Справа № 372/4386/14 Головуючий у І інстанції Проць Т. В.
Провадження № 22-ц/780/1213/15 Доповідач у 2 інстанції Воробйова Н. С.
Категорія 46 16.11.2015
УХВАЛА

Іменем України

16 листопада 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Воробйової Н.С.

суддів: Верланова С.М., Приходька К.П.

при секретарі Бобку О.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 25 грудня 2014 року за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки, треті особи: Підгірцівська сільська рада Обухівського району Київської області, Публічне акціонерне товариство Альфа-Банк",-

ВСТАНОВИЛА:

Позивачка у вересні 2014 року звернулася до суду з даним позовом, посилалючись на те, що їй на праві власності належить земельна ділянка площею 0,1486 га з кадастровим номером НОМЕР_2, яка розташована на території Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області в АДРЕСА_1. Вказана земельна ділянка передана в іпотеку третій особі ПАТ «Альфа-Банк». Власниками суміжних земельних ділянок є відповідачі у справі. В поточному році при реструктуризації заборгованості за кредитним договором з'ясувалось, що фактична площа її земельної ділянки є значно меншою від зазначеної в державному акті. Оскільки належна їй земельна ділянка зменшилась через зміщення відповідачами межі в бік її земельної ділянки, просила зобов'язати останніх звільнити та привести до стану, придатного для використання за цільовим призначенням спірну земельну ділянку.

В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали та пояснили, що при вирішення питання про реструктуризацію заборгованості позивачки за кредитним договором, було проведено геодезичну зйомку та виявлено, що її земельна ділянка, якою забезпечено виконання умов кредитного договору має менші розміри ніж вказано в державному акті, при цьому її межі змінились за рахунок самовільного захоплення відповідачів, які є суміжними землекористувачами. В позасудовому порядку вирішити спір не вдалося. Просили задовольнити позов, зобов»язати відповідачів звільнити та привести до стану, придатного для використання за цільовим призначенням, земельну ділянку площею 0,1486 га з кадастровим номером НОМЕР_2, яка розташована на АДРЕСА_1.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник позовні вимоги не визнали та просили відмовити в їх задоволенні, оскільки відповідач користується належною йому земельною ділянкою раніше ніж позивачка, жодних претензій з цього приводу до нього не було. З боку позивачки знаходиться зведений ним паркан та ростуть багаторічні насадження.

Представник відповідачки ОСОБА_3 в судовому засіданні проти позову заперечував та пояснив, що відповідачка придбала земельну ділянку в 2010 році, місце встановленого попереднім власником паркану не змінювала.

Представник третьої особи ПАТ «Альфа-Банк» в судовому засіданні просив позовні вимоги задовольнити, вказував, що є очевидним те, що частина земельної ділянки позивачки, межі якої зазначено в державному акті, самовільно зайнята відповідачами, у зв»язку з чим розмір земельної ділянки зменшився.

Представник третьої особи Підгірцівської сільської ради в судове засідання не з'явився, про час розгляду справи був повідомлений належним чином.

Рішенням Обухівського районного суду від 25 грудня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_5 задоволено. Зобов'язано ОСОБА_3, ОСОБА_2 звільнити та привести до стану, придатного для використання за цільовим призначенням земельну ділянку, що належить ОСОБА_5, розташовану на АДРЕСА_1, площею 0,1486 га, кадастровий номер НОМЕР_2. Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі відповідачі просили з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права, скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову позивачці у задоволенні позову.

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.ч. 1 і 2 ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. 214 цього Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до ч.1ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав;визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування;відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

В силу ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

По справі встановлено, що згідно державного акту на право приватної власності на землю, виданого 14.12.2009 року на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 22.05.2008 року №1466 ОСОБА_5 належить земельна ділянка площею 0,1486 га на АДРЕСА_1 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

ОСОБА_2 згідно державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого 05.12.1997 року на підставі рішення Підгірцівської сільської ради від 29 листопада 1996 року №5 ОСОБА_2 належить земельна ділянка площею 0,124 га на території Підгірцівської сільської ради Обухівського району в с.Креничі з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування індивідуального жилого будинку.

ОСОБА_3 належить земельна ділянка площею 0,1518 га на АДРЕСА_2 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, що підтверджується відміткою на державному акті на право власності на земельну ділянку про перехід права власності, вчиненого на підставі договору купівлі-продажу від 17.08.2010 року.

Актом земельної комісії Підгірцівської сільської ради від 12 серпня 2014 року встановлено, що паркан, побудований ОСОБА_3- суміжним землекористувачем ліворуч-від земельної ділянки гр..ОСОБА_5 видвинутий в середньому на 7 метрів на вищезгадану земельну ділянку. Також вказаний паркан з фасадного боку заходить на землі загального користування- вул.. Польова на 1,63 метри. Паркан суміжного землекористувача з права від земельної ділянки гр..ОСОБА_5- ОСОБА_2 видвинутий в середньому від 0,12 м до 4,78 м на земельну ділянку гр..ОСОБА_5 (а.с.8).

З матеріалів справи також видно, що 05 серпня 2014 року було встановлено межові знаки в натурі власнику земельної ділянки ОСОБА_5

Як встановлено в даному акті - земельна ділянка належить останній на підставі державного акту серія НОМЕР_3, зареєстрованого в Книзі записів за №64 від 14 грудня 2009 року, кадастровий номер НОМЕР_2 , загальна площа земельної ділянки 1486 га, цільове призначення- для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташована за адресою АДРЕСА_1. Земельна ділянка визначена в натурі межовими знаками. В зазначеному акті схематично зображено розташування межових знаків земельної ділянки з відображенням меж земельної ділянки згідно Державного акту та існуючих парканів відповідачів в натурі ( а.с.9, 9 зв.).

Заперечуючи позовні вимоги позивачки, відповідач ОСОБА_2 посилався на те, що він користується належною йому земельною ділянкою раніше ніж позивачка. На підтвердження своїх доводів посилався на рішення виконавчого комітету Підгірцівської сільської ради від 24 травня 2002 року про надання йому земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,035 га, яка прилягала до існуючої його земельної ділянки по АДРЕСА_3, а також на рішення ХХУ сесії ІУ скликання Підгірцівської сільської ради від 14 жовтня 2005 року «Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 0,035 га. При цьому вказував, що паркан дійсно належить йому, а на земельній ділянці знаходяться багаторічні насадження.

Проте, будь-які дані щодо оформлення прав власності на вказану земельну ділянку ОСОБА_2 не надав, докази цьому матеріали справи не містять, а зазначене відповідачем рішення саме по собі не ідентифікує місце розташування земельної ділянки ( АДРЕСА_1) та не спростовує доводів позивачки про порушення її прав.

На думку колегії суд першої інстанції обґрунтовано відхилив зазначені доводи відповідача.

Згідно скрін-шотів з Пулічної кадастрової карти України вбачається, що земельна ділянка ОСОБА_3 по західному кордону не має межі з ділянкою ОСОБА_5, оскільки між ними знаходиться дорога, що є землями загального користування. Дана обставина підтверджується також кадастровими планами, що знаходяться в державних актах вказаних осіб.

Земельна ж ділянка ОСОБА_2 по східному кварталу має межу з ділянкою ОСОБА_5, площа земельної ділянки становить 0,1244 га, що відповідає площі, зазначеній в державному акті останнього та погоджується з ситуаційним планом земельної ділянки гр..ОСОБА_5, виготовленим ТОВ «Геоземінвест» (а.с. 126-128; 133-136 ).

Крім того, у ході апеляційного розгляду справи, апеляційною інстанцієї було задоволено клопотання відповідачів щодо проведення по справі судової земельно-технічної експертизи, у проведенні якої було відмовлено судом першої інстанції.

Згідно експертного висновку №8266 від 29 липня 2015 року має місце порушення землеволодіння ОСОБА_5 на АДРЕСА_1 ( кадастровий номер НОМЕР_2), зокрема порушення меж та накладання суміжних землекористувань відповідачів-ОСОБА_2 (АДРЕСА_3) та ОСОБА_3 (АДРЕСА_4) згідно існуючих на місцевості межових знаків.

Споруди, що знаходяться на земельній ділянці ОСОБА_5 належать до парканів (огорожі) , які слугують огородженням земельної ділянки ОСОБА_2 та ОСОБА_3, якими вони користуються.

Місце накладання землекористування ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на земельну ділянку ОСОБА_5, межі та конфігурація накладання, встановлення парканів експертом зображено на Схемі, що є додатком до висновків експертизи.

Як видно на Схемі (червоний фон) має місце накладання землекористування відповідача ОСОБА_2 на земельну ділянку ОСОБА_5 Конфігурація накладання має форму неправильного багатокутника, і площа його складає 175 м.кв. з розміром від 0,25 м до 4,85 м по ширині та від 65,89 до 65,94 м. - по довжені. Дане накладання розташоване в західній частині землеволодіння ОСОБА_5

Також на Схемі (синій фон) має місце накладання землекористування відповідачки ОСОБА_3 на земельну ділянку ОСОБА_5 Конфігурація даного накладання має форму неправильного багатокутника, і площа його складає 229 м.кв. з розмірами від 6,42 м. до 6,79 м по ширині та від 30,50 до 30,56 м по довжині. Накладання розташоване в східній частині землеволодіння ОСОБА_5 ( див. Схему, додаток до висновку, а.с.210).

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду, що порушення прав позивачки як землевласника знайшло своє підтвердження, а тому такі права потребують судового захисту шляхом зобов'язання відповідачів звільнити належну позивачу земельну ділянку та привести її до стану придатного для використання за цільовим призначенням.

При вирішенні спору, судом також обґрунтовано враховано, що за змістом ст..391 ЦК України позовна давність не поширюється на вимоги власника чи іншого володільця про усунення перешкод у здійсненні ним права користування чи розпорядження своїм майном, що не пов'язані з позбавленням володіння, оскільки правопорушення є таким, що триває у часі, а тому тривалість порушення права не перешкоджає задоволенню такої вимоги..

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Рішення суду відповідає вимогам закону. Підстав до його скасування при апеляційному розгляді справи не встановлено.

В апеляційній скарзі не приведено доводів, які б спростували висновки суду.

Керуючись ст..ст.307, 308 ЦПК України, колегія

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 25 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: