Номер провадження 2/756/381/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2015 року Оболонський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді - Яценко Н.О.

при секретарі - Супрун А.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: служба у справах дітей Святошинської РДА в м.Києві про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

01.09.2014 року позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом до відповідача. В обґрунтування позову вказує, що 15.04.2011 року між нею та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 було розірвано шлюб, про що свідчить рішення Святошинського районного суду міста Києва.

Від шлюбу мають неповнолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьком якої згідно актового запису про народження дитини є ОСОБА_2.

На даний час неповнолітня дитина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні, аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 не надає.

Батько дитини ОСОБА_2 разом з ними не проживає. Після розлучення останній перестав приділяти увагу доньці та повністю самоусунувся від участі у її вихованні та утриманні. Він не піклується про її фізичний стан і духовний розвиток, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема : не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову її виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожний окремо, так і в сукупності можна розцінювати як ухилення від виховання дитини так і свідомого нехтування батьком своїх зобов*язань.

Посилаючись на ст.ст. 150, 155, 164, 165 СК України просить суд позбавити ОСОБА_2, батьківських прав , щодо неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

В судових засіданнях позивач та її представник позов підтримали, з обставин викладених в позові та просили суд позов задовольнити. В судовому засіданні позивач також пояснювала , що ОСОБА_3 взагалі не пам*ятає свого біологічного батька та не спілкується з ним. У неї на даний час інша сім*я і дитина вважає своїм батьком її чоловіка ОСОБА_8 та називає його батьком. Після розірвання шлюбу з ОСОБА_2, місце проживання вона не змінювала, а тому відповідач мав можливість спілкуватися з дитиною.

Відповідач в судових засіданнях проти вимог про позбавлення його батьківських прав заперечував та просив відмовити в позові. В свою чергу звертався до суду з зустрічним позовом про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та участь батька у вихованні дитини, який судом залишено без розгляду. В судове засідання призначене на 10.11.2015 року відповідач не з*явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, суд вважає за можливе закінчити розгляд без його участі, оскільки справа тривалий час знаходилася в провадженні суду і відповідач не позбавлений був можливості надати суду свої пояснення на позов та докази на спростування доводів позивача.

Представник третьої особи - представник служби у справах дітей Святошинської РДА в м.Києві позов підтримала . Зазначивши, що комісією з питань захисту прав дитини Святошинської РДА в м.Києві 13.05.2015 року було прийнято рішення проте, що ОСОБА_2 доцільно позбавити батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Вислухавши пояснення сторін, представника позивача та третьої особи, свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд встанови наступне.

12.12.2009 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстровано шлюб.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року народилася дитина ОСОБА_3, батьками якої є сторони по справі.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 15.04.2011 року шлюб розірвано. Дитина після розірвання шлюбу проживає з матір*ю.

Свідок ОСОБА_4 , яка є рідною сестрою позивачки, суду пояснила, що відповідач з дитиною не спілкується з 2012 року, не вітає її з святами, з Днем народження. ОСОБА_8, свого вітчима, ОСОБА_3 називає батьком. ОСОБА_2 надав свою згоду на зміну прізвища дитини. Ніхто з родини ОСОБА_2 з дитиною не спілкується. ОСОБА_5 не чинить та не чинила йому перешкод у спілкуванні з донькою. В період розгляду справи в суді батько до дитини також не приходив.

Свідок ОСОБА_6 суду пояснила , що вона є хрещеною ОСОБА_3. З ОСОБА_1 знайома з 2005 року , а з ОСОБА_2 познайомилася в 2009 році. Спочатку коли ОСОБА_1 завагітніла, то ОСОБА_2 не хотів на ній одружуватися, не бажав народження дитини, а потім одружилися, проте шлюб розірвали. Останній раз бачила ОСОБА_2 у ОСОБА_3 на Дні народженні, коли святкували її перший рік народження. Потім дитиною не цікавився.

Відповідач в судовому засіданні пояснював, що після розлучення мав можливість спілкуватися з дитиною , однак на даний час доньку йому позивачка не надає, відмовляє в спілкуванні.

Суду пояснював, що прізвище дитини було змінено 23.05.2014 року з «ОСОБА_3» на «ОСОБА_3» за його згодою на вимогу колишньої дружини , своє бажання змінити прізвище дитини, вона мотивувала тим, що вона зареєструвала новий шлюб та хоче , щоб у дочки було одне прізвище з нею.

Окрім того, в судовому засіданні посилався на те, що 15.01.2013 року звертався до служби у справах дітей Святошинського району м.Києва , з проханням визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з дочкою, проте отримав листа 12.02.2013 року в якому було вказано, що служба неодноразово намагалася зв*язатися по телефону з колишньою дружиною та направляла запрошення на співбесіду, однак вона не з*являлася.

