Провадження № 2/522/9154/15
05 листопада 2015 року Приморський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді Свяченої Ю.Б.
при секретарі Шеян І. В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -
Позивач звернувся до суду з позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки, посилаючись на те, що 26 листопада 2007 року між ЗАТ «Перший Український Міжнародний Банк», правонаступником якого є ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 5884415, відповідно до умов якого Банк надав йому кредит в сумі 400 000, 00 дол. США, а ОСОБА_2 зобов'язався повернути кредитні кошти та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 11, 9 % в строк до 26 листопада 2022 року.
В забезпечення виконання зобов'язань за вищевказаним кредитним договором відповідно до іпотечного договору від 26 листопада 2007 року, укладеного між ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та Банком, ЗАТ «Перший Український Міжнародний Банк» було прийнято в іпотеку квартиру АДРЕСА_1, загальною пл. 167, 5 кв. м., житловою пл. 118, 9 кв. м., що належить відповідачам на праві спільної сумісної власності.
Однак, у зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_2 зобов'язань за кредитним договором, у нього утворилась заборгованість, яка станом на 25 серпня 2015 року складає 746 907, 14 дол. США., з яких: 396 718, 29 дол. США - сума простроченого основного боргу; 350 188, 85 дол. США - сума прострочених процентів за користування кредитом; та 301 045, 22 дол. США - пеня за порушення умов кредитного договору.
Таким чином, зважаючи на невиконання ОСОБА_2 зобов'язання стосовно умов повернення кредиту, позивач просить суд стягнути вищевказану заборгованість за кредитним договором за рахунок предмету іпотеки.
Представник ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. До суду надійшла заява представника позивача, в якій він просив суд розглядати справу за відсутності представника Банку, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та не заперечував проти розгляду справи в заочному порядку.
Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином згідно вимог ст. 74 ЦПК України, про що свідчать відповідні поштові повідомлення про вручення їм судових повісток. Заяви про розгляд справи за їх відсутності не подавали та про причини неявки суд не повідомляли.
Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Тобто, враховуючи неявку відповідачів за даною цивільною справою, а також наявність відповідної заяви представника позивача про винесення заочного рішення, суд вважає можливим розглядати справу в заочному порядку.
Згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів.
Дослідивши матеріали цивільної справи, вислухавши думку представника позивача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом.
Відповідно ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.
Частиною 1 ст. 530 ЦК України, передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
На підставі ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.
Судом встановлено, що 26 листопада 2007 року між ЗАТ «Перший Український Міжнародний Банк», правонаступником якого є ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 5884415, відповідно до умов якого Банк надав йому кредит в сумі 400 000, 00 дол. США, а ОСОБА_2 зобов'язався повернути кредитні кошти та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 11, 9 % в строк до 26 листопада 2022 року.
Крім того, в забезпечення виконання зобов'язань за вищевказаним кредитним договором відповідно до іпотечного договору від 26 листопада 2007 року, укладеного між ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та Банком, ЗАТ «Перший Український Міжнародний Банк» було прийнято в іпотеку квартиру АДРЕСА_1, загальною пл. 167, 5 кв. м., житловою пл. 118, 9 кв. м., що належить відповідачам на праві спільної сумісної власності.
Також судом встановлено, що Банк належним чином виконав свої зобов'язання за кредитним договором, надавши ОСОБА_2 суму кредиту у визначеному договором розмірі.
В свою чергу ОСОБА_2 зобов'язання за кредитним договором не виконувала неналежним чином, внаслідок чого у нього утворилась прострочена заборгованість, яка станом на 25 серпня 2015 року складає 746 907, 14 дол. США., з яких: 396 718, 29 дол. США - сума простроченого основного боргу; 350 188, 85 дол. США - сума прострочених процентів за користування кредитом; та 301 045, 22 дол. США - пеня за порушення умов кредитного договору, що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості.
Згідно ст. 1054 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти в строк та у порядку встановленому Кредитним договором.
Згідно ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України.
Пунктом 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором Банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Отже, згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому згідно ст. 1048 ЦК України.
Частиною 1 ст. 530 ЦК України, передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до п. 4.1 Іпотечного договору іпотекодержатель вправі звернути стягнення на предмет іпотеки та одержати задоволення своїх вимог з вартості предмету іпотеки переважно перед іншими кредиторами іпотекодавця в випадку невиконання чи неналежного виконання основного зобов'язання.
Відповідно до ч. 6 ст. 3 ЗУ «Про іпотеку», у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.
Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.
Відповідно до ст. 33 ЗУ «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.
Згідно п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК).
Згідно з п. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м. для квартири та 250 кв. м. для житлового будинку.
Оскільки вказаний Закон не зупиняє дію решти нормативно-правових актів, що регулюють забезпечення зобов'язань, то й не може бути мотивом для відмови в позові, а є правовою підставою, що унеможливлює вжиття органами і посадовими особами, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, заходів, спрямованих на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію його положень на період чинності цього Закону.
Вищевказане підтверджується також висновком ВСУ від 27 травня 2015 року у справі № 6-57цс15.
Тому, суд при винесенні рішенні не керується положеннями Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».
Судом також встановлено, що Банк направляв відповідачам листи-вимоги від 30 жовтня 2009 року про усунення порушень кредитного договору та попередив відповідачів про звернення стягнення на предмети іпотеки у разі не усунення даних порушень. Однак, ОСОБА_2 вимоги Банку не виконав.
Таким чином, позовні вимоги Банку в частині звернення стягнення на предмети іпотеки у вигляді квартири АДРЕСА_1, загальною пл. 167, 5 кв. м., житловою пл. 118, 9 кв. м., є обґрунтованими.
Згідно п. 42 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» резолютивна частина рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України «Про іпотеку», так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій).
Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Крім того, у судовому засіданні доведено, що внаслідок невиконання відповідачами умов кредитного договору позивач поніс додаткові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 654, 00 грн., які відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачі в рівних частках.
Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин цивільної справи суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» підлягають задоволенню частково.
На підставі викладеного, керуючись п. п. 9, 42 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», ч. 6 ст. 3, 12, 33, 39, 40 ЗУ «Про іпотеку», ст. ст. 509, 525, 526, 530, 625, 651, 1050, 1054, 1055 ЦК України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 57, 60, 88, 208-209, 212-215, 218, 224-225 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки, - задовольнити.
В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №5884415 від 26 листопада 2007 року, яка станом на 25 серпня 2015 року складає 746 907 (сімсот сорок шість тисяч дев'ятсот сім) дол. США 14 центів, з яких: 396 718 (триста дев'яносто шість тисяч сімсот вісімнадцять) дол. США 29 центів - сума простроченого основного боргу; 350 188 (триста п'ятдесят тисяч сто вісімдесят вісім) дол. США 85 центів - сума прострочених процентів за користування кредитом; та 301 045 (триста одна тисячі сорок п'ять) дол. США 22 центи - пеня за порушення умов кредитного договору, звернути стягнення на предмети іпотеки, а саме на: квартиру АДРЕСА_1, загальною пл. 167, 5 кв. м., житловою пл. 118, 9 кв. м., що належить ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на праві спільної сумісної власності, шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку» за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Суддя Свячена Ю.Б.