Справа № 344/9892/15-ц
Провадження № 2/344/3854/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

28 вересня 2015 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області

в складі: головуючої судді: Домбровської Г.В.

при секретарі c/з: ОСОБА_1,

за участю позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_3, в якому просила розірвати шлюб між нею та ОСОБА_3, зареєстрований 30.12.2003 року у відділі РАГС Івано-Франківського міського управління юстиції, актовий запис № 2229; неповнолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 залишити з матірю ОСОБА_2; при реєстрації розірвання шлюбу прізвище Позивача « Завійська» не змінювати.

В судовому засіданні Позивач позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити, посилаючись на те, що подружнє життя в них з Відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя, а також зазначила, що протягом року вони з Відповідачем не проживають разом, шлюбних відносин не підтримують та спільного господарства не ведуть. На примирення з Відповідачем Позивач категорично не згодна, в звязку з чим просить шлюб розірвати, не заперечувала щодо заочного розгляду справи у відсутності відповідача.

Відповідач в судове засідання не зявився, про причини неявки суду не сповістив, про дату та час судового засідання повідомлений був належним чином.

Письмового відношення Відповідача до заявлених позовних вимог до суду не надходило.

Відповідно до частини 1 статті 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Відтак, виходячи зі змісту частини 1 статті 224 ЦПК України, а також того, що Відповідач про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не подав, зважаючи на те, що Позивач не заперечувала проти винесення заочного рішення, з огляду на подання Позивачем достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, Суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи.

Заслухавши Позивача, дослідивши матеріали справи, Судом встановлено наступне.

Згідно до свідоцтва про одруження серії 1-НМ № 106419 від 16.01.2004 року сторони зареєстрували шлюб 30.12.2003 року у відділі РАГС Івано-Франківського міського управління юстиції, актовий запис № 2229 ( а.с.4) .

Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (Свідоцтво про народження серія 1-НМ №195746 виданого Відділом РАГС Івано-Франківського міського управління юстиції 05.02.2004р.), та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (Свідоцтво про народження серія 1-НМ №124950 виданого Відділом РАЦС Івано-Франківського міського управління юстиції 28.04.2009р.).

Відповідно до положень ст.51 Конституції України, ч.1. ст.24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка; примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно з положеннями п.3 ч.2 ст.18, ст.51, ч.3 ст.56, ч.1 ст.110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом предявлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя.

В ході розгляду справи Судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, що виключає можливість спільного проживання, почуття любові та поваги один до одного між сторонами втрачено, фактичні шлюбні відносини між ними припинені, примирення між подружжям та збереження сімї не можливе та це буде суперечити інтересам та волі обох сторін. При зазначених обставинах Суд дійшов висновку, що сімя розпалася остаточно і шлюб існує формально.

Згідно з частиною 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Частиною 1 статті 110 Сімейного кодексу України визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина 2 статті 112 Сімейного кодексу України).

Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Передбачене ч. 1 ст. 111 СК вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення (ч. 5 ст. 191 ЦПК). Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей».

В судовому засіданні позивач проти надання часу для примирення заперечили, посилаючись на його недоцільність та неможливість примирення через фактичне небажання продовжувати сімейні відносини.

Крім того, приймаючи до уваги, що шлюб це добровільний союз чоловіка та жінки, а сторони зберегти сімю не бажають, Суд, з урахуванням того, що розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті й майнові права, враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ч.2 ст.110 СК України, вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити.

З огляду на викладене та з урахуванням положень частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України, Суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити.

В позовній заяві Позивач просила про залишення неповнолітніх дітей на проживати після розірвання шлюбу з нею, від Відповідача письмови заперечень не поступило , а тому неповнолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, слід залишити на проживання з матірю ОСОБА_2.

Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

В судовому засіданні Позивач висловила бажання у разі розірвання шлюбу залишити прізвище «Завійська». Враховуючи зазначене, Суд дійшов висновку, що при реєстрації розірвання шлюбу Позивачу слід залишити прізвище «Завійська».

На підставі вищенаведеного, відповідно до ч.3 ст. 105, ст.ст. 110, 112, 113 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 209, 213, 214, 215, 224- 226 ЦПК України, Суд,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований 30 грудня 2003 року у відділі РАГС Івано-Франківського міськвиконкому, актовий запис № 2229.

Неповнолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, залишити на проживання з матірю ОСОБА_2.

При реєстрації розірвання шлюбу прізвище Позивача «Завійська» не змінювати на дошлюбне.

Витрати, повязані з реєстрацією розірвання шлюбу в органах державної реєстрації актів цивільного стану, покласти на Позивача ОСОБА_2.

Заочне рішення може бути переглянуте Івано-Франківським міським судом за письмовою заявою Відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення

Суддя Домбровська Г.В.