Справа № 175/1342/15-ц
Провадження № 2/175/550/15
Справа № 175/1342/15-ц
провадження 175/550/15
Р і ш е н н я

І м е н е м У к р а ї н и

23 вересня 2015 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Реброва С.О.,

при секретарі Пренко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Ювілейне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що він, ОСОБА_1, його колишня дружина ОСОБА_2 та їх син ОСОБА_3 зареєстровані за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1.

Однак відповідачка, на протязі багатьох років за адресою свого місця реєстрації не проживає, квартирну плату та комунальні послуги не сплачує, у зв'язку з чим він змушений звернутися до суду з даним позовом.

Позивач та його представник у судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримали та просили суд задовольнити їх у повному обсязі, визнавши ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1.

Відповідачка в судовому засіданні, заперечувала проти предявленого позову у повному обсязі, вважаючи його не обґрунтованим, безпідставним та таким, що суперечить нормам чинного законодавства, оскільки вона не проживає у зазначеній квартирі з вини саме позивача, який своїми діями перешкоджає їй у вільному користуванні майном, тому просила суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та допитавши свідків у судовому засіданні, суд приходить до наступного висновку.

Встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який 23 травня 2006 року було розірвано, про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського районного управління юстиції Дніпропетровської області зроблено актовий запис №82 та видане відповідне свідоцтво серії 1-КИ №031080.

Від даного шлюбу у них народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серії І-КИ №149619, видане Виконкомом Горьківської сільської ради с.Горького, актовий запис №08).

Зокрема, з матеріалів справи вбачається, що на імя ОСОБА_2, як лаборанту НВД АФ «НАУКОВА», спільним рішенням адміністрації та профспілкового комітету, 13 грудня 2005 року видано ордер №12 і надано квартиру АДРЕСА_1, площею 30 кв.м, разом з членами її родини: чоловіка ОСОБА_1 та сина ОСОБА_3 і на підставі вказаного ордеру вони вселилися та зареєструвалися в квартирі за вказаною адресою.

Відповідно до вимог ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом із ним у будинку (квартирі), що йому належать користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. До членів сім'ї власника будинку належать особи, зазначені в ч.2 ст. 64 ЖК України.

Підстави виселення членів сім'ї (колишніх членів сім'ї) власника будинку передбачені ст. 157 ЖК України та частиною першою ст. 116 ЖК України.

Таким чином, судом встановлено, що саме ОСОБА_2 є фактичним власником спірного житла, оскільки їй, як працівнику НВД АФ «Наукова», видавалася квартира і на її імя, адміністрацією та профспілковим комітетом фірми видано Ордер №12, тобто відповідачка, зареєстрована в квартирі в установленому законом порядку і набула прав і обов'язків, передбачених ст.156 ЖК України, тому відсутні будь-які законні підстави, для визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Крім того, суд, допитавши свідків у судовому засіданні, знайшов підтвердження посилань ОСОБА_2 про те, що саме ОСОБА_1 здійснює їй перешкоди у користуванні житлом і, що саме з вини позивача, відповідачка тривалий час не проживає у спірній квартирі.

Виселення, згідно із частиною першою ст. 116 ЖК України може мати місце, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу власника або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Також, на підставі ст. 391 ЦК України, вирішуючи даний спір суд враховує той факт, що квартира є житловою, а позбавлення житла можливе на підставі вимог закону, який регулює житлові правовідносини. Крім того, суд враховує, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» питання про зняття з реєстрації колишніх членів сім'ї власника будинку залежить, зокрема, від вирішення питання про втрату ними права користування жилим приміщенням, яке регулюється нормами житлового і цивільного кодексів (ст.ст. 71, 72, 156 ЖК України, ст. 405 ЦК України).

Враховуючи вищевказані обставини справи, суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_1 не наведено підстав порушення ОСОБА_2 норм чинного законодавства України, що давало б суду достатньо підстав для позбавлення відповідачки належного їй майна.

Згідно з вимогами частин 1,4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу та доказування не може ґрунтуватися лише на припущеннях.

Враховуючи, обставини справи, приймаючи до уваги норми чинного законодавства, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 41, 55 Конституції України, ст.ст.10, 11, 57, 60, 79, 88, 212, 214, ЦПК України, ст. 405 ЦК України, ст.ст. 156, 158, ЖК України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпропетровський районний суд шляхом подачі в десятиденний строк з дня його проголошення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С.О. Ребров