Ухвала ІМЕНЕМ УКРАЇНИ28 січня 2015 року м. Київ Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: головуючогоГвоздика П.О., суддів: Горелкіної Н.А., Євтушенко О.І.,Завгородньої І.М., Іваненко Ю.Г., розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про поділ майна подружжя, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 вересня 2014 року, в с т а н о в и л а:У липні 2013 року позивач звернулася до суду з позовом про поділ майна подружжя, в обґрунтування якого зазначила, що з 1991 року перебуває з відповідачем у шлюбі, під час якого ними було придбано квартиру АДРЕСА_1 та квартиру АДРЕСА_2, які зареєстровані на ім`я відповідача. Просила визнати вказані квартири об'єктами спільної сумісної власності подружжя, припинити право їх спільної сумісної власності на зазначені квартири, визнати за нею право приватної власності на квартиру АДРЕСА_1, виділити у приватну власність відповідача квартиру АДРЕСА_2. Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13 серпня 2013 року позов задоволено. Визнано квартиру АДРЕСА_1, що складається з: 1 - коридор, 2 - туалет, 3 - ванна, 4, 5, 7 - жилі, 6 - кухня, в жилому будинку А-16 загальною площею 70,5 кв. м, житловою площею 45,8 кв. м, що знаходиться в АДРЕСА_1, та квартиру АДРЕСА_2 у житловому будинку літ. А-9, яка складається з: 1, 2, 13 - коридори, 3 - ванна, 4 - туалет, 5 - кухня-їдальня, 6, 7, 8, 9, 10 - житлові кімнати, 11 - гостинна, 12 - кухня, І - тамбур, загальною площею 118,0 кв.м, житловою площею 79,5 кв.м, що знаходиться в АДРЕСА_2, об'єктами спільного сумісного майна подружжя ОСОБА_6 та ОСОБА_5 Припинено право спільної сумісної власності ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на квартиру АДРЕСА_1, що складається з: 1 - коридор, 2 - туалет, 3 - ванна, 4, 5, 7 - жилі, 6 - кухня, в жилому будинку А-16 загальною площею 70,5 кв.м, житловою площею 45,8 кв.м, що знаходиться в АДРЕСА_1. Визнано право приватної власності за ОСОБА_5 на квартиру АДРЕСА_1, що складається з: 1 - коридор, 2 - туалет, 3 - ванна, 4, 5, 7 - жилі, 6 - кухня, в жилому будинку А-16 загальною площею 70,5 кв. м, житловою площею 45,8 кв.м, що знаходиться в АДРЕСА_1. Припинено право спільної сумісної власності ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на квартиру АДРЕСА_2 у житловому будинку літ. А-9, яка складається з: 1, 2, 13 - коридори, 3 - ванна, 4 - туалет, 5 - кухня-їдальня, 6, 7, 8, 9, 10 - житлові кімнати, 11 - гостинна, 12 - кухня, І - тамбур, загальною площею 118,0 кв.м, житловою площею 79,5 кв.м, що знаходиться в АДРЕСА_2. Виділено у приватну власність ОСОБА_6 на квартиру АДРЕСА_2 у житловому будинку літ. А-9, яка складається з: 1, 2, 13 - коридори, 3 - ванна, 4 - туалет, 5 - кухня-їдальня, 6, 7, 8, 9, 10 - житлові кімнати, 11 - гостинна, 12 - кухня, І - тамбур, загальною площею 118,0 кв.м, житловою площею 79,5 кв.м, що знаходиться в АДРЕСА_2. Вирішено питання про стягнення судових витрат. Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 вересня 2014 року заочне рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове про відмову у задоволенні позову. У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення апеляційного суду і залишити в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням апеляційним судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що спірне майно є спільною сумісною власністю подружжя, а тому підлягає поділу на підставі ст. ст. 69, 70 СК України. Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове про відмову у задоволенні позову, апеляційний суд, виходив з того, що до участі у справі не було залучено особу, в інтересах якої накладено арешт на спірне майно.Проте з таким висновком апеляційного суду погодитись не можна. Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.Судами встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 1991 року, під час якого ними було придбано квартиру АДРЕСА_1 та квартиру АДРЕСА_2, які зареєстровані на ім'я відповідача. За змістом ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб'єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Законодавством не встановлено жодних обмежень щодо поділу між співвласниками майна, яке є у їх спільній сумісній власності, а перебування під арештом не є правовою підставою для відмови в поділі спільного майна шляхом визнання права власності на нього. Таким чином, проведення поділу майна не може вважатись розпорядженням таким майном, у зв'язку з чим висновок апеляційного суду про порушення прав особи, в інтересах якої накладено арешт, є помилковим. Натомість, ухвалюючи рішення, суд першої інстанції, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову, а апеляційний суд, перевіряючи в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції, у порушення вимог чинного процесуального та матеріального законодавства України дійшов помилкового висновку про необхідність скасування законного й обґрунтованого судового рішення.За таких обставин рішення апеляційного суду підлягає скасуванню, з підстав, передбачених ст.339 ЦПК України, із залишенням в силі рішення суду першої інстанції.Керуючись ст. ст. 336, 339 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справу х в а л и л а:Касаційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити. Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 вересня 2014 року скасувати, заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13 серпня 2013 року залишити в силі. Ухвала оскарженню не підлягає.Головуючий П.О. Гвоздик Судді: Н.А. Горелкіна О.І. Євтушенко І.М. Завгородня Ю.Г. Іваненко