Крім того, прокурором не наведено, а судом не встановлено підстав для можливості задоволення позовних вимог про визнання недійсним договору купівлі-продажу в інтересах особи, яка не була стороною договору та власником майна (предмета договору), тобто позов прокурора заявлено в інтересах особи, права якої не порушено, тобто неналежного позивача.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що посилання судом першої інстанції на ч.8 ст.3 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» є помилковим, оскільки станом на 26.12.2000 р. вказана норма не діяла.

Проте, зазначений недолік в цілому не впливає на правильність оскаржуваного рішення, оскільки відповідно до ч.2 ст.308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для його скасування.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 307, 308, 314 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Чернівецької області відхилити.

Рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 16 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: