Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" січня 2015 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Мирошниченка Ю. М. , при секретарі Ковальовій О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (третя особа ОСОБА_3) про визнання правочину частково недійсним,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом. Вказувала, що 24 квітня 2010 року за договором купівлі продажу придбала у ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1. Два пункти договору не відповідають дійсності та містять неправдиві відомості. Так, зокрема, відповідно до п. 3 продаж квартири здійснено за 31463 грн., тоді як насправді вона передала продавцю суму еквівалентну $21000, яка за курсом НБУ на час вчинення угоди становила 166441,80 грн., у зв'язку з чим даний пункт договору має бути відповідним чином змінений. Згідно з п. 8 договору купівля проведена за письмовою згодою її чоловіка ОСОБА_3, який відповідно до норм сімейного законодавства має право на частку в спільному майні подружжя. Насправді ж квартира придбана на кошти, які вона одержала в дар від її матері ОСОБА_4, у зв'язку з чим цей пункт має бути визнаний недійсним.

Представник позивачки в судовому засіданні підтримав позов і просив його задовольнити на підставі викладених у позовній заяві підставах.

Представниця ОСОБА_3, притягнутого до участі у справі в якості третьої особи, вважала позов безпідставним. Наполягала на тому, що квартира була придбана подружжям ОСОБА_3 за спільні кошти.

Відповідач, повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином до суду не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу від 24 квітня 2010 року відповідач продав, а позивачка купила квартиру АДРЕСА_1.

Згідно з п. 3 зазначеного договору продаж вчинено за 31463 грн. Водночас позивачкою надано розписку, за якою відповідач одержав від неї за продану квартиру суму, еквівалентну $21000, у зв'язку з чим позивачка просить змінити згаданий пункт договору, виклавши його в такій редакції: «Продаж вчинено за 166441,80 грн., які покупець сплатив продавцю повністю до підписання цього договору».

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК).

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ст. 638 ЦК).

Статтею 655 ЦК передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Отже істотними умовами договору купівлі-продажу є умови про предмет та ціну. Ціна товару - це грошова сума, яка підлягає сплаті покупцем за одержану від продавця річ.

Відповідно до ст. 632 ЦК ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Крім того, за нормами ст. 651 ЦК зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Всупереч вимогам ст. ст. 10, 60 ЦПК України позивачка не довела наявності передбачених законом підстав для зміни умов договору.

Згідно з п. 8 договору купівля квартири здійснена за письмовою згодою чоловіка покупця - ОСОБА_3, який відповідно до ст. ст. 60,74, 97 СК України має право на частину в спільному майні подружжя щодо згаданої квартири.

Позивачка вважає недійсним положення зазначеного пункту договору щодо набуття права на частину купленої нею квартири її колишнім чоловіком ОСОБА_3, позов якого щодо розподілу майна, і зокрема зазначеної квартири, наразі знаходиться в провадженні суду.

Рішенням суду, що набрало законної сили, відмовлено в позові матері позивачки - ОСОБА_4 про визнання дійсним договору дарування грошових коштів, які за її твердження були використані на придбання нею квартири.

Відповідно до ст. 628 ЦК зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших

осіб, які беруть участь у справі. Звертаючись до суду, позивач на власний розсуд обирає спосіб захисту. Суд не має права обирати спосіб захисту на власний розсуд, оскільки це є виключним правом позивача. Обравши способом захисту визнання частини правочину недійсним, позивач у силу ст. 10 ЦПК України зобов'язаний довести правову та фактичну підставу недійсності правочину.

Верховний Суд України в п. 7 постанови від 06.11.2009 р. № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз'яснив, що правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

Згідно зі ст. 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК.

Статтею 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Звертаючись до суду, позивачка послалася на норми цивільного законодавства, що визначають загальні підстави визнання угоди недійсною і не спромоглася в суді назвати бодай якусь із передбачених законом підстав для визнання договору недійсним в частині заявленої нею вимоги, яка з огляду на викладене не підлягає задоволенню у зв'язку з безпідставністю.

Крім того, відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України та ст. 15 ЦК України в порядку цивільного судочинства підлягає захисту порушене право, а тому при розгляді справи про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири чи зміни його умов позивачу слід довести, що оспорюваним положенням договору дійсно порушено права покупця та в чому полягає порушення законних прав позивача. Ці вимоги закону позивачкою в даній справі не виконані, що являється самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 60, 212-215, 218 ЦПК України, ст. ст. 15, 203, 215, 626, 628, 632, 638, 651, 655 ЦК України, ст. ст. 60, 74, 97 СК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (третя особа ОСОБА_3) про визнання правочину частково недійсним відмовити.

На рішення може бути подана апеляція в апеляційний суд Донецької області через Іллічівський районний суд м. Маріуполя потягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

З повним текстом рішення можна ознайомитися в канцелярії суду 12 січня 2015 року.

Суддя: Ю. М. Мирошниченко