Справа № 567/230/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2015 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Назарук В.А.

секретар - Власюк І.В.

з участю

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Верхівської сільської ради Острозького району Рівненської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування,

в с т а н о в и в :

в Острозький районний суд з позовом до Верхівської сільської ради Острозького району про визнання права власності на садибний житловий будинок з надвірними будівлями в порядку спадкування звернувся ОСОБА_2, мотивуючи свою заяву тим, що у власності ОСОБА_3 перебував житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований в АДРЕСА_1 і він, як спадкоємець ОСОБА_3 за заповітом має право на зазначене майно, а реалізувати його не може, так як за життя ОСОБА_3 не отримала свідоцтво про право власності на вказане майно та не здійснила його державної реєстрації, що неможливо зробити зараз в зв'язку з її смертю.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала повністю і просить суд визнати за позивачем, як спадкоємцем його тітки ОСОБА_3, право власності на садибний житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований в АДРЕСА_1. Пояснила, що дане господарство належало ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року та його дружині ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року. Зазначила, що позивач є спадкоємцем ОСОБА_3 за заповітом та не може реалізувати свого права на спадщину в зв'язку з тим, що вона не виготовила свідоцтво про право власності на вказане майно і не зареєстрували за собою право власності на будинковолодіння, що неможливо зробити на даний час у зв'язку з її смертю.

Зазначила, що у подружжя ОСОБА_3 дітей не було і інших спадкоємців окрім позивача та його сестри, яка відмовилась від спадщини на користь позивача, немає.

Верхівська сільська рада Острозького району в поданій до суду заяві позов визнала повністю та просить розглянути справу без присутності її представника.

Суд, вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями доведений і підлягає задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що у власності ОСОБА_4 та ОСОБА_3 перебував житловий будинок з надвірними будівлями, які розташовані в АДРЕСА_1.

Належність їм зазначеного майна підтверджується випискою з погосподарської книги №5 (особовий рахунок НОМЕР_1) відповідно до якої встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 рахується за ОСОБА_3, а відповідно до витягів з погосподарських книг Верхівської сільської ради Острозького району встановлено, що даний будинок відносився до типу колгоспного двору та членами колгоспного двору станом на 15.04.1991 року були ОСОБА_4 та ОСОБА_3

Оскільки до правовідносин, які виникли до моменту введення в дію Закону України "Про власність" необхідно застосовувати діюче на той час законодавство, то при вирішенні питання про власність колгоспного двору необхідно керуватись нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Відповідно до ст.. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється з рівності часток усіх членів двору, а отже станом на 15.04.1991 року ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в рівних частках належав житловий будинок з надвірними будівлями в АДРЕСА_1.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Оскільки на момент смерті разом з ним проживала його дружина ОСОБА_3, що підтверджується витягами з погосподарської книги Верхівської сільської ради і вона фактично прийняла спадкове майно, то за правилами ст.. 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) успадкувала належне ОСОБА_4 майно і таким чином її частка в спірному житловому будинку стала цілою.

05.03.2014 року ОСОБА_3 було складено заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Самсонюк О.А., відповідно до якого вона заповіла усе своє майно ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в рівних частинах.

Зі свідоцтва про смерть встановлено, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

З матеріалів спадкової справи, заведеної після її смерті вбачається, що спадкове майно було прийнято позивачем ОСОБА_2 шляхом подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. В той же час, з матеріалів спадкової справи встановлено, що ОСОБА_1 спадщину не приймала, подавши відповідну заяву.

Отже належне ОСОБА_3 майно, за правилами ст. 1233, 1268 ЦК України успадкував ОСОБА_2, оскільки ОСОБА_1 відмовилась від спадкового майна на користь позивача.

З пояснень представника позивача встановлено, що ОСОБА_2 на даний час доглядає за житловим будинком по АДРЕСА_1, користується усім спадковим майном.

З довідки КП "Рівненське ОБТІ" та інформаційних довідок реєстраційної служби Острозького районного управління юстиції вбачається, що право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований в АДРЕСА_1 не зареєстровано.

Окрім того, в судовому засіданні встановлено, що державним нотаріусом позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказане нерухоме майно у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нього.

В той же час, з технічного паспорту на на житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований в АДРЕСА_1 вбачається, що спадкодавцем ОСОБА_3 зазначений технічний паспорт був виготовлений 04.02.2014 року, тобто за її життя.

Оскільки відповідно до ч. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, а відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється зі смертю власника, що перешкоджає реєстрації за ОСОБА_3 права власності на майно, та враховуючи, що відповідно до норм ст.. 534 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), ст. 1233, 1268 ЦК України ОСОБА_2 має право на спадщину після смерті ОСОБА_3, то за ним як спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_3 слід визнати право власності на садибний житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться АДРЕСА_1 та складається з коридору 1-1, кладової 1-2, кухні 1-3, житлової 1-4, житлової 1-5, вітальні 1-6 загальною площею 52,1 кв.м., житловою площею 32,4 кв.м. та господарсько-побутові будівлі: сарай "Б", сарай "В", колодязь "Г", огорожу №1, ворота №2.

На підставі ст.. 534 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року ), ст.. 25 п. 4, 346 ч.1 п. 11, 328, 1233, 1268 ЦК України, керуючись ст. 10, 57, 62, 212-215 ЦПК України, суд

вирішив:

визнати за ОСОБА_2 як спадкоємцем за заповітом ОСОБА_3 право власності на садибний житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, який знаходиться в АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області через Острозький районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Сторони, які не були присутніми під час проголошення рішення можуть подати апеляційну скаргу в цей же строк з дня отримання копії рішення.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Острозького районного судуНазарук В.А.