АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження №22ц-791/2871/2015 р. Головуючий в І інстанції: Чирський Г.М.
Категорія: 27 Доповідач: Полікарпова О.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року листопада місяця 18 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Херсонської області в складі:

ГоловуючогоПолікарпової О.М.
СуддівБазіль Л.В.
Іванової І.П.
При секретаріПрушинській О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_6 на рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 17 вересня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_6 до фізичної особи -підприємця (далі ФОП) ОСОБА_7, третя особа - Публічне акціонерне товариство (далі ПАТ) «Райффайзен банк Аваль» про звернення стягнення на предмет застави шляхом визнання права власності,

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що ним, як поручителем ФОП ОСОБА_7 за кредитними договорами укладеними останньою з ПАТ «Райффайзен банк Аваль», а саме: кредитним договором №010/03-022/078 від 11.09.2008 року, кредитним договором №010/04-02/1182 від 19.01.2007 року, кредитним договором №010/03-022/013 від 08.02.2008 року, кредитним договором №010/04-02/1858 від 29.11.2007 року погашено борг позичальника перед банком.

Кредитні зобов'язання були забезпечені договором застави предметом якого є 4 вантажних фургона загальною вартістю 417455 грн.

За рішеннями Новокаховського міського суду Херсонської області з боржника ФОП ОСОБА_7 та поручителів ОСОБА_6 та ОСОБА_8 солідарно стягнута заборгованість перед ПАТ «Райффайзен банк Аваль» на загальну суму 3319396, 65 грн., яку, після відкриття провадження у справі погасив ОСОБА_6

ПАТ «Райффайзен банк Аваль» відступив йому право вимоги до ФОП ОСОБА_7 за кредитним договором та за договором застави.

На цій підставі просив звернути стягнення на належні позичальнику вантажні фургони шляхом визнання за ним права власності на них.

Рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 17 вересня 2015 року у задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_6 подав на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просив рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що у договорі застави сторони не передбачили такий спосіб звернення стягнення на предмет обтяження як визнання права власності на заставне майно.

Колегія суддів з таким висновком місцевого суду погоджується.

У статті 20 Закону України «Про заставу» визначено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом або договором.

Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом або договором застави.

Відповідно до ч.1 ст.24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом.

Судом установлено, що між ФОП ОСОБА_7 та ПАТ «Райффайзен банк Аваль» укладено кредитний договір №010/03-022/078 від 11.09.2008 року, кредитний договір №010/04-02/1182 від 19.01.2007 року, кредитний договір №010/03-022/013 від 08.02.2008 року, кредитний договір №010/04-02/1858 від 29.11.2007 року.

Відповідачка взяті на себе зобов'язання за кредитними договорами не виконувала, внаслідок чого утворилась заборгованість.

Для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №010/03-022/028 від 09.04.2008 року між сторонами 14.04.2008 року укладено договір застави, за яким ОСОБА_7 надала в заставу належне їй майно - вантажні фургони за реєстраційними державними номерами НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4.

15.09.2008 року до договору застави внесено зміни, п.1.1 розділу 1 викладено в новій редакції і зазначено, що договір застави транспортного засобу від 14.04.2008 року забезпечує, окрім договору від 09.04.2008 року, ще й інші: кредитний договір №010/03-022/078 від 11.09.2008 року, кредитний договір №010/04-02/1182 від 19.01.2007 року, кредитний договір №010/03-022/013 від 08.02.2008 року, кредитний договір №010/04-02/1858 від 29.11.2007 року.

Згідно з ч. 1 ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяжувач має право після одержання предмета обтяження у

володіння задовольнити свою вимогу за забезпеченим обтяженням зобов'язанням шляхом набуття права власності на предмет забезпечувального обтяження, якщо інше не встановлено законом або договором.

У пункті 2.9 вказаного договору застави сторони погодили, що заставодержатель у випадку невиконання заставодавцем зобов'язань, передбачених кредитним договором №010-03-022/028 від 09.04.2008 року на підставі виконавчого напису нотаріуса про звернення стягнення на заставлене майно реалізує його будь-яким прийнятним способом самостійно або через третіх осіб за власним розсудом, а залишок (при наявності) грошових коштів, отриманих від реалізації предмету застави, повертається заставодавцю шляхом зарахування їх на поточний рахунок заставодавця.

Статтею 591 ЦК України визначено, що реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом.

Ухвалюючи рішення про відмову позивачу у зверненні стягнення на предмет застави шляхом визнання права власності, місцевий суд врахував, що заставодержателем та заставодавцем було обрано спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом реалізації його будь-яким прийнятним способом самостійно або через третіх осіб, тобто цей спосіб відповідав способам захисту прав, наданих заставодержателю п. 2 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» та п. 2.9 договору застави.

Доводи апелянта не містять посилання на нові обставини, а є лише зводяться до трактування апелянтом норм матеріального права, яке є відмінним від того, що викладене в судовому рішенні.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно визначено характер спірних правовідносин, а також правильно застосовано закон, що їх регулює.

Підстав для задоволення апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 303, 304, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 який діє в інтересах ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 17 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: