УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,
суддів: Висоцької В.С., Коротуна В.М.,Колодійчука В.М., Умнової О.В.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Банк Форум» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб тимчасової адміністрації публічного акціонерного товариства «Банк Форум» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Банк Форум» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб тимчасової адміністрації публічного акціонерного товариства «Банк Форум» на рішення апеляційного суду м. Києва від 02 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року публічне акціонерне товариство «Банк Форум» (далі - ПАТ «Банк Форум») в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб тимчасової адміністрації ПАТ «Банк Форум» звернулося до суду з позовом, у якому просило стягнути з ОСОБА_6 заборгованість за кредитним договором, укладеним 13 жовтня 2006 року між акціонерним комерційним банком «Форум», правонаступником якого є позивач, та ОСОБА_6, у загальному розмірі 23 890,19 доларів США, що за офіційним курсом Національного Банку України на день вчинення розрахунку - 25 березня 2014 року, еквівалентно 247 889 грн 39 коп.

Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що ОСОБА_6 кредитних зобов'язань належним чином не виконує, існує кредитна заборгованість, яку позичальник у добровільному порядку погашати відмовляється.

Представником відповідача ОСОБА_6 - ОСОБА_7 до ухвалення районним судом рішення у справі подано заяву про застосування строку позовної давності та відмову в позові з цих підстав.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2014 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ПАТ «Банк Форум» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб тимчасової адміністрації ПАТ «Банк Форум» суму неповернутого кредиту в розмірі 126 707 грн 93 коп., заборгованість по нарахованих процентах в розмірі 92 263 грн 30 коп., пеню за несвоєчасне повернення кредиту в розмірі 17 466 грн 96 коп., пеню за несвоєчасне повернення нарахованих процентів у розмірі 11 450 грн 86 коп.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь Держави 2 478 грн 89 коп. судового збору.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 02 грудня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено у справі нове рішення про відмову в позові.

У касаційній скарзі ПАТ «Банк Форум» просить скасувати оскаржуване рішення апеляційного суду і залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 13 жовтня 2006 року сторони у справі уклали кредитний договір, за умовами якого відповідачу було надано споживчий кредит у розмірі 9 тис. доларів США з терміном його повернення до 13 серпня 2011 року, із сплатою 13,9 % річних за користування кредитними коштами.

17 серпня 2007 року між сторонами спору було укладено додаткову угоду до кредитного договору, відповідно до якої позивач та відповідач домовились про збільшення суми кредиту на 10 тис. доларів США.

В забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором, 28 серпня 2007 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Експоне» та акціонерним комерційним банком «Форум» укладено договір застави транспортного засобу.

Позивач виконав взяті на себе зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі, а відповідач в порушення умов договору та вимог ст. 530 ЦК України з 29 жовтня 2008 року не здійснює платежів для погашення суми заборгованості по кредиту та нарахованим процентам, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед позивачем, яка станом на 25 березня 2014 року складає 23 890,19 доларів США, що за офіційним курсом Національного Банку України на день вчинення розрахунку (курс 10,3762 грн за 1 долар США) еквівалентно 247 889 грн 39 коп.

31 липня 2009 року позивачем направлялась вимога відповідачеві та його майновому поручителеві товариству з обмеженою відповідальністю «Експоне», у якій останніх повідомлено про наявність заборгованості та необхідність її погашення, а також попереджено про те, що у випадку невиконання вимоги, позивачем будуть вчинені дії, спрямовані на погашення боргу.

25 березня 2010 року за заявою позивача приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Колєсник С.А. було вчинено виконавчий напис на вказаному вище договорі застави транспортного засобу. Згідно даного виконавчого документу з метою погашення боргу по кредитному договору пропонувалось звернути стягнення на заставне майно, а саме автомобіль ГАЗ 330232.

20 жовтня 2010 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання виконавчого напису від 25 березня 2010 року. Заставлене майно не вдалось реалізувати у зв'язку з його відсутністю, автомобіль знаходиться у розшуку з 14 серпня 2012 року, а отже заборгованість залишилася та не була погашена за рахунок заставленого майна.

