Справа № 343/1506/14-ц
Провадження № 22-ц/779/111/2015
Головуючий у 1 інстанції Андрусів І.М.
Суддя-доповідач Бойчук І.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Бойчука І.В.,

суддів Вакарук В.М., Проскурніцького П.І.,

секретаря Гавриляк Є.М.,

з участю сторін та їх представників;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Долинського районного суду від 20 листопада 2014 року,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Долинського районного суду від 20 листопада 2014 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування.

Апелянтка ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу в якій посилається на порушення норм матеріального та процесуального права.

Вважає, що судом не надано належної оцінки та проігноровано обставини справи які підтверджують наявність підстав, передбачених ч.2 ст. 1224 ЦК України для усунення відповідача від права на спадкування через умисне перешкоджання спадкодавцеві скласти заповіт, внести до нього зміни або скасувати заповіт і цим сприяли виникненню права на спадкування у них самих чи інших осіб або сприяли збільшенню їхньої частки у спадщині. Безпідставним та необґрунтованим вважає висновок про те що, доводи позивача про перешкоджання відповідачем та його родичам ОСОБА_4 (спадкодавцю) у скасуванні заповіту, складенні нового чи внесенні до нього змін, не можуть братися до уваги, оскільки з даного приводу не було повідомлення в правоохоронні органи.

Судом було зосереджено свою увагу лише на дослідженні факту ухилення відповідача від виконання ним обов'язку щодо утримання спадкодавця, який перебував у безпорадному стані та потребував такої допомоги. Проігноровано дослідження тих обставин справи, які підтверджували чи спростовували факт умисного перешкоджання відповідачем спадкодавцеві скласти заповіт до нього зміни або скасувати заповіт.

Апелянт вважає що суд першої інстанції прийшов до неправильного висновку про необгрутованість вимог позивача.

Просить рішення суду першої інстанції скасувати, постановити нове, яким задовольнити позов повністю.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

У відповідності до вимог ст.1224 ч.2 ЦК України, не мають права на спадкування особи, які умисно перешкоджали спадкодавцеві скласти заповіт, внести до нього зміни або скасувати заповіт і цим сприяли виникненню права на спадкування у них самих чи в інших осіб або сприяли збільшенню їхньої частки у спадщині.

Судом встановлено що ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, була рідною сестрою бабусі відповідача ОСОБА_5, які за життя збудували будинок, який знаходиться по АДРЕСА_1.

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2

Згідно копії заповіту від 15.02.2007 року вбачається, що ОСОБА_4 заповіла все своє майно ОСОБА_3.

На час смерті ОСОБА_4 належала 1/2 частка будинковолодіння АДРЕСА_1 Інша 1/2 частка цього будинковолодіння належить матері відповідача ОСОБА_6.

Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 12.05.2014 року після смерті ОСОБА_4 приватним нотаріусом ОСОБА_7 відкрита спадкова справа, щодо майна померлої, наявний заповіт, який на теперішній час чинний

Позивачка ОСОБА_2 після смерті рідної сестри ОСОБА_4, звернулась до приватного нотаріуса Долинського районного нотаріального округу ОСОБА_7 із заявою про прийняття спадщини на підставі ст.1262 Цивільного кодексу України за законом.

Зі змісту позовних вимог ОСОБА_2 вбачається, що вона просила усунути від права на спадкування відповідача на підставі ч.ч.2 та 5 ст. 1224 ЦК України.

Судом першої інстанції дано належну правову оцінку доводам позивачки і спростовано їх, як такі, що не доведені в суді, оскільки відповідач ОСОБА_3 не вчиняв дій, передбачених ч. 2 ст.1224 ЦК України, які умисно перешкоджали спадкодавцеві скласти заповіт, внести до нього зміни або скасувати заповіт або і цим сприяв виникненню права на спадкування у нього самого чи інших осіб або сприяв збільшенню їхньої частки у спадщині.

Заповіт був складений в 2007 році і в ОСОБА_4 було достатньо часу його змінити,чи скласти новий на користь позивачки.

Також позивачка просила усунути відповідача від спадкування з підстав, передбачених ч.5 ст.1224 ЦК України.

Згідно ч. 5 ст.1224 ЦК України, за рішенням суду особа може бути усунута від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.6 постанови від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", правило ч.5 ст.1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов'язані утримувати спадкодавця. Факт ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов'язку.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що відповідач є спадкоємцем за заповітом, тому не може бути усунутий від права на спадкування з підстав передбачених ч.5 ст.1224 ЦК України. З такими доводами погоджується і суд апеляційної інстанції.

Спадкодавець ОСОБА_4 проживала з відповідачем в одному будинку до лютого 2013 року. З лютого по день смерті в селі Кропивник у ОСОБА_6, тобто матері відповідача.

16.08.2013 року виник конфлікт між нею та ОСОБА_8, з приводу даного конфлікту постановлено вирок щодо останнього (а.с. 10-12). Однак даний вирок не може бути підставою для усунення від спадкування ОСОБА_3, який не був учасником конфлікту. Судом також достовірно встановлено, що у заповідачки при житті було все необхідне для проживання, був влаштований її побут та догляд ОСОБА_6 та членами її сім'ї. Відсутні докази, що ОСОБА_4 перебувала у безпорадному стані та потребувала стороннього догляду чи допомоги від відповідача по справі.

Суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування ОСОБА_3, оскільки встановлено, що спадкоємцем майна померлої ОСОБА_4, згідно заповіту посвідченого 15.02.2007 року є відповідач ОСОБА_3

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення судом першої інстанції постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують його законності і обґрунтованості.

Підстав для скасування даного рішення та постановлення нового з мотивів, наведених у апеляційній скарзі, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 307,308,313-315,317 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Долинського районного суду від 20 листопада 2014 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді: І.В. Бойчук

В.М.Вакарук

П.І. Проскурніцький