Провадження № 2/161/3480/15
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2015 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого - судді Рудської С.М.,

при секретарі Марчак Е.Є.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідачів Вороб»єнко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку цивільну справу за позовною заявою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства КБ «Надра» ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за зустрічним позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства КБ «Надра» ОСОБА_2 про визнання недійсним кредитного договору, договору іпотеки та договорів поруки

В С Т А Н О В И В:

Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 05.12.2006 року між ВАТ КБ „Надра та ОСОБА_4 укладений кредитний договір № 56-Б про надання кредиту на суму 64 000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 9 %. У звязку з проведенням реструктуризації кредитної заборгованості 22.10.2010 року між ОСОБА_4 та банком було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору № 56-Б від 05.12.2006 року, якою кредитний договір викладено в новій редакції та додатковий договір від 25.09.2014 року про внесення змін та доповнень до № 3 до кредитного договору № 56-Б від 05.12.2006 року. За цим договором розмір зобовязання позичальника по поверненню кредиту становить 38 353,83 доларів США. Однак, відповідач ОСОБА_4 належним чином не виконує взяті на себе зобовязання. Станом на 25 травня 2015 року утворилась заборгованість за кредитним договором в розмірі 41 279,78 доларів США, що по курсу НБУ становить 860140 грн. 80 коп. На забезпечення виконання зобов2язань за кредитним договором були укладені: 06.12.2006 року між ВАТ КБ „Надра та ОСОБА_3 - договір поруки № 58-Б/П-1; 06.12.2006 року між ВАТ КБ „Надра та ОСОБА_5 - договір поруки № 58-Б/П-2; 25.09.2014 року між ВАТ КБ „Надра та ОСОБА_6 - договір поруки № 58-Б/П-3. Відповідно до умов договору поруки ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 є поручителями відповідача ОСОБА_4 та відповідають перед банком у тому ж обсязі, що і позичальник у випадку невиконання ним зобовязань за кредитним договором. Однак, станом на 25.05.2015 року ані позичальник, ані поручителі заборгованість позивачу не сплатили. Просить суд, стягнути з відповідачів в користь ПАТ КБ «Надра» кредитну заборгованість в розмірі 41 279,78 доларів США, що по курсу НБУ становить 860140 грн. 80 коп. та понесені судові витрати по справі.

До початку розгляду справи по суті, відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 звернулися до суду із зустрічним позовом про кредитного договору, договору іпотеки та договорів поруки недійсними. Свої вимоги мотивують тим, що укладений кредитний договір не відповідає вимогам Закону України «Про захист прав споживачів», а саме у графіку платежів має бути докладно розписана сукупна вартість кредиту за кожним платіжним періодом, банком не надано в письмовій формі повної інформації про умови кредитування, а також орієнтовну сукупність вартості кредиту, яка надається перед укладенням кредитного договору, не надано інформації про суми нарахованих, відповідно до п. 1.3.2 кредитного договору до кінця кожного періоду (місяця), процентів, не попереджено, що за валютні ризики під час виконання зобовязання за цим договором несе споживач. Вважають, що умови кредитного договору суперечать принципу добросовісності, є несправедливими по відношенню до відповідача ОСОБА_4, як до споживача Крім того, умови оспорюваного кредитного договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обовязків сторін. З цих підстав кредитний договір маж бути визнаний недійсним. Оскільки недійсне зобовязання не підлягає забезпеченню то недійсність основного зобовязання спричиняє недійсність правочину, щодо його забезпечення, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Просять суд: визнати недійсними кредитний договір № 56-Б від 05.12.2006 року, укладений між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_4; визнати недійсним іпотечний договір від 05.12.2006 р., укладений між ОСОБА_4 та ПАТ КБ «Надра»; визнати недійсним договір поруки № 56-Б/П-1 від 06.12.2006 р., укладений між ОСОБА_3 та ПАТ КБ «Надра»; визнати недійсним договір поруки № 56-Б/П-2 від 06.12.2006 р., укладений між ОСОБА_5 та ПАТ КБ «Надра»; визнати недійсним договір поруки № 56-Б/П-3 від 25.09.2014 р. , укладений між ОСОБА_6 та ПАТ КБ «Надра».

Представник позивача в судовому засіданні первісні позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні до викладених у позовній заяві. Зустрічні позовні вимоги представник позивача не визнав, пояснив, що зустрічні позовні вимоги ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 не ґрунтуються на законі. Крім того, зазначив, що на час звернення відповідачів із зустрічним позовом сплили строки позовної давності, передбачені ст. 257 ЦК України. Просив суд застосувати строки позовної давності у задоволені зустрічного позову відмовити.

Представник відповідачів в судовому засіданні первісний позов не визнала, зустрічний позов підтримала, надала пояснення аналогічні до викладених у зустрічній позовній заяві.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що в задоволенні первісного позову слід відмовити, зустрічний позов підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що 05.12.2006 року між ВАТ КБ „Надра та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір № 56-Б про надання кредиту на суму 64 000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 9 % з кінцевим терміном повернення кредиту 05 грудня 2036 року (а.с. 9-10).

06.12.2006 року між ВАТ КБ „Надра та ОСОБА_3 було укладено договір поруки № 58-Б/П-1 (а.с. 23).

06.12.2006 року між ВАТ КБ „Надра та ОСОБА_5 було укладено договір поруки № 58-Б/П-2 (а.с. 26).

25.09.2014 року між ВАТ КБ „Надра та ОСОБА_6 було укладено договір поруки № 58-Б/П-3 (а.с. 29-30).

Також у забезпечення зобовязань ОСОБА_4 за кредитним договором, між ним та ПАТ КБ «Надра» 0-5 грудня 2006 року було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу ОСОБА_7 за р. № 3508 (а.с. 72-75).

До вищевказаний договорів вносилися зміни.

У звязку з проведенням реструктуризації кредитної заборгованості 22.10.2010 року між ОСОБА_4 та банком було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору № 56-Б від 05.12.2006 року, якою кредитний договір викладено в новій редакції та додатковий договір від 25.09.2014 року про внесення змін та доповнень до № 3 до кредитного договору № 56-Б від 05.12.2006 року. За цим договором розмір зобовязання позичальника по поверненню кредиту становить 38353,83 доларів США.

Відповідно до ст.ст. 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до пункту 1.2 Договору кредиту, кредит надається Позичальнику на наступні цілі: проведення розрахунків по договору купівлі-продажу від 04.12.2006 р. за р№ 1997, що укладений між позичальником ОСОБА_4 та ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, згідно якого позичальник придбає у власність майно трьохкімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно з рішення Конституційного Суду України № 15-рп/2011 від 10 листопада 2011 року, дія Закону України «Про захист прав споживачів» поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Отже, з умов кредитного договору вбачається, що кошти були наданні в споживчих цілях для придбання квартири. Таким чином, оспорюваний кредитний договір являється договором споживчого кредиту.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про: 1) особу та місцезнаходження кредитодавця; 2) кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; ґ) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); е) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. Згідно ч. 4 в кредитному договорі повинно зазначатися - сума кредиту; детальний розпис загальної вартості кредиту для споживача; дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; право дострокового повернення кредиту; річна відсоткова ставка за кредитом; інші умови, визначені законодавством.

Відповідно до п.3.4 розділу 3 Правил, Банки зобов'язані в кредитному договорі зазначити: вид і предмет кожної супутньої послуги, яка надається споживачу; обґрунтування вартості супутньої послуги (нормативно-правові акти щодо визначення розмірів зборів та обов'язкових платежів, тарифів нотаріусів, страхових компаній, суб'єктів оціночної діяльності, реєстраторів за надання витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна про наявність чи відсутність обтяжень рухомого майна, інших реєстрів тощо); про відкриття банківського рахунку, відкритого з метою зарахування на нього суми наданого кредиту або надання кредиту за рахунком (овердрафт), умови відкриття, ведення та закриття такого рахунку, тарифи та всі суми коштів, які споживач має сплатити за договором банківського рахунку у зв'язку з отриманням кредиту, його обслуговуванням і погашенням; правило, за яким змінюється процентна ставка за кредитом, якщо договором про надання кредиту передбачається можливість зміни процентної ставки за кредитом залежно від зміни облікової ставки Національного банку або в інших випадках.

З пункту 3.2. розділу 3 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою Правління Національного Банку України № 168 від 10 травня 2007 року (далі - Правила), слідує, що кредитний договір має містити графік платежів у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користуванням кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача за кожним платіжним періодом з урахуванням даних, передбачених у додатку до Правил. У графіку платежів також має бути докладно розписана сукупна вартість кредиту за кожним платіжним періодом.

Судом встановлено, що з Кредитного договору № 56-Б від 05 грудня 2006 року вбачається, що у ньому не має відомостей щодо детального розпису загальної вартості кредиту, не має умов, які п.п.3.2, 3.4 розділу 3 Правил, які визнані обов'язковими.

Також банком не надавався окремий письмовий документ з детальним розписом загальної вартості кредиту для споживача.

В наданих позивачем розрахунках не вказано повної орієнтовної вартості кредиту, розрахунок проведений поверхово.

Графік погашення заборгованості за кредитним договором на момент його укладення взагалі не видавався і які суми на які рахунки зараховувалися банком невідомо, що є також несправедливим по відношенню до споживача, оскільки дає право банку проводити зарахування на рахунки на власний погляд.

Із пояснень представника відповідачів встановлено, що кінцева сума тільки одних відсотків перевищує суму кредиту більше ніж у два рази.

Детальний розпис загальної вартості кредиту для споживача на день розгляду справи представник ПАТ КБ «Надра» суду не надав.

Таким чином, в порушення п. 2 ч.1 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», в ПАТ КБ «Надра» не надав ОСОБА_4, як споживачу фінансових послуг в галузі споживчого кредитування, в письмовій формі повної інформації про умови кредитування, а також орієнтовану сукупну вартість кредиту, яка надається перед укладенням кредитного договору, чим було порушено вимоги чинного закону.

Таким чином, суд вважає, що банк не надав доказів, які б спростовували доводи ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 в цій частині.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

За приписами ч. 5 ст. 11, ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів укладених із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Верховний суд України у постанові від 11.09.2013 року по справі № 6-40цс13 висловив правову позицію, що з аналізу ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», можна дійти висновку, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: умови договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1, ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов»язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві.

Оспорюваний кредитний договір містить положення, що призводять до суттєвого обмеження права та інтересів ОСОБА_4 як споживача. Так, розділ 4 кредитного договору містить лише один пункт із зобов»язаннями банку, проте надані йому права перераховані у семи пунктах. Одночасно з цим обов»язки позичальника закріплені у п»ятнадцяти пунктах, а його єдиним правом зазначена можливість дострокового погашення кредиту.

В своєму рішенні від 11 липня 2013 року № 7-рп/2013 Конституційний суд України дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності.

Таким чином, із встановлених судом обставин, наданих сторонами доказів, слідує, що умови кредитного договору є несправедливими, суперечать принципу добросовісності, що є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов'язків, які завдають шкоди становищу споживача.

Згідно з ч. 1 ст. 217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

Враховуючи, що ПАТ КБ «надра» допущено істотний дисбаланс права та обов»язків на шкоду споживача, суд вважає, що кредитний договір має бути визнано недійсним в цілому.

З огляду на викладене суд вважає, що при встановлених обставинах є передбачені законом підстави для задоволення зустрічних позовних вимог.

Відповідно до ст. 236 ЦК України правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Судом встановлено, що для забезпечення виконання умов кредитного договору між ОСОБА_4 та ПАТ КБ «Надра» 05 грудня 2006 року було укладено договори поруки № 56-Б/П-1, № 56-Б/П-2, а 25.09.2014 р договір поруки № 56-Б/П-, за яким поручителі поручилися перед кредитором за належне виконання позичальником взятих на себе зобов'язань по даному кредитному договору.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 05 грудня 2006 року між ОСОБА_4 та ПАТ КБ «Надра» було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу ОСОБА_7, згідно з яким в іпотеку було передано нерухоме майно, а саме, квартира АДРЕСА_2.

Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК України недійсне зобов'язання не підлягає забезпеченню. Недійсність основного зобов'язання (вимоги) спричиняє недійсність правочину, щодо його забезпечення, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Задовольняючи зустрічну позовну вимогу про визнання недійсним кредитного договору, слід також визнати недійсними договір поруки та договір іпотеки, оскільки ці договори є похідними від головного договору.

Згідно з вимогами статей 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

ПАТ КБ «Надра» не надано доказів в підтвердження своїх доводів та заперечень та спростування доводів відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_4 М,А., ОСОБА_5, ОСОБА_6, а тому що в задоволенні первісного позову слід відмовити, а зустрічний позов задовольнити.

Що стосується доводів представника ПАТ КБ «Надра» щодо пропуску строку звернення відповідачів із зустрічним позовом, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист цивільного права або інтересу.

При цьому початок перебігу строку позовної давності пов»язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення справ особи (ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати свої право в примусовому порядку через суд.

Така позиція викладена у постанові Пленуму Верховного суду України № 9 від 06.09.2009 р. «Про судове практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» (п. 28).

Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов»язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) у розмірі та в строки, визначені договором, і щомісяця сплачувати проценти за користування кредитом, позичальник здійснював свої зобов»язання ануїтетними платежами, а тому він не знав і не міг знати про порушення своїх прав до моменту звернення ПАТ КБ «Надра» до суду з вимогою про стягнення суми заборгованості (20.07.2015 року).

З огляду на викладене суд вважає, що строк на звернення ОСОБА_4, ОСОБА_3 А., ОСОБА_5, ОСОБА_6 з відповідними позовними вимогами не пропущено.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Згідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачі за зустрічним позовом було звільненні від сплати судового збору, а тому судові витрати мають бути стягнені з ПАТ КБ «Надра» як відповідача за зустрічним позовом.

Судом задоволено пять зустрічних позовних вимог, за кожну з яких відповідач юридична особа, має сплатити 1218 грн. відповідно до п.п. 1, 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», тобто всього судовий збір в сумі 6090 грн. (1218 грн. х 5).

На підставі ст.ст. 3, 217, 236, 533, 548, 634, 1048, 1054 ЦК України Закону України «Про банки та банківську діяльність», Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Закону України «Про захист прав споживачів», керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства КБ «Надра» ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства КБ «Надра» ОСОБА_2 про визнання недійсним кредитного договору, договору іпотеки та договорів поруки задовольнити.

Визнати недійсним кредитний договір № 56-Б від 06.12.2006 р., укладений між ОСОБА_4 та ПАТ КБ «Надра».

Визнати недійсним іпотечний договір від 05.12.2006 р., укладений між ОСОБА_4 та ПАТ КБ «Надра», посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу ОСОБА_7 за р. № 3508 (зі змінами внесеними 09.04.2010 р. договором про внесення змін до договору іпотеки, що посвідчений за р. № 1253).

Визнати недійсним договір поруки № 56-Б/П-1 від 06.12.2006 р. (зі змінами та доповненнями), укладений між ОСОБА_3 та ПАТ КБ «Надра».

Визнати недійсним договір поруки № 56-Б/П-2 від 06.12.2006 р. (зі змінами та доповненнями), укладений між ОСОБА_5 та ПАТ КБ «Надра».

Визнати недійсним договір поруки № 56-Б/П-3 від 25.09.2014 р. (зі змінами та доповненнями), укладений між ОСОБА_6 та ПАТ КБ «Надра».

Стягнути з ПАТ КБ «Надра» на користь держави судовий збір в сумі 6090 (шість тисяч девяносто) грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області ОСОБА_13