Справа № 761/602/15-ц
Провадження №2/761/2476/2015
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

26 березня 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Фролової І.В.,

при секретарі - Вітріщаку Р. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

В січні 2015 року ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за договором позики, в якому просив стягнути з останнього на свою користь заборгованість та індекс інфляції у розмірі 426 567,05 грн. та 3 % річних за весь час прострочення у розмірі 3 102,74 грн., а також суму судового збору у розмірі 3 654 грн.

Позивач позовні вимоги обґрунтовує тим, що 04 липня 2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір позики, у відповідності до якого ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 грошову позику у розмірі 400 000 грн., а ОСОБА_2 зобов'язався повернути позивачеві отримані кошти у розмірі 200 000 грн. до 04 серпня 2014 року та 200 000 грн. до 04 вересня 2014 року. Проте, вказані зобов'язання відповідачем не виконуються, по закінченню зазначеного строку борг повернуто не було, що зумовило необхідність звернення до суду.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі та просив позовні вимоги задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечував.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Суд, керуючись ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних доказів, ухваливши заочне рішення.

Суд, вислухавши пояснення позивача у судовому засіданні, дослідивши надані докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 04 липня 2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено Договір позики, у відповідності до якого позивач передав відповідачеві 400 000 грн., а ОСОБА_2 зобов'язався повернути отримані грошові кошти у розмірі 200 000 грн. до 04 серпня 2014 року, а наступні 200 000 грн. - до 04 вересня 2014 року. Факт передачі грошової суми підтверджується розпискою ОСОБА_2 про отримання зазначеної суми від 04 липня 2014 року. Проте, по закінченню зазначеного строку борг відповідач не повернув.

Як передбачено ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

За змістом ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено законом чи договором. Статтею 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За таких обставин відповідач повинен повернути в борг у загальному розмірі 400 000 грн.

Статтею 610 ЦК України, передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

За ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сума боргу з урахування індексу інфляції складає: 212 425,11 грн. (за прострочення виконання зобов'язання до 04 серпня 2014 року) + 210 739,20 грн. (за прострочення виконання зобов'язання до 04 вересня 2014 року) = 423 164,31 грн.

Разом з тим, відповідач повинен повернути позивачу 3 % річних від пристроченої суми.

Так, прострочена сума, яку відповідач мав повернути до 04 серпня 2014 року, становить 200 000 грн.

Таким чином, 200 000 (сума боргу) / 100% * 3 % / 365 днів = 16,44 грн. за кожен день прострочення.

З 04 серпня 2014 року по 30 листопада 2014 року кількість днів прострочення становить 119 днів, а тому 119 днів * 16,4 грн. = 1 956,16 грн.

Разом з тим, 200 000 (сума боргу) / 100% * 3 % / 365 днів = 16,44 грн. за кожен день прострочення з повернення боргу до 04 вересня 2014 року.

З 04 вересня 2014 року по 30 листопада 2014 року кількість днів прострочення становить 88 днів, а тому 88 днів * 16,44 грн. = 1 446,58 грн.

Тобто, разом 3 % річних за весь час прострочення з повернення боргу складає: 1 956,16 грн. + 1 446,58 грн. = 3 102,74 грн.

Таким чином, в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що Відповідач свої зобов'язання за договором позики не виконав, а отже зобов'язаний повернути Позивачу заборгованість з урахування індексу інфляції у розмірі 423 164,31 грн. та 3 % річних за весь час прострочення у розмірі 3 102,74 грн.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 61, 88, 169, 208, 209, 212, 213, 215, 224 - 228 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість з урахування індексу інфляції у розмірі 423 164,31 грн. та 3 % річних за весь час прострочення у розмірі 3 102,74 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 3 654 грн.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя: