АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №647/1460/14-ц Головуючий в І інстанції Волошин Р.Р.
Провадження №22-ц/791/2906/15 Доповідач: Прокопчук Л.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року листопада місяця 11 дня колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого:Прокопчук Л.П.
Суддів:Семиженка Г.В.,
Майданіка В.В.
при секретаріПрушинській О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на рішення Бериславського районного суду Херсонської області від «27» серпня 2015 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

В С Т А Н О В И Л А:

29 травня 2014 року публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» звернулося до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 12 червня 2008 року між ним і відповідачкою ОСОБА_5 був укладений договір про надання відновлювальної кредитної лінії, відповідно до якого позичальнику надано кредит в сумі 37500 доларів США на строк до 11 червня 2023 року зі сплатою 14% річних.

В якості забезпечення виконання умов кредитного договору в той же день між сторонами укладено договір іпотеки, згідно з яким відповідачка передала в іпотеку банку житловий будинок АДРЕСА_1.

Свої зобов'язання за кредитним договором відповідачка належним чином не виконувала і тому станом на 21.01.2014 року утворилася заборгованість в сумі 68552,53 доларів США, еквівалентних 547940,37 грн.

Вимога банку про дострокове повернення кредитних коштів залишалась не виконаною, тому позивач відповідно до п.4.1 договору іпотеки звернувся до суду з вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу вказаного предмету іпотеки будь-яким способом з іншою особою-покупцем за ціною, не нижче узгодженої сторонами іпотечної вартості.

Рішенням Бериславського районного суду Херсонської області від 27 серпня 2014 року в задоволенні позову публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, просило його скасувати і ухвалити нове про задоволення позову банку.

В судове засідання представник апелянта не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Вважаючи рішення суду законним і обґрунтованим ОСОБА_5 просила залишити його без змін, а апеляційну скаргу банку без задоволення.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Частинами першою та третьою статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено право іпотекодержателя задовольнити свої вимоги за основними зобов'язаннями шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Із матеріалів справи вбачається, що 12 червня 2008 року між відкритим акціонерним товариством акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» і ОСОБА_5 був укладений договір про надання відновлювальної кредитної лінії, згідно з яким позичальник отримала кредитні кошти в сумі 37500 доларів США, зі сплатою 14% річних за користування кредитними коштами, на строк до 11 червня 2023 року.

Пунктом 1.1.1 договору визначено графік зниження максимального ліміту заборгованості.

Однак, взяті на себе зобов'язання по щомісячній сплаті кредиту відповідачка не виконувала і тому станом на 21 січня 2014 року утворилася заборгованість у загальній сумі 68552,53 доларів США, еквівалентних 547940,37 грн., з яких: сума заборгованості за кредитом 36450,48 доларів США, еквівалентних 291348,68 грн.; сума заборгованості за відсотками 27046,82 доларів США, еквівалентних 216185,21 грн.; пеня за несвоєчасне повернення кредиту 1634,61 доларів США, еквівалентних 13065,44 грн.; пеня за несвоєчасне повернення відсотків 3420,62 доларів США, еквівалентних 27341,03 грн.

Визначена сума заборгованості не оспорюється сторонами.

В забезпечення виконання умов кредитного договору 12 червня 2008 року між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є позивач і ОСОБА_5 був укладений іпотечний договір, за яким остання передала в іпотеку житловий будинок АДРЕСА_1.

Вартість предмета іпотеки за згодою сторін визначено у 227655 грн.

Пунктом 4.1 іпотечного договору передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем основного зобов'язання, іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Способи звернення стягнення на предмет іпотеки визначені у п.4.5 іпотечного договору, серед яких і такий спосіб звернення стягнення як на підставі рішення суду.

У пункті 4.6 цього ж договору передбачено, що у разі звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду, реалізація предмета іпотеки здійснюється у спосіб, зазначений у відповідному рішення і, зокрема, шляхом продажу предмета іпотеки іпотекодержателем від свого імені будь-якій особі покупцеві на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому ст. 38 Закону України «Про іпотеку».

Відмовляючи банку у задоволенні його позовних вимог про звернення стягнення на переданий в іпотеку житловий будинок, що належить відповідачці, в рахунок погашення кредитної заборгованості, суд першої інстанції, посилаючись на Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», виходив з неможливості звернення стягнення на предмет іпотеки, т.я. будинок є постійним місцем проживання відповідачки, його площа не перевищує 250кв.м, кредитні кошти надавалися в іноземній валюті на придбання будинку АДРЕСА_1.

Проте, з таким висновком суду, колегія суддів не може погодитися, оскільки в порушення ч.1 ст. 360-7 ЦПК України судом не враховані правові позиції, висловлені Верховним Судом України у справі №6-58-цс15 від 27 травня 2015 року.

В цій правовій позиції зазначено таке: з огляду на статтю 3 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» він носить тимчасовий характер і втрачає чинність з дня набрання чинності законом, який врегульовує питання особливостей погашення основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті, порядок погашення (урахування) курсової різниці, що виникає у бухгалтерському та/або податковому обліку кредиторів та позичальників, а також порядок списання пені та штрафів, які нараховуються (були нараховані) на таку основну суму заборгованості.

За своїм змістом Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» встановлює порядок вирішення спорів щодо примусового звернення стягнення на предмет застави та іпотеки, а саме: визначає, що за певних умов та протягом певного проміжку часу таке стягнення не проводиться.

Оскільки Законом не призупиняється дія будь-яких нормативних актів у сфері регулювання кредитних правовідносин, зокрема тих, що визначаються правові підстави для звернення в судовому порядку стягнення на відповідні предмети забезпечення, його чинність на час вирішення спору сама по собі не може бути підставою для відмови в захисті порушеного права.

Таким чином, відмовляючи банку у задоволенні його позовних вимог з посиланням на вищезазначений Закон, суд першої інстанції постановив незаконне рішення, яке підлягає скасуванню з ухваленням нового.

Колегія суддів вважає, що позов публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» підлягає частковому задоволенню, а саме в частині звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом надання банку права від свого імені продати будь-якій особі предмет іпотеки.

Щодо вимог банку про надання йому права на отримання витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форми власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ «Укрсоцбанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмета іпотеки, то ці вимоги є такими, що не обґрунтовані законом та не передбачені умовами договору, тому вони задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, в силу ст.ст. 589, 590, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 38-40 Закону України «Про іпотеку», колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» задовольнити.

Рішення Бериславського районного суду Херсонської області від 27 серпня 2015 року скасувати і ухвалити нове.

Позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» задовольнити частково.

У рахунок погашення заборгованості ОСОБА_5 перед публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» за кредитним договором від 12 червня 2008 року у розмірі 68552,53 доларів США, еквівалентних 547940,37 грн. станом на 21 січня 2014 року, яка складається із: заборгованості за кредитом 36450,48 доларів США, еквівалентних 291348,68 грн.; заборгованості за відсотками - 27046,82 доларів США, еквівалентних 216185,21 грн.; пені за несвоєчасне повернення кредиту - 1634,61 доларів США, еквівалентних 13065,44 грн.; пені за несвоєчасне повернення відсотків - 3420,62 доларів США, еквівалентних 27341,03 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки: житловий будинок загальною площею 101,6кв.м, житловою площею 42,4кв.м, що знаходиться по АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_5 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 13 квітня 2000 року шляхом продажу вказаного предмета іпотеки з укладенням від свого імені договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, за початковою ціною предмета іпотеки 227655 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» витрати по сплаті судового збору у сумі 4780,75 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього ж часу може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: (підпис)

Судді: (два підписи)

З оригіналом згідно:

Суддя: Л.П.Прокопчук