У Х В А Л А

22 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Лященко Н.П.,
Гуменюка В.І.,
Сімоненко В.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України рішення Печерського районного суду м. Києва від 16 грудня 2014 року, ухвали Апеляційного суду м. Києва від 18 березня 2015 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 квітня 2015 року в справі за заявою ОСОБА_4 про скасування рішення постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Право та обов'язок» від 14 березня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 16 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 18 березня 2015 року, у задоволенні заяви відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 квітня 2015 року відмовлено ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження за її касаційною скаргою на вищевказані рішення судів першої та апеляційної інстанцій на підставі пункту 5 частини 4 статті 328 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

У поданій до Верховного Суду України заяві про перегляд судового рішення ОСОБА_4 порушує питання про скасування рішень суду першої, апеляційної та касаційної інстанцій та ухвалення нового рішення про задоволення позову з підстави, передбачених частинами 1, 4 статті 355 ЦПК України, - неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах та невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, а саме частини 4 статті 559 Цивільного кодексу України та пункту 2 частини 3 статті 51 Закону України «Про третейські суди».

Для прикладу наявності зазначеної підстави подання заяви про перегляд судових рішень ОСОБА_4 посилається на постанову Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 5 червня 2012 року та 12 лютого 2014 року.

ОСОБА_4 вказує на неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах та невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Одночасно заявник просить поновити строк на звернення до суду із заявою про перегляд, посилаючись на поважність причин його пропуску.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає за можливе поновити ОСОБА_4 строк на звернення до суду з заявою про перегляд судових рішень враховуючи поважність причин його пропуску. Разом з тим колегія суддів вважає, що у допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

За положеннями пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

За положеннями пункту 4 частини першої статті 355 ЦПК України підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

При цьому під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_4 про скасування рішення третейського суду суд першої інстанції, з висновком якого погодилися й суди апеляційної та касаційної інстанцій, виходив із того, що спір підвідомчий третейському суду. Рішення суду прийнято у спорі, передбаченому третейською угодою, порука ОСОБА_4 відповідно до вимог закону не припинилася, підстави для скасування рішення третейського суду відсутні.

Разом з тим, в ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 5 червня 2012 року та від 12 лютого 2014 року, на які посилається заявник як на приклади неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, судами встановлено,що на час розгляду справи третейським судом порука припинилася згідно частини 4 статті 559 ЦК України, рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди.

На відміну від висновків, які містяться в судовому рішенні у справі, про перегляд якої подано заяву, в постанові Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року, на яку посилається заявник як на приклад невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, судами розглянута справа за позовом публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, приватного підприємства «Спільне виробниче підприємство «Арсенал» про стягнення заборгованості за кредитним договором, предметом розгляду третейського суду справа не була.

Отже, у справах наявні різні фактичні обставини, що не свідчить про неоднакове застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права.

За викладених обставин вважати заяву ОСОБА_4 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Поновити ОСОБА_4 строк на звернення до суду із заявою про перегляд рішення Печерського районного суду м. Києва від 16 грудня 2014 року, ухвали Апеляційного суду м. Києва від 18 березня 2015 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 квітня 2015 року.

У допуску справи за заявою ОСОБА_4 про скасування рішення постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Право та обов'язок» від 14 березня 2014 року до провадження Верховного Суду України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає

Судді: Н.П. Лященко
В.І. Гуменюк
В.М. Сімоненко