Справа № 484/4061/15-ц
Провадження № 2/484/1789/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.11.2015р. . Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

в складі : головуючого судді - Літвіненко Т.Я.

секретар судового засідання - Шилакіна Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Первомайську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Первомайська філія Південної товарної біржі, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_3, яка померла 10.10.2014 року.

В позовній заяві позивач зазначила, що її матері на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 24.04.1996р., зареєстрованого Первомайською філією Південної товарної біржі за № 199, належала вище вказана квартира. Право власності на квартиру зареєстровано в КП «Первомайське МБТІ». 10.10.2014р. ОСОБА_3 померла. Вона є спадкоємцем заповітом після її смерті, однак, отримати свідоцтво про право на спадщину на вказану квартиру вона не може, оскільки відсутнє нотаріальне посвідчення договору.

Представник позивача ОСОБА_4 надав суду заяву, в якій позов підтримав повністю, просив задовольнити його та розглядати справу без його участі.

Відповідач надала суду заяву, в якій позов визнала, проти його задоволення не заперечувала та просила розглядати справу без її участі.

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Первомайська філія Південної товарної біржі надала суду лист, в якому проти задоволення позову не заперечувала.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов слідуючого.

24.04.1996р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1. Договір зареєстрований Первомайською філією Південної товарної біржі за №199 та право власності на квартиру зареєстровано в КП «Первомайське МБТІ» за ОСОБА_3

10.10.2014р. ОСОБА_3 померла. За життя вона склала заповіт, яким все своє майно заповіла ОСОБА_1

З повідомлення Першої первомайської державної нотаріальної контори Миколаївської області від 06.10.2015р. вбачається, що після смерті ОСОБА_3 22.09.2015р. заведена спадкова справа за заявою про прийняття спадщини за заповітом від ОСОБА_1 Інші спадкоємці не звертались.

У видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру АДРЕСА_1 позивачу відмовлено через відсутність нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу вказаної квартири.

Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Як роз'яснив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» (пункт 3.1.) умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Згідно зі статтею 12 Закону України «Про власність», чинного на час набуття спадкодавцем спірного майна, громадянин набував право власності на майно, зокрема, отримане внаслідок укладення угод, що не заборонені законом.

Стаття 15 Закону України «Про товарну біржу» (у редакції від 16 лютого 1993 року), що діяла на момент укладення спадкодавцем договору купівлі спірної квартири, не забороняла купівлю-продаж нерухомого майна на товарній біржі та не передбачала необхідність нотаріального посвідчення укладеного договору, що зокрема зазначено і в самому договорі.

Відповідно до положень ст.. 3 Закону України від 01.07.2004р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Однак, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Відповідно до Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 09.06.1998р. №121 (пункт 1 п.п 1.5.-1.7.), державну реєстрацію права власності на об'єкти нерухомого майна здійснюють державні комунальні підприємства - бюро технічної інвентаризації. Державна реєстрація права власності на об'єкти нерухомого майна в бюро технічної інвентаризації є обов'язковою для власників, незалежно від форми власності. Реєстрація права власності на об'єкти нерухомого майна провадиться на підставі правовстановлюючих документів за рахунок коштів власників нерухомого майна. До переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться державна реєстрація права власності на об'єкти нерухомого майна відноситься зокрема договори купівлі-продажу, міни, зареєстровані біржею (пункт 9 додатку № 1 до Інструкції ).

Як вбачається з реєстраційного запису на вказаному договору, спірна квартира на підставі вище зазначеного договору купівлі-продажу була зареєстрована КП «Первомайське МБТІ» 26.09.2000р. на імя ОСОБА_3

Отже, право власності ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_1, було набуто відповідно до діючого на той час законодавства, визнавалося державою і нікім не оспорено.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Отже, такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України (Захист права власності).

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

На підставі вище викладеного, враховуючи, що відповідач проти позову не заперечувала, права, свободи чи інтереси інших осіб не порушені, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 8, 10, 11, 60, 209, 213, 214, 215, 216 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, яка померла 10.10.2014 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Миколаївської області через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: