Справа № 202/6720/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

13 листопада 2015 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

в складі: судді-Бєльченко Л.А

при секретарі- Терещук Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» ( далі Банк), треті особи Орган опіки та піклування Індустріальної районної в місті Дніпропетровську ради, приватний нотаріус Дніпропетровського нотаріального округу, ОСОБА_5, Індустріальний відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про визнання недійсними кредитного договору, договору іпотеки, зобов*язання вчинити певні дії, стягнення грошових коштів,

в с т а н о в и в :

Позивач звернулась до суду з даним позовом до відповідачів в інтересах малолітнього сина, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що вона разом із сином проживає у квартирі 22 будинку № 48 по пр.. Газети «Правда» в м. Дніпропетровську. Нещодавно їй стало відомо, що 11.06.2006 року її колишній чоловік, ОСОБА_3, продав вказану квартиру ОСОБА_4, а останній в той саме день, 11.06.2006 року, уклав договір іпотеки з ОСОБА_6, предметом якого була зазначена квартира.

Посилаючись на вимоги статтей 203, 215 ЦК України позивач просила визнати вказані правочини недійсними, оскільки на час відчуження спірної квартири ОСОБА_3 в цій квартирі вже проживав їх малолітній син, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, і для вчинення договору відчуження квартири необхідно було отримати попередню згоду органу опіки та піклування. Між тим, такої згоди надано не було, сторони, навіть, не звертались до органу опіки та піклування за отриманням такої згоди. Позивач зазначає, що відчуження спірної квартири не відповідає вимогам закону, оскільки порушує права малолітньої дитини, іншого житла в ОСОБА_2О немає.

Також позивач просила суд зобов*язати приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу, ОСОБА_5, виключити з Єдиного реєстру заборони відчуження запис № 3905273 від 18.10.2006 року про реєстрацію обтяження на квартиру 22 будинку № 48 по пр.. Газети «Правда» в м. Дніпропетровську; виключити з Державного реєстру іпотек запис № 3905273 від 18.10.2006 року про реєстрацію іпотеки на квартиру 22 будинку № 48 по пр.. Газети «Правда» в м. Дніпропетровську. Позивач просила суд повернути вказану квартиру ОСОБА_3 , а з нього на користь ОСОБА_4 стягнути 301039, 0 гривень.

В судовому засіданні 06.10.2015 року позивач ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_2О підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити.

В подальшому позивач в судові засідання не з*являлась , направила до суду заяву про розгляд справи за її відсутності ( а.с.52 ).

Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги визнав, зазначивши, що спірну квартиру він придбав до реєстрації шлюбу з ОСОБА_1 13.01.2006 року в них народився син, ОСОБА_2, який з дня народження проживав в цій квартирі. 11.10.2006 року він продав спірну квартиру ОСОБА_4, який на той час був його партнером по бізнесу. Після оформлення квартири на ім.*я ОСОБА_4А . останній оформив кредит в ОСОБА_6 та передав спірну квартиру в іпотеку. У 2009 році він розірвав шлюб з позивачем і пішов зі спірної квартири, а ОСОБА_1 і його малолітній син і досі проживають в ній. Відповідач ОСОБА_3І просив суд задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1, оскільки він не звертався за наданням дозволу на відчуження квартири до органу опіки та піклування, а в квартирі проживала малолітня дитина.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з*явився, на адресу суду ОСОБА_4 направив заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги визнає повністю, оскільки відчуження квартири вчинено без отримання попередньої згоди органу опіки та піклування. Він знав, що в квартирі проживає малолітня дитина, але про інтереси дитини вони з ОСОБА_3І не замислювались. Спірною квартирою він не користувався жодного дня, вона перебуває у користування сім*ї ОСОБА_3. Просив суд позовні вимоги задовольнити, справу розглядати за його відсутності ( а.с. 40).

Представник відповідача ОСОБА_6, ОСОБА_7, позовні вимоги не визнала та зазначила, що під час укладання угод : договору купівлі продажу між ОСОБА_3І та ОСОБА_4 та договору іпотеки між ОСОБА_4А та ОСОБА_6 норм діючого законодавства порушено не було. Під час укладання договору купівлі- продажу ОСОБА_3І надав нотаріусу документи та відповідну заяву, які свідчили, що в разі укладання цієї угоди, права малолітніх або неповнолітніх порушені не будуть. Представник відповідача вважає, що підстав для задоволення позовних вимог позивача немає, тому просила суд відмовити позивачеві у задоволені позову.

Представник третьої особи Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції , ОСОБА_8 в судовому засіданні 06.10.2015 року просив суд вирішити спір на підставі діючого законодавства.

Представник третьої особи органу опіки та піклування в судове засідання не з*явився, направив на адресу суду заяву з проханням розглядати справу без участі представника органу опіки та піклування, враховуючи інтереси дитини ( а.с. 58).

Третя особа, приватний нотаріус ДМНО , ОСОБА_5 в судове засідання не з*явилась, направила на адресу суду письмове пояснення, із якого вбачається, що 11.10.2006 року до неї звернулись ОСОБА_3 і ОСОБА_4, які просили посвідчити договір купівлі - продажу квартири 22 будинку № 48 по пр.. Газети «Правда» в м. Дніпропетровську та договору іпотеки з ВАТ КБ «Надра» та надали їй документи, необхідні для посвідчення договору купівлі - продажу квартири, а саме : паспорти на ім.*я ОСОБА_3 та ОСОБА_4, довідку із КЖЄП № 26 про склад сім*ї, договір купівлі - продажу від 02.12.2002 року на ім.*я ОСОБА_3, реєстраційне посвідчення на цю квартиру та витяг з реєстру для продажу квартири. Після перевірки в реєстрі обтяжень та на підставі вищезазначених документів нею був підготовлений договір купівлі - продажу. Після ознайомлення з договором і розрахунком грішми в окремій кімнаті, сторони повідомили, що претензій один до одного не мають. Після того вона, нотаріус, виготовила договір купівлі - продажу на спеціальному бланку, де були поставлені підписи сторін. Потім нею були внесені запису до реєстру нотаріальних дій, де сторони теж поставили свої підписи. В цей же день ОСОБА_4 уклад договір іпотеки з ОСОБА_6, предметом якого була вищезазначена квартира.

Суд, вислухавши позивача, відповідача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_6, дослідивши письмові пояснення відповідача ОСОБА_4, третьої особи - приватного нотаріуса ДМНО ОСОБА_5, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_3І на підставі договору купівлі - продажу від 02.12.2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу, ОСОБА_9, і зареєстрованого в реєстрі за номером 3090, належала квартира АДРЕСА_1Правда» в м. Дніпропетровську ( 11).

10.06.2005 року ОСОБА_3І зареєстрував шлюб з ОСОБА_1, позивачем у справі. 13.01.2006 року в них народився син, ОСОБА_2 ( а.с. 6,7).

Судом встановлено, що 11.10.2006 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладений договір купівлі - продажу квартири № 22 в будинку № 48 по пр.. Газети «Правда» в м. Дніпропетровську. З пункту шостого цього договору вбачається, що правочин не суперечить правам і інтересам малолітніх, неповнолітніх та непрацездатних дітей.

Із направлених приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_5 на адресу суду копій документів, які надавались сторонами до вчинення цієї угоди вбачається, що ОСОБА_3 своєю заявою від 11.10.2006 року стверджував, що при укладанні договору про продаж квартири АДРЕСА_1Правда» в м. Дніпропетровську права малолітніх та неповнолітніх не порушені та не обмежені, та надав довідку із КЖЕП, яка свідчить про те, що на момент продажу в квартирі проживає лише ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 ( а.с.64 ).

11.10.2006 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 був укладений договір іпотеки, предметом якого є спірна квартира ( а.с.79).

Відповідно до ст.. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі , встановленій законом.

Згідно із частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення стороною ( сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою статті 203 цього Кодексу.

В статті 18 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що діти - члени сім*ї наймача або власника жилого приміщення, мають право користування займаним жилим приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Статтею 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» встановлено, що для вчинення будь - якого правочину щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідно попередній дозвіл органу опіки та піклування.

Судом встановлено, що на момент відчуження спірної квартири ОСОБА_3 малолітній ОСОБА_2 не був зареєстрований в цій квартирі, про що ОСОБА_3 надав нотаріусу відповідну довідку із КЖЕП. Даних про те, що малолітній ОСОБА_2 на час укладання спірної угоди проживав в цій квартирі у нотаріуса також не існувало. Сам же ОСОБА_3І не повідомив нотаріуса під час відчуження квартири, що в ній проживає малолітня дитина.

Про те, що малолітній ОСОБА_2О . не був зареєстрований у спірній квартирі на момент її відчуження не заперечувала і позивач в судовому засіданні.

Відповідно до статей 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 59 цього Кодексу встановлено, що докази мають бути належними.

За встановлених судом обставин по справі, суд вважає, що позивач не довела, не надала суду відповідних доказів того, що оспорювані нею правочини : договір купівлі продажу та договір іпотеки вчинені з порушенням вимог діючого законодавства.

Керуючись ст. ст.10, 11, 58,60, 209, 213-215 ЦПК України , ст.ст. 203,215 Цивільного кодексу України , суд-

В И Р І Ш И В :

Відмовити ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_2 в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» , треті особи Орган опіки та піклування Індустріальної районної в місті Дніпропетровську ради, приватний нотаріус Дніпропетровського нотаріального округу, ОСОБА_5, Індустріальний відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про визнання недійсними кредитного договору, договору іпотеки, зобов*язання вчинити певні дії, стягнення грошових коштів.

На рішення може бути подана апеляція до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня проголошення рішення через суд першої інстанції. Особи, які брали участь у справі, але були відсутні під час проголошення рішення , можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя - Бєльченко Л.А.