У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 квітня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Ізмайлової Т.Л., Кадєтової О.В.,

Мостової Г.І., Наумчука М.І.,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Бершадської міської ради, третя особа - комунальне підприємство «Бершадське будинкоуправління», про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, компенсації за невикористані відпустки та зобов'язання нарахувати індексацію заробітної плати і компенсацію за порушення строків її виплати, за касаційною скаргою Кольченка М.І., який діє від імені Бершадської міської ради, на рішення апеляційного суду Вінницької області від 4 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом. Зазначав, що 2 січня 2002 року Бершадською міською радою з ним був укладений контракт, згідно з яким його призначено на посаду начальника КП «Бершадське будинкоуправління» на термін з 2 січня 2002 року по 31 грудня 2005 року. Після закінчення строку контракту його дію в установленому законом порядку не було припинено і він продовжував виконувати обов'язки начальника КП «Бершадське будинкоуправління» та отримував заробітну плату, яка востаннє була нарахована та виплачена в березні 2010 року. Після цього заробітна плата йому не виплачувалася, а на його звернення роботодавець пояснював, що йому буде нараховуватися і виплачуватись встановлена законодавством мінімальна заробітна плата. 28 жовтня 2013 року розпорядженням Бершадського міського голови № 115 від 20 листопада 2013 року його звільнено з посади директора КП «Бершадське будинкоуправління» за власним бажанням з 21 листопада 2013 року. Оскільки при звільненні роботодавець не провів з ним розрахунок та не виплатив заборговану за період з квітня 2010 року по листопад 2013 року заробітну плату, просив задовольнити позов.

Рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 4 вересня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 4 листопада 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано, ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково. Стягнуто з Бершадської міської ради Вінницької області на користь ОСОБА_3 заробітну плату за період роботи на посаді директора КП «Бершадське будинкоуправління» з 1 квітня 2010 року по 21 листопада 2013 року в сумі 45 141 грн 90 коп., 4 197 грн 43 коп. компенсації за невикористані відпустки за 2010-2013 роки. Зобов'язано відповідача при виплаті заборгованості із заробітної плати нарахувати і виплатити ОСОБА_3 індексацію заробітної плати та компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строку її виплати. Вирішено питання про стягнення судових витрат. В іншій частині позову відмовлено.

Кольченко М.І., який діє від імені Бершадської міської ради, звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення апеляційного суду, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права, залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення суд апеляційної інстанції виходив із того, що контракт з позивачем було укладено Бершадською міською радою, тому остання відповідальна за виплату заробітної плати та проведення розрахунку при звільненні.

Однак погодитися з такими висновками апеляційного суду неможливо.

Судами встановлено, що відповідно до контракту з керівником підприємства, що є в комунальній власності територіальної громади від 2 січня 2002 року, ОСОБА_3 було призначено на посаду начальника Бершадського будинкоуправління на термін до 31 грудня 2005 року. Після закінчення терміну дії контракту позивач продовжував обіймати посаду, на яку був призначений. Розпорядженням Бершадського міського голови № 115 від 20 листопада 2013 року його звільнено з посади директора КП "Бершадське будинкоуправління" за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України.

Згідно статті 21 КЗпП України контракт є особливою формою трудового договору, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін, умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору можуть встановлюватись угодою сторін.

Відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 19 березня 1993 року № 203 "Про застосування контрактної форми трудового договору з керівником підприємства, що є у державній власності" оплата праці та матеріальне забезпечення керівника підприємства визначаються у контракті, провадяться за рахунок коштів підприємства і встановлюються у прямій залежності від результатів виробничо-господарської діяльності підприємства. Пунктом 5 зазначеної постанови рекомендовано місцевим органам виконавчої влади при укладанні контрактів з керівниками підприємств, що є у комунальній власності, застосовувати порядок, передбачений цією постановою.

Положенням про порядок укладання контракту з керівником підприємства, що є у державній власності, при найманні на роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 березня 1993 року № 203, передбачено, що контракт є підставою для видання наказу (розпорядження) про призначення керівника на посаду (наймання на роботу) з дня, встановленого за угодою сторін у контракті. У статутах (положеннях) підприємств, які затверджуються органами управління майном, передбачаються умови оплати праці та матеріального забезпечення керівника підприємства за рахунок коштів підприємства, що спрямовуються на оплату праці.

Відповідно до п. 16 контракту від 2 січня 2002 року за виконання обов'язків, передбачених цим контрактом, керівнику нараховується заробітна плата за рахунок частки доходу, одержаного підприємством внаслідок його господарської діяльності, а згідно п. 6 саме керівник здійснює поточне (оперативне) керівництво підприємством, організовує його виробничо-господарську, соціально-побутову та іншу діяльність, забезпечує виконання завдань підприємства, передбачених законодавством, статутом підприємства та цим контрактом.

Комунальне підприємство "Бершадське будинкоуправління" діє на підставі cтатуту, затвердженого рішенням виконкому Бершадської міської ради № 5 від 31 січня 2002 року, відповідно до п 1.3 якого є юридичною особою, має самостійний баланс, розрахункові та валютні рахунки у банківських установах, круглу печатку, штамп та бланки зі своїм повним найменуванням.

Пунктами 1. 9, 1. 10 статуту передбачено, що підприємство не відповідає за зобов'язаннями органу управління майном, а орган управління майном не відповідає за зобов'язання підприємства. Підприємство несе відповідальність за своїми зобов'язаннями в межах майна, на яке відповідно до чинного законодавства може бути звернено стягнення.

Встановивши, що КП "Бершадське будинкоуправління" є самостійною юридичною особою, його керівнику нараховується заробітна плата за рахунок частки доходу, одержаного підприємством внаслідок його господарської діяльності, суд першої інстанції правильно відмовив у позові до Бершадської міської ради як до неналежного відповідача, оскільки на ній не лежить обов'язок по нарахуванню і виплаті ОСОБА_3 коштів, вимоги про стягнення яких ним заявлено.

При встановленні зазначених обставин судом першої інстанції не було порушено норм процесуального права, рішення суду відповідає вимогам матеріального права й скасоване апеляційним судом помилково.

При укладенні контракту Бершадська міська рада виступала як орган управління майном комунальної власності територіальної громади, її права і обов'язки у правовідносинах із позивачем визначається саме виходячи із такого статусу цієї установи.

Та обставина, що контракт, згідно якого ОСОБА_3 призначено на посаду начальника КП «Бершадське будинкоуправління» було укладено між позивачем та Бершадською міською радою, не може бути достатньою підставою для висновку про виникнення у останньої обов'язку по виплаті працівнику заробітної плати, інших виплат, які випливають із трудових правовідносин, які виникли між ним та підприємством, яке є самостійним суб'єктом господарювання та юридичною особою.

Ураховуючи наведене погодитись з ухваленим судом апеляційної інстанції рішенням неможливо, воно підлягає скасуванню із залишенням в силі рішення суду першої інстанції, ухваленого згідно із законом, що було помилково скасовано апеляційним судом.

Керуючись ст. ст. 336, 339 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Кольченка М.І., який діє від імені Бершадської міської ради, задовольнити.

Рішення апеляційного суду Вінницької області від 4 листопада 2014 року скасувати, залишити в силі рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 4 вересня 2014 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді:Т.Л. Ізмайлова О.В. Кадєтова Г.І. Мостова М.І. Наумчук