Однак слід зазначити, що таке звернення мало разовий характер і лише після звернення позивачки до суду з позовом про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав , ним було подано до суду зустрічний позов 31.10.2014 року про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною.

Як убачається з висновку Святошинської РДА в м.Києві від 28.05.2015 року ОСОБА_2 на засіданні комісії повідомив, що після розлучення намагався бачитися з дитиною, але мати чинила перешкоди щодо його зустрічі з дочкою. З цього питання він звертався до служби у справах дітей щодо усунення перешкод у спілкуванні з ОСОБА_3, але до суду з даного питання з позовною заявою так і не звернувся. На прохання колишньої дружини, у 2013 році він надав згоду на зміну прізвища дитини. ОСОБА_2 виявив бажання налагодити взаємостосунки з дочкою, яку не бачив більше двох років. З огляду на це батькові дитини члени комісії рекомендували залучити до роботи з дитиною психолога дитячого садочка, який відвідує малолітня, з метою з*ясування психологічного стану дитини та заслухати дане питання на наступному засіданні.

22.04.2015 року відбулося засідання комісії де вдруге було заслухано батьків малолітньої ОСОБА_3 ОСОБА_1 зазначила, що ОСОБА_2 у садочок до дитини не приходив з 2012 року та що він був згоден підписати нотаріальну заяву про позбавлення його батьківських прав , але передумав та надав згоду лише на зміну прізвища дитини.

ОСОБА_2 повідомив, що до дитини не приходив і не намагався її побачити 2,5 роки , оскільки не хотів створювати конфліктну ситуацію в родині колишньої дружини. Аліменти почав сплачувати після звернення ОСОБА_1 до суду з позовною заявою. До цього фінансової участі у житті дитини батько не приймав. ОСОБА_2 було зобов*язано зробити певні кроки для налагодження стосунків з дитиною.

Відповідно до заключення практичного психолога дошкільного закладу № 257 Дар*я має адекватне ставлення до життя, батька на малюнку дитина не зазначає.

На черговому засіданні комісії від 13.05.2015 р. ОСОБА_2 повідомив , що 06.05.2015 року він відвідав дитячий садочок де поспілкувався з завідуючою та психологом закладу. З дочкою йому не вдалося зустрітися, так як ОСОБА_3 не було в садочку через карантин. Зустрітися з дитиною поза межами дошкільного навчального закладу батько не намагався, хоча зі слів матері дитини вона була готова зустрітися з ним на території Святошинського районного центру соціальних служб для дітей сім*ї та молоді в присутності спеціалістів Центру. ОСОБА_2 наголосив на тому, що йому такого варіанту не пропонували.

Члени комісії дійшли висновку, що ОСОБА_2 почав робити певні кроки для налагодження стосунків з дочкою лише після звернення матері дитини до суду з позовом про позбавлення його батьківських прав та на підставі рекомендацій членів комісії.

Комісією з питань захисту прав дитини Святошинської районної у м.Києві державної адміністрації від 13.05.2015 року було прийнято рішення про те , що ОСОБА_2 доцільно позбавити батьківських прав відносно малолітньої дочки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2.

Матеріали справи також містять копію заяви адресовану до Святошинського районного суду міста Києва про визнання ним позову про позбавлення батьківських права, написання якої ОСОБА_2 не спростував. Тобто, написанням даної заяви він також фактично визнав, що він самоусунувся у виконанні батьківських обов*язків.

В ході розгляду справи позивачка пояснювала, що справа перебуває в провадженні суду майже рік, проте відповідач за цей період дитину навіть не привітав з Днем народження. Також зазначала , що влітку 2015 року садочок не працював через карантин, а тому відповідач не зміг поспілкуватися з дитиною, проте з 01.09.2015 року ОСОБА_3 відвідує садочок, проте батько не приходив.

З довідки дошкільного закладу № 257 убачається, що ОСОБА_2 не приймав участі у житті дитини.

Згідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

При постановленні законного й справедливого рішення, суд враховує положення Європейської Конвенції «Про права дитини», в ч.2 ст.6 в якій зазначено, що держави учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини, а в. ч.1 ст.19 зазначено, що держава вживає всіх необхідних заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань по відношенню до дитини.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку що позов підлягає задоволенню так як судом встановлені обставини які свідчать про те, що відповідач ухиляється від виконання обов'язку по вихованню своєї доньки.

На підставі викладеного, керуючись Європейською Конвенцією «Про права дитини»ст.ст. 150, 164 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 10, 57, 60, 169, 208, 209, 212, 213, 215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа : служба у справах дітей Святошинської РДА в м.Києві про позбавлення батьківських прав задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьківських прав, щодо неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя :