Провадження № 22-ц/783/289/15 Доповідач в 2-й інстанції: Струс Л. Б.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді - Струс Л.Б.

суддів: Шандри М.М., Шумської Н.Л.

при секретарі: Бадівській О.О.

за участю: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на рішення Франківського районного суду м. Львова від 11 липня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Квартирно-експлуатаційного відділу м.Львова про визнання відмови у виключенні квартири з числа службових незаконною та зобов'язання подати клопотання про виключення квартири з числа службових,

ВСТАНОВИЛА:

Позивачі звернулися до суду із позовом, яким просять визнати відмову КЕВ м. Львова щодо внесення до Львівської міської ради клопотання про виключення квартири АДРЕСА_1 з числа службових незаконною та зобов'язати КЕВ м. Львова подати клопотання до Львівської міської ради про виключення квартири АДРЕСА_1 з числа службових. В обґрунтування позову вказує, що Наказом начальника Львівського гарнізону від 05.10.2006 року за Львівським інститутом Сухопутних військ була закріплена трикімнатна квартира житловою площею 83,7 кв.м. АДРЕСА_1. Вказане житлове приміщення наказом Начальника Львівського інституту Сухопутних військ було закріплено за позивачем ОСОБА_2, який звернувся із заявою на ім'я начальника КЕВ м. Львова з проханням подати клопотання до Львівської міської ради про виключення квартири АДРЕСА_1 з числа службових. У задоволенні такого прохання було відмовлено, так, як ОСОБА_2 не здав Міністерству оборони України квартиру АДРЕСА_2. Згідно довідки №4 від 03.02.2003 року виданої КЕВ м. Тернополя, квартира АДРЕСА_2 була залишена повнолітньому члену сім'ї - батьку позивача. На момент переведення позивача до нового місця служби діяв новий наказ МО України від 1996 року №20, яким дозволялося залишити жилі приміщення повнолітнім членам сім'ї. Вважає, що відмовивши у задоволенні клопотання щодо виключення квартири АДРЕСА_1 з числа службових, КЕВ м. Львова порушено його право та право членів його сім'ї на забезпечення його житлом для постійного проживання. Просять позов задовольнити.

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 11 липня 2014 року в позові відмовлено за безпідставністю.

Дане рішення оскаржили ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 подавши апеляційну скаргу, у якій зазначають, що не погоджуються із твердженням суду, що позивачем порушено порядок звернення із клопотанням про виключення квартири із числа службових, оскільки перелік документів, необхідних для виключення даної квартири з числа службових, встановлений квартирно-експлуатаційним відділом м. Львова і серед тих документів, які подавав позивач у КЕВ м. Львова було і клопотання начальника гарнізону та інші необхідні документи. Вказують, що не йдеться про порушення порядку подання документів у відмові начальника КЕВ м. Львова, а спір виникає з тих підстав, що КЕВ м. Львова, який підпорядкований Міністерству оборони України порушує їхнє право на забезпечення житлом для постійного проживання.

Просять скасувати рішення Франківського районного суду м. Львова від 11 липня 2014 року та прийняти нове, яким визнати відмову КЕВ м. Львова щодо внесення до Львівської міської ради клопотання про виключення квартири АДРЕСА_1 з числа службових незаконною; зобов'язати КЕВ м. Львова подати клопотання до Львівської міської ради про виключення квартири АДРЕСА_1 з числа службових.

ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3 та представник Квартирно-експлуатаційного відділу м.Львова в судове засідання не з'явилися хоча про розгляд справи повідомленні належним чином, що підтверджується розпискою та повідомленнями про вручення поштового відправлення (а.с. 91, 96-98), про причини неявки суд не повідомили та з клопотанням про відкладення розгляди справи не зверталась, тому розгляд справи відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК України здійснюється колегією суддів за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, ОСОБА_2, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі ст.ст. 10, 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Районним судом встановлено, що позивач знаходиться на квартирному обліку у КЕВ м. Львова.

Відповідно до ордеру на службове жиле приміщення Серії С-О № 000010 від 10.07.2007 року, виданого ОСОБА_2 квартира АДРЕСА_1 відноситься до числа службових жилих приміщень та надана позивачам для проживання. (а.с. 5)

Згідно витягу з протоколу №10 засідання житлової комісії Академії сухопутних військ від 29.07.2011 року, житлова комісія розглядала заяву ОСОБА_2 про забезпечення його житлом шляхом виключення з числа службових трикімнатної службової квартири в якій на даний час проживає сім'я в складі чотирьох осіб та одноголосно вирішила заяву ОСОБА_2 задовольнити (а.с. 9).

Матеріалами справи встановлено, що згідно листа КЕВ м. Львова від 11.08.2011 року № 2114, ОСОБА_2 було відмовлено у задоволенні клопотання про виключення квартири АДРЕСА_1 з числа службових, оскільки подані на розгляд Комісії з контролю за розподілом житла в гарнізонах Збройних Сил України документи не відповідають критеріям виключення квартир з числа службових, які зазначені в рішенні Міністерства оборони України № 1080/3 від 31.01.2011 року (а.с. 7).

Згідно ст. 17 Конституції України, держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України.

Згідно ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей», держава гарантує забезпечення військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених ЖК України та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до положень ст.ст. 118-123 Житлового кодексу України, пунктів 2-6 "Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ним в Українській РСР", затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 4 лютого 1988р. № 37, яке є чинним, службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв'язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення виключається з числа службових, якщо відпала потреба в такому його використанні, а також у випадках, коли в установленому порядку воно виключено з числа службових. Сам по собі факт проживання в службових жилих приміщеннях робітників і службовців, які припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією не є підставою клопотання підприємства, установи, організації рішенням виконавчого комітету відповідної районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Сам по собі факт проживання в службових жилих приміщеннях робітників і службовців, які припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією не є підставою для виключення цих приміщень з числа службових.

Пунктом 18 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту» передбачено, що інвалідам війни та прирівняним до них особам надаються такі пільги: позачергове забезпечення житлом осіб, які потребують поліпшення житлових умов, у тому числі за рахунок жилої площі, що передається міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, підприємствами та організаціями у розпорядження місцевих рад та державних адміністрацій. Особи, зазначені в цій статті, забезпечуються жилою площею протягом двох років з дня взяття на квартирний облік, а інваліди І групи з числа учасників бойових дій на території інших країн - протягом року.

Порядок забезпечення службовими жилими приміщеннями додатково регламентується відомчим нормативним актом - Наказом Міністерства Оборони України № 737 від 30.11.2011р., зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 січня 2012р. за № 24/20337 "Про затвердження Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей". (із змінами, внесеними згідно з Наказом Міністерства оборони України № 91 від 12.02.2013р.)

Пунктом 3.4. даної Інструкції в редакції, чинній до внесення в неї змін Наказом № 91 від 12.02.2013р., було передбачено, що жиле приміщення виключається із числа службових на підставі рішення Міністра оборони України виконавчим органом сільських, селищних, міських, районних у містах рад або районною державною адміністрацією за клопотанням, в даному випадку, начальника гарнізону, погодженого з начальником ТКЕУ та головою житлової комісії гарнізону.

Відповідно до п.3.5 вказаної Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, в редакції, яка діяла станом на час виникнення спірних правовідносин та ухвалення рішення суду від 11.07.2014р.. у даній справі, службові жилі приміщення повинні використовуватись тільки за призначенням, службові жилі приміщення Міністерства оборони не підлягають обміну, розділу, бронюванню і здачі в оренду (найм), виключенню з числа службових, крім випадків, коли його виключено з числа житлових приміщень.

Відмовляючи в задоволенні позову районний суд виходив з того, що спірна квартира не може бути виключена із числа службових, оскільки є державною власністю та у разі виключення такої із числа службових, перестане використовуватись за призначенням.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком районного суду та вважає, що доводи апелянтів в апеляційній скарзі про те, що КЕВ м. Львова порушує їхнє право на забезпечення житлом для постійного проживання колегія вважає необґрунтованим, оскільки житлові права позивачів, які проживають у спірній житловій квартирі відповідачем не порушуються, а бажання позивачів змінити статус квартири із службової не є підставою для задоволення позову.

Покликання апелянтів в доповненні до апеляційної скарги на наказ МО України від 19.06.2014р. № 401 «Про затвердження змін до Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців ЗС України та членів їх сімей жилими приміщеннями», колегія суддів вважає безпідставним, оскільки на час звернення ОСОБА_2 до КЕВ щодо виключення з числа службових квартири АДРЕСА_1, вищенаведеного наказу ще не існувало та позивачі не покликалися на нього під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Згідно ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Розглядаючи спір, колегія суддів вважає, що районний суд повно та всебічно дослідив та оцінив обставини у справі, подані сторонами докази та правильно визначив характер спірних правовідносин.

Рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону і зібраним по справі доказам. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для скасування рішення Франківського районного суду м. Львова від 11 липня 2014 року колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.209, 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст.308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 11 липня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий Л.Б. Струс

Судді М.М. Шандра

Н.Л. Шумська