УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого суддів: Штелик С.П., Завгородньої І.М., Коротуна В.М., Іваненко Ю.Г., Попович О.В.,
розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду м. Києва від 23 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» (далі - ПАТ АБ «Укргазбанк») звернулося до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 23 січня 2004 року між Відкритим акціонерним товариством акціонерним банком «Укргазбанк» (далі - ВАТ АБ «Укргазбанк»), правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк», та ОСОБА_6 (позичальник) був укладений кредитний договір № 13, відповідно до умов якого банк надав позичальнику споживчий кредит у сумі 14 900 дол. США для придбання автомобіля «Фольцваген» на строк з 23 січня 2004 року по 23 січня 2009 року із сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 15 % річних.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 14 вересня 2009 року на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» стягнуто з ОСОБА_6 суму боргу за кредитом та нарахованими відсотками в розмірі 1 256,03 дол. США та пеню в розмірі 1 тис. грн. Вказане рішення виконано ОСОБА_6 19 квітня 2011 року.

ПАТ АБ «Укргазбанк» за період з 23 березня 2009 року (після здійснення розрахунку за попереднім позовом) по 19 квітня 2011 року (по день повного погашення заборгованості за кредитним договором) були нараховані відсотки за користування кредитом в розмірі 373,75 дол. США та пеня, що підлягають стягненню з ОСОБА_6

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 09 липня 2014 року позов ПАТ АБ «Укргазбанк» залишено без задоволення.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 23 жовтня 2014 року рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 14 вересня 2009 року скасовано, ухвалено нове рішення. Позов ПАТ АБ «Укргазбанк» задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_6 на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 7,59 дол. США, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 18 вересня 2014 року 99 грн 29 коп., пеню - 7 993 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат. У решті позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просив скасувати рішення апеляційного суду м. Києва від 23 жовтня 2014 року, залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права.

Перевіривши наведені у касаційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню на таких підставах.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 23 січня 2004 року між ВАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_6 був укладений кредитний договір № 13, відповідно до умов якого банк надав позичальнику споживчий кредит у сумі 14 900 дол. США для придбання автомобіля «Фольцваген» на строк з 23 січня 2004 року по 23 січня 2009 року із сплатою процентів за користування кредитними коштами у розмірі 15 % річних.

ОСОБА_6 не належним чином виконував свої зобов'язання перед банком у частині повернення суми отриманого кредиту та сплати нарахованих відсотків, а тому 10 квітня 2009 року ПАТ АБ «Укргазбанк» звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості станом на 23 березня 2009 року: 1 231,79 дол. США - заборгованість за тілом кредиту, 27,24 дол. США - заборгованість за процентами, 4 154 208 грн 67 коп. - пеня за несвоєчасне погашення кредиту та за несвоєчасну сплату процентів.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 14 вересня 2009 року позов ПАТ АБ «Укргазбанк» задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_6 суму боргу за кредитом та нарахованими відсотками в розмірі 1 259,03 дол. США та пеню в розмірі 1 тис. грн, оскільки суд зменшив її розмір відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 14 вересня 2009 року було виконано ОСОБА_6 в повному обсязі 19 квітня 2011 року, в зв'язку з чим ВДВС Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві винесена постанова про закінчення виконавчого провадження.

Станом на 26 листопада 2013 року заборгованість ОСОБА_6 перед ПАТ АБ «Укргазбанк» становить: за відсотками з 23 березня 2009 року по 19 квітня 2011 року в розмірі 373,75 дол. США; пеня за несвоєчасну сплату процентів, розрахована за період з 27 листопада 2010 року по 26 листопада 2013 року, - 815 769 грн 74 коп.; пеня за несвоєчасну сплату кредиту за період з 27 листопада 2010 року по 19 квітня 2011 року - 354 445 грн 11 коп.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції керувався ст. ст. 256, 266, ч. 4 ст. 267 ЦК України та виходив з того, що банк дізнався про порушення свого права в частині несплати відповідачем процентів, нарахованих на суму боргу, та відповідно штрафних санкцій за несвоєчасне повернення кредиту та процентів у квітні 2009 року, в ході розгляду справи судом у 2009 році не заявляв будь-яких вимог до відповідача щодо сплати процентів, починаючи з квітня 2009 року і до повного погашення заборгованості, звернувся до суду з позовом лише 25 лютого 2014 року.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи частково позовні вимоги, колегія суддів апеляційного суду виходила з того, що відповідно до умов кредитного договору позичальник зобов'язався сплачувати проценти за користування кредитом щомісячно у валюті кредиту в розмірі 15 % річних на рахунок НОМЕР_1 у ВАТ АБ «Укргазбанк» не пізніше останнього банківського дня місяця, а також у день закінчення строку, на який надано кредит, відповідно до п. 1.1 цього договору, або в день дострокового погашення заборгованості за кредитом.

З матеріалів справи вбачається, що проценти нараховувались банком починаючи з 23 березня 2009 року і по 19 квітня 2011 року, з позовом до суду банк звернувся 18 лютого 2014 року, а тому вимоги про стягнення відсотків за період з 18 лютого 2011 року є такими, що заявлені в межах строку позовної давності.

Крім того, згідно з матеріалами справи рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 14 вересня 2009 року було виконане 04 березня 2011 року, що підтверджується квитанцією про сплату коштів на рахунок ВДВС Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві.

Також апеляційний суд, стягуючи з відповідача пеню за несвоєчасне погашення кредиту та несвоєчасну сплату процентів, керувався положенням п. 3.3.2 кредитного договору, за яким за порушення строків повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом необхідно сплачувати банку суму боргу, а також пеню в розмірі 25 % від суми невиконаного зобов'язання за кожен день прострочення платежу від дня виникнення такої прострочки до повного погашення заборгованості, але в межах строків позовної давності.

Сторони погодили, що строк позовної давності за цим договором встановлюється в три роки, в тому числі вимоги по поверненню: процентів за користування кредитом, суми заборгованості за кредитом, пені за несвоєчасну сплату процентів та кредиту, штрафів та всіх видатків, понесених банком під час виконання умов цього договору.

Проте з такими висновками суду апеляційної інстанції погодитись не можна виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобов'язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення.

Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється за кожен день (місяць), за який нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Так, місцевим судом вірно встановлено, що банк дізнався про порушення свого права в частині несплати відповідачем процентів, нарахованих на суму боргу, та відповідно штрафних санкцій за несвоєчасне повернення кредиту та процентів у квітні 2009 року, в ході розгляду справи судом в 2009 році не заявляв будь-яких вимог до відповідача щодо сплати процентів, починаючи з квітня 2009 року і до повного погашення заборгованості, звернувся до суду з позовом лише 25 лютого 2014 року.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року № 6-116 цс13.

Безпідставно скасувавши законне й обґрунтоване рішення суду першої інстанції, апеляційний суд припустився помилки у застосуванні процесуального закону, у зв'язку з чим рішення суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню із залишенням в силі рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 339 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 23 жовтня 2014 року скасувати, рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 09 липня 2014 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий С.П. Штелик
Судді: І.М. Завгородня Ю.Г. Іваненко В.М. Коротун О.В. Попович