Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.11.2015 Справа №607/11487/15-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі :

головуючого Ромазана В.В.

при секретарі Буцик О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про захист честі, гідності, ділової репутації, спростування недостовірної інформації та відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про захист честі, гідності, ділової репутації, спростування недостовірної інформації та відшкодування матеріальної та моральної шкоди, посилаючись на те, що відомості, опубліковані у статті під назвою «Пяний автомайданівець кришує пяного начальника ДАІ м. Тернопіль», авторами якої є ОСОБА_2 та ОСОБА_3, яка розміщена на сайті http://dk-zaxid.com/, власником якого являється ОСОБА_4, є недостовірною, такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію позивача. Такими відомостями вважає наступне: «24 травня 2015 р. журналістами «Дорожній Конроль Тернопіль» з достовірних джерел стало відомо, що начальник ДАІ м. Тернопіль ОСОБА_1 пиячить в одному із кафе м. Тернополя та має намір керувати транспортним засобом у стані алкогольного спяніння. Прибувши на вказане місце ми побачили як ОСОБА_1 в компанії двох жінок розпиває горілку, а його транспортний засіб припаркований недалеко від входу». «Після двох годин застілля пану ОСОБА_1 стало мало горілки і він докупив другу пляшку в супермаркеті «Сільпо». В загальному, ймовірно, того вечора головний ДАІшник міста випив 1,5 л. горілки за чотири години. Захотівши їхати додому він сів в свій автомобіль та побачивши одного з журналістів «Дорожній Конроль Тернопіль» він швидко помінявся місцями з іншим пасажиром». «Після зупинки головний ДАІшник м. Тернополя почав себе поводити досить агресивно, хотів втекти з місця події. На питання чи вживав алкоголь сказав: так, вживав і «шо» дальше. Зрозумівши «шо» дальше буде почав погрожувати журналістам». «Зрозуміло начальника треба прикрити». «ОСОБА_5 пан ОСОБА_1 не один в той вечір вживав спиртні напої та викликав собі на допомогу пяного автомайданівця, сподіваючись що він зможе чимось допомогти. Привик до їхнього кришування, адже саме «Автомайдан Тернопіль» рекомендував його на цю посаду». «Через 30 хвилин приїхав екіпаж ДАІ з «Драгером» та водій пройшов огляд на стан алкогольного спяніння. Прилад показав три нулі. Ми вибачились перед водієм за завдані незручності та побажали щасливої дороги». Поширена відповідачами інформація є недостовірна, оскільки 24 травня 2015 року позивач у вільний від роботи час в одному із кафе м.Тернополя був запрошений на вечерю. Маючи намір залишити кафе, до нього та його товариша підійшли відповідачі та почали вимагати проходження огляду на стан алкогольного сп»яніння. При цьому стверджували, що позивач має намір керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп»яніння. Жодних доказів намірів керування транспортним засобом у стані алкогольного сп»яніння у відповідачів не було. Факт знаходження його автомобіля біля кафе та його перебування біля нього, відповідачі оцінили неадекватно, зробивши неправильний висновок про намір позивача керувати ним. Не підтверджується відповідними доказами те, що «…прибувши на вказане місце ми побачили як ОСОБА_1 в компанії двох жінок розпиває горілку, а його транспортний засіб припаркований недалеко біля входу, а також що «після двох годин застілля пану ОСОБА_1 стало мало горілки і він купив другу пляшку в супермаркеті «Сільпо». В загальному, ймовірно, того вечора головний ДАІшник міста випив 1,5 л. горілки за чотири години. Зазначені твердження не відповідають дійсності, оскільки відповідачі не були особисто присутні у закладі громадського харчування, де перебував позивач, не бачили процес споживання алкоголю особисто ним та не мають підстав стверджувати про кількість випитого. Також твердження відповідачів про те, що «захотівши їхати додому, позивач сів у свій автомобіль та побачивши одного з журналістів «Дорожній контроль Тернопіль» позивач швидко помінявся місцями з іншим пасажиром є наміром дискредитувати його перед суспільством. Також, на думку позивача є хибним твердження зазначене у статті про те, що він хотів втекти з місця події, оскільки такого наміру у ОСОБА_1 не було. Крім цього, не відповідає дійсності твердження зазначене у спірній статті про те, що позивач нібито погрожував відповідачам, а також про те, що «..начальника треба прикрити». Зазначив, що відповідачі своїми діями завдали йому значної моральної шкоди, яку він оцінює в розмірі 5 000 грн. Крім того, перебуваючи у стані постійного нервового напруження, викликаного опублікованою в мережі Інтернет статтею, у ОСОБА_1 різко погіршився стан здоровя, зокрема, постійно підвищувався тиск, турбували постійні сильні головні болі. У звязку з цим, із 02.06.2015 року до 12.06.2015 року він знаходився на стаціонарному лікуванні у лікарні сектора медичного забезпечення УМВС України в Тернопільській області. За час перебування на лікуванні, ним понесено значні витрати на ліки, зокрема витрачено суму в розмірі 2 026 грн. 91 коп. Крім того, згідно направлення №791 від 12.06.2015 року, для закріплення результатів пройденого лікування, у звязку з нестабільним станом здоровя, позивача направлено на лікування до КУТОР «Микулинецька обласна фізіотерапевтична лікарня реабілітації».

Просить зобовязати відповідачів спростувати поширену ними недостовірну інформацію шляхом розміщення тексту спростування на веб-сайті http://dk-zaxid.com/, тим же шрифтом, під заголовком «Спростування», у строк - не пізніше місяця з дня набрання рішенням законної сили, наступного змісту: «29 травня журналісти «Дорожній Контроль Тернопіль» стали очевидцями того, як начальник ДАІ м. Тернопіль ОСОБА_1 відпочивав в одному із кафе м. Тернополя. Журналістами «Дорожній Контроль Тернопіль» не встановлено який саме напій пан ОСОБА_1 придбав у супермаркеті «Сільпо» та не обчислено кількості випитого алкоголю, зважаючи на те, що вони не були особисто присутні у кафе у той час, коли там знаходився ОСОБА_1 ОСОБА_1 не мав наміру керувати транспортним засобом у стані алкогольного спяніння. Для керування транспортним засобом він передав документи на автомобіль іншій особі, яка перебувала поруч з ним та має право керувати транспортним засобом. Після зупинки, керівник відділення ДАІ з обслуговування м. Тернополя, підпорядкованого УДАІ УМВС України в Тернопільській області вів себе цілком адекватно, відповідно до ситуації, створеної журналістами «Дорожній Контроль Тернопіль» та не мав наміру втікати з місця, де відбувалася розмова. Жодних погроз в адресу журналістів, які давали б реальні підстави для побоювання за життя чи здоровя, а також погроз знищення майна від ОСОБА_1, не було. Підстав для «прикриття» начальника підлеглими ОСОБА_1 не було, оскільки працівники ДАІ, які приїхали на виклик журналістів «Дорожній Контроль Тернопіль», здійснювали огляд на стан спяніння не начальника ДАІ м. Тернополя, а особу, яка його супроводжувала. Жодних осіб, на чию допомогу прийшлось би сподіватися, ОСОБА_1 в той вечір не викликав та особисто не залучав до спілкування з журналістами. Поряд з цим, зазначаємо про неправдивий характер інформації про «кришування» ОСОБА_1 громадською організацією «Автомайдан Тернопіль». Призначення ОСОБА_1 відбулося не за рекомендацією ГО «Автомайдан Тернопіль», а в порядку, встановленому Положенням про Державну автомобільну інспекцію Міністерства внутрішніх справ, яке затверджене постановою Кабінету ОСОБА_6 України від 14 квітня 1997 р. за N 341». Також просить стягнути з відповідачів 5 000 грн. завданої йому моральної шкоди та 2 026 грн. 91 коп., витрачених на придбання медичних препаратів.

Представник ОСОБА_1 ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просить суд їх задовольнити, з підстав викладених у позовній заяві.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 повторно в судове засідання не зявилися з невідомої суду на те причини, хоча про день та час розгляду справи повідомлялися неодноразово та належним чином, що підтверджується документально.

Відповідно до ч.3 ст.169 ЦПК України якщо суд не має відомостей про причину неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів та постановляє заочне рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Таким чином, суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив.

29 травня 2015 року на сайті http://dk-zaxid.com/, під посиланням http://dk-zaxid.com/articles/ternopil/73_p_avtomaydan_vec_krishu_p_yanogo_nachal_nika_da_m_ternop_l, ДК «Захід» - юридично-правова газета, розміщено статтю під заголовком «Пяний автомайданівець кришує пяного начальника ДАІ м. Тернопіль».

Співзасновниками зазначеного сайту відповідно до інформації розміщеному на ньому є ОСОБА_4 та ОСОБА_7.

У зазначеній статті статті «Пяний автомайданівець кришує пяного начальника ДАІ м. Тернопіль», її авторами, зокрема зазначено:

«24 травня 2015 р. журналістами «Дорожній Контроль Тернопіль» з достовірних джерел стало відомо, що начальник ДАІ м. Тернопіль ОСОБА_1 пиячить в одному із кафе м. Тернополя та має намір керувати транспортним засобом у стані алкогольного спяніння. Прибувши на вказане місце ми побачили як ОСОБА_1 в компанії двох жінок розпиває горілку, а його транспортний засіб припаркований недалеко від входу. Ми почали спостерігати за подальшим розвитком подій. Після двох годин застілля пану ОСОБА_1 стало мало горілки і він докупив другу пляшку в супермаркеті «Сільпо». В загальному, ймовірно, того вечора головний ДАІшник міста випив 1,5 л. горілки за чотири години. Захотівши їхати додому він сів в свій автомобіль та побачивши одного з журналістів «Дорожній Контроль Тернопіль» він швидко помінявся місцями з іншим пасажиром. Ним пізніше виявився син власника бару в якому ОСОБА_1 «відпочивав». Нами були прийняті міри для зупинки цього транспортного засобу для перевірки водія на стан алкогольного спяніння. Після зупинки головний ДАІшник м. Тернополя почав себе поводити досить агресивно, хотів втекти з місця події. На питання чи вживав алкоголь сказав: так, вживав і "шо" дальше. Зрозумівши «шо» дальше буде почав погрожувати журналістам: «Ви про це пожалієте, сказав пан ОСОБА_1, я твою машину бачив (називає д/н автомобіля та марку, модель), розуму треба було хватити, ***, щоб я після того як посидів в кабаку їхав за рульом п'яний. Це треба розум мати, ***. Я не такий *** як тобі здається». На запитання в чому проблема пан ОСОБА_1 відповів: "в вас проблема". Тішить що ми стали проблемою для головного ДАІшника міста і не даємо йому змоги п'яному їхати за кермом. За 15 хвилин приїхав екіпаж ДАІ, але без "Драгера", намагались відмовитись від обстеження водія. Зрозуміло, начальника треба прикрити. І тут ОСОБА_1 терміново потрібно їхати на ДТП. На питання, що п'яний керівник там буде робити - відповіді немає. Залишилась остання соломинка - дзвінок товаришу. Через декілька хвилин на місце події приїхав член ГО "Автомайдан Тернопіль" ОСОБА_8. Крім того ОСОБА_9 представився журналістом та членом «Української асоціації журналістів», хоча можливо він мав на увазі «Національну спілку журналістів України», що ще раз підтверджує його відношення до журналістської організації. На нашу вимогу показав посвідчення члена цієї організації, але відмовився називати засіб масової шформації в якому працює. При цьому від нього було чути різкий запах алкоголю з ротової порожнини. Видно пан ОСОБА_1 не один в той вечір вживав спиртні напої та викликав собі на допомогу пяного автомайданівця, сподіваючись що він зможе чимось допомогти. Привик ж їхнього кришування, адже саме «Автомайдан Тернопіль» рекомендував його на цю посаду. І справді пан ОСОБА_9, як вірний соратник та товариш, зразу «кинувся в бій»: почав захищати доблесного пяного ДАІшника та розказувати скільки разів він був в АТО. Хоча до цього часу не відомо в якій якості та в якому підрозділі ніс службу. Членство в «Національній спілці журналістів України» не завадило автомайданівцю називати журналістів: «биками» та неодноразово погрожувати. Через 30 хвилин приїхав екіпаж ДАІ з «Драгером» та водій пройшов огляд на стан алкогольного спяніння. Прилад показав три нулі. Ми вибачились перед водієм за завдані незручності та побажали щасливої дороги. Здавалося б все... Але це не так. Автомобіль, яким керувала дружина ОСОБА_8, на цій машині приїхав виручати ОСОБА_1, рухався в темну пору доби без габаритних вогнів та не працюючим стоп-сигналом. Журналісти «ДК Тернопіль» повідомили про правопорушення працівників ДАІ. Вони в свою чергу, треба віддати їм належне, склали протокол про адміністративне правопорушення та винесли постанову на місці. Пан ОСОБА_8 весь цей час поводив себе дуже агресивно та почав фотографувати присутніх журналістів та їхні транспортні засоби на свій персональний телефон. З якою метою він це робив незрозуміло. Можливо для передавання інформації третім особам для залякування журналістів «ДК Тернопіль». Методи притаманні справжньому автомайданівцю…»

У зазначеній статті не міститься відомостей щодо її автора (авторів) та вона не підписана.

У відповідності до ст.34 Конституції України, кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб і на свій вибір.

Згідно із ст..10 Європейської Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод» від 04 листопада 1950 року, яка ратифікована згідно Закону України від 17.07.1997 року №475/97-ВР, кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватись своїх поглядів і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України у п. 19 своєї постанови від 27.02.2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначити характер такої інформації та зясувати чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Відповідно до ст.30 Закону України «Про інформацію», ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлювання оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема вживання гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Таким чином відповідно до ст. 277 ЦК України, не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які будучи вираженням субєктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати.

Згідно із ст.17 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року, суди застосовують при розгляді справ Європейську Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду.

Більше того, сама по собі стаття 10 Конвенції не забороняє обговорення і поширення інформації, навіть якщо виникають серйозні сумніви щодо її вірогідності. Якби це було не так, то це означало б, що люди були б позбавленні права виражати свої погляди і думки про заяви, зроблені у засобах масової інформації, що накладало б необґрунтовані обмеження на свободу виражання поглядів, гарантовану статтею 10 Конвенції».

Рішенням Конституційного Суду України (справа про поширення відомостей) від 10 квітня 2003 року №8 рп/2003 установлено, що межі допустимої інформації щодо посадових та службових осіб можуть бути ширшими порівняно з межами такої інформації щодо звичайних громадян. Звернення громадян, в яких містяться певні відомості про недодержання законів посадовими або службовими особами, передаються чи повідомляються з метою їх перевірки уповноваженими на це законом іншими посадовими особами. Тому такі звернення не можуть вважатися поширенням відомостей, які порочать честь, гідність чи ділову репутацію або завдають шкоди інтересам посадової чи службової особи.

Крім того, у ст.3, 4, 6 Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації, схваленої 12 лютого 2004 року на 872-му засіданні Комітету ОСОБА_6 Європи, указується, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися «виставити» себе на публічне політичне обговорення, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами.

Суд вважає, що висловлювання автора, які викладені в опублікованій статті, яка міститься на сайті http://dk-zaxid.com/, під посиланням http://dk-zaxid.com/articles/ternopil/73_p_avtomaydan_vec_krishu_p_yanogo_nachal_nika_da_m_ternop_l, під заголовком «Пяний автомайданівець кришує пяного начальника ДАІ м. Тернопіль», вказані у позовній заяві та які просить визнати позивач такими, що не відповідають дійсності і порочать його ділову репутацію та честь, гідність, слід розцінювати за характером висловлювання як оціночні судження. У даних висловлюваннях не міститься образ чи наклепу та їх сформульовано як субєктивна думка автора з приводу події, яка мала місце 24 травня 2015 року за участю позивача. Також дані висловлювання носять не ствердний характер, оскільки у них зазначено, що «ОСОБА_10 має намір керувати транспортним засобом…,…ймовірно того вечора головний ДАІшник міста випив 1,5 л. горілки за чотири години…». Також, позивач на момент спірної публікації перебував на посаді начальника ДАІ м. Тернопіль, є особою, яка обіймає публічну посаду, а тому підлягає ретельному громадському контролю.

Також, суд вважає, що не підлягають до задоволення позовні вимоги ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Як вбачається із наявної при матеріалах справи виписки із медичної карти ОСОБА_1, останній перебував на лікуванні у лікарні сектора медичного забезпечення УМВС України в Тернопільській області, у період із 02.06.2015 р. по 12.06.2015 р. з приводу гіпертонічної хвороби ІІ-ї стадії. Проте, позивачем, на думку суду, не надано суду належних доказів, які б підтверджували, що саме внаслідок спірної публікації у нього виникла гіпертонічна хвороба ІІ стадії, з приводу чого він проходив медичне лікування.

Крім цього, згідно із п.11 Постанови пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року із послідуючими змінами «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», критична оцінка певних фактів і недоліків, думки та судження, не можуть бути підставою для задоволення вимог про відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Також, згідно із ч.1 ст.17 Закону України «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів» від 23.09.1997 року, у разі розгляду судом спору щодо завданої моральної (немайнової) шкоди між журналістом або засобом масової інформації як відповідачем та посадовою особою як позивачем, суд вправі призначити компенсації моральної (немайнової) шкоди лише за наявністю умислу журналіста чи службових осіб масової інформації.

Враховуючи наведене, а також те, що позивачем не представлено суду доказів про те, що наведеними публікаціями йому заподіяно моральну шкоду, суд вважає, що позов в частині моральної шкоди не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.10, 60, 209, 213, 214, 215 ЦПК України, ст.ст.34, 68 Конституції України, ст.ст. 16, 23, 270, 275, 276, 277, 297, 299, 1167 ЦК України, Законом України «Про інформацію», Законом України «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27 лютого 2009 року №1, суд,

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про захист честі, гідності, ділової репутації, спростування недостовірної інформації та відшкодування матеріальної та моральної шкоди -відмовити.

Рішення може бути переглянуте Тернопільським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддяОСОБА_11