Справа № 450/15/14 Головуючий у 1 інстанції: Данилів Є.О.
Провадження № 22-ц/783/5239/15 Доповідач в 2-й інстанції: Бермес І. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого: Бермеса І.В.

суддів: Мусіної Т.Г., Савуляка Р.В.

за участі секретаря: Фейір К.О.

з участю: ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на заочне рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 15 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Пустомитівський РС ГУДМСУ у Львівській області про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення, -

встановила:

Оскарженим заочним рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 15 квітня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_7 задоволено частково.

Виселено ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1), ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2), ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_3), ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_4) з квартири АДРЕСА_1, без надання іншого житлового приміщення.

Вирішено питання судових витрат.

Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 02 червня 2015 року заяву ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про перегляд заочного рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 15 квітня 2015 року залишено без задоволення.

Рішення суду оскаржили ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6.

В апеляційній скарзі зазначають, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим. Вказують, що укладаючи договір купівлі-продажу квартири, були введені в оману щодо його обставин зі сторони позивача, а саме за квартиру ніяких коштів від ОСОБА_7 не отримували, і що дійсного наміру продавати квартиру у них не було. Крім того зазначають, що на час укладення договору відповідач ОСОБА_3 вирішував з позивачем інші цивільно-правові зобов'язання, а відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 повірили запевнянням ОСОБА_7 про те, що наявність такого договору буде тимчасовим і служитиме ОСОБА_7 лише для того, щоб він мав можливість отримати кредит для вирішення таких зобов'язань (з подальшим поверненням квартири відповідачам). Вказують, що за інших обставин такий договір не міг бути укладений, так як він порушує їх житлові права. Відповідач ОСОБА_6 також зазначає, що на момент прийняття заочного рішення у неї народився син, який також проживає з нею за місцем її реєстрації, а отже також має право користуватися спірною квартирою. За наведених обставин, вважає, що суд помилково не залучив до участі у справі орган опіки та піклування Пустомитівської районної державної адміністрації, чим грубо порушив вимоги цивільного законодавства та права малолітніх дітей, які мають право користування житлом за місцем реєстрації і проживання матері.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким в позові відмовити.

Відповідачі в судове засідання не з'явилися і судова колегія у відповідності з вимогами ст.305 ЦПК України прийшла до висновку про відхилення повторного клопотання ОСОБА_3 щодо відкладення розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2 на заперечення апеляційної скарги, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги та пред'явлених позовних вимог законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції лише в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Статтями 10, 60 ЦПК України, встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі - продажу від 03.08.2012 року, який посвідчений Бризіцькою Г.П. приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області, зареєстровано в реєстрі за № 755, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5 продали, а ОСОБА_7 купив квартиру АДРЕСА_1.

Із Витягу про державну реєстрацію прав № 35081973 від 07.08. 2012 року, виданий ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» встановлено, що ОСОБА_7 набув право власності на квартиру АДРЕСА_1.

Із Довідки № 2 від 02.01. 2014 року, яка видана Пустомитівським МЖКП вбачається, що у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані та проживають відповідачі у справі: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6.

Задовольняючи даний позов та виселяючи відповідачів з квартири, районний суд виходив з того, що такі проживають у АДРЕСА_1 без правових на те підстав.

З такими висновками суду погоджується й судова колегія виходячи з наступного.

Відповідно до Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950 року, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно із ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1 ст.321 ЦК України).

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

На підставі аналізу доказів у справі суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про виселення відповідачів з квартири АДРЕСА_1, оскільки такі проживають у даній квартирі незаконно.

Зважаючи на вказане, вимоги ст.ст. 317, 391 ЦК України, власник майна вправі в судовому порядку вирішувати питання про усунення перешкод у володінні та користуванні її власністю та такі вимоги слід вважати обґрунтованими.

Колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення ухвалене судом на підставі наявних у справі доказів, оцінених судом належним чином кожного окремо на їх достовірність, допустимість та достатність, взаємний зв'язок у сукупності; встановлених судом обставин.

Доводи апелянтів про те, що дійсного наміру продавати квартиру у них не було, не спростовують висновків суду, такі не ґрунтуються на законі та спростовуються тим, що даний договір не є предметом даного судового розгляду.

При встановленні зазначених обставин судом першої інстанції не було порушено норм матеріального і процесуального права, рішення суду відповідає вимогам закону та обставинам справи. Висновки суду ґрунтуються на аналізі зібраних по справі доказів.

З такими висновками суду слід погодитися, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Підстави для скасування рішення суду відсутні, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.308, п.1ч.1ст. 314, ст.315, ст.317 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 15 квітня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвали законної сили.

Головуючий: Бермес І.В.

Судді: Мусіна Т.Г.

Савуляк Р.В.