Ухвалюючи у справі судове рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з доведеності факту наявності та розміру заборгованості відповідача перед позивачем за кредитними зобов'язаннями, які підлягають стягненню в судовому порядку в рамках даного позову. При цьому, районний суд дійшов до висновків, що досягнення умови між кредитором та позичальником про погашення заборгованості частинами не змінює строку виконання зобов'язання, встановленого договором, та за таких обставин доводи відповідача про відмову в задоволенні позову в зв'язку з пропуском строку позовної давності є безпідставними.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що строк виконання відповідачем зобов'язань за кредитним договором від 13 жовтня 2006 року був визначений сторонами до 13 серпня 2011 року.

31 липня 2009 року позивачем була направлена відповідачу та його майновому поручителю претензія-вимога, у якій банк вимагав дострокового повернення залишку за кредитом, сплати нарахованих та несплачених процентів та пені, дана вимога була отримана відповідачем, проте залишилась без задоволення.

За змістом п. 5.3 кредитного договору, що був укладений між сторонами, позичальник повинен виконати письмову вимогу банку про дострокове повернення кредиту та сплаті інших передбачених договором платежів протягом 15 днів з дати надіслання банком рекомендованою поштою такої вимоги.

На думку апеляційного суду, позивач, скориставшись своїм правом на повернення кредиту достроково, яке передбачене умовами договору сторін та ч. 2 ст. 1050 ЦК України, встановив новий строк виконання зобов'язання, який за договором визначається - 15 днів з дати надіслання банком рекомендованою поштою вимоги про дострокове повернення кредиту.

Оскільки зазначена вимога відповідачем виконана не була, позивачу про його порушене право було відомо з 15 серпня 2009 року, і з цієї дати відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України, почався перебіг трирічного строку позовної давності для звернення до суду за захистом порушеного права.

Враховуючи те, що позивач з даним позовом звернувся до суду 10 квітня 2014 року, тобто після закінчення встановленого ст. 257 ЦК України строку позовної давності, і про застосування позовної давності було заявлено відповідачем до ухвалення рішення, а позивачем не надано доказів поважності причин пропуску цього строку, судова колегія апеляційного суду дійшла до висновків, що у задоволенні позову слід відмовити за пропуском позивачем трирічного строку позовної давності.

З такими висновками апеляційного суду погодитися неможна.

Відповідно до ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов.

Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення.

Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу.

У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - ст. 1048 ЦК України ), що підлягає сплаті.

Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів.

У разі встановлення у договорі різних видів цивільно-правової відповідальності за різні порушення його умов, одночасне застосування таких заходів відповідальності не свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення (правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 06 листопада 2013 року, справа № 6-116цс13).

Умовами кредитного договору передбачено як окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, а отже і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення, так і різні види цивільно-правової відповідальності за різні порушення умов договору і одночасне застосування таких заходів відповідальності не свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

На ці обставини не звернув уваги апеляційний суд при розгляді справи в апеляційному порядку, не врахував правової позиції висловленої Верховним Судом України у постанові від 06 листопада 2013 року, справа № 6-116цс13, а також того, що даний позов подано у квітні 2014 року, тобто в межах строку трирічної позовної давності з моменту закінчення строку дії кредитного договору, 13 серпня 2011 року.

Апеляційний суд в достатньому обсязі не перевірив доводів апеляційної скарги та законності й обґрунтованості рішення суду першої інстанції по суті вирішеного спору, в результаті чого допустив порушення норм ст. 303 ЦПК України, що унеможливлює встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, встановлення характеру правовідносин та норм матеріального права, які підлягають застосуванню до правовідносин між сторонами спору.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про те, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково, а ухвалене у справі рішення апеляційного суду скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції з підстав, передбачених ч. 3 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Банк Форум» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб тимчасової адміністрації публічного акціонерного товариства «Банк Форум» задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 02 грудня 2014 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук
Судді:В.С. Висоцька В.М. Колодійчук В.М. Коротун О.В. Умнова