Справа № 352/3123/13-ц
Провадження № 22-ц/779/353/2015
Головуючий у 1 інстанції Струтинський Р. Р.
Суддя-доповідач Васильковський В.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Васильковського В.М.

суддів: Девляшевського В.А., Малєєва А.Ю.

секретаря Мельник О.В.,

з участю: третьої особи ОСОБА_2

представників ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до Старолисецької сільської ради, третьої особи на стороні відповідача ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування рішення Старолисецької сільської ради від 04.05.2012 року за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Тисменицького районного суду від 09 грудня 2014 року,-

в с т а н о в и л а :

у липні 2012 року ОСОБА_6 звернувся з даним позовом, посилаючись на те, що рішенням Старолисецької сільської ради від 18.10.2006 року йому передано у власність земельну ділянку в АДРЕСА_1, розміром 0,1480 га, для будівництва та обслуговування будинку, на підставі чого ним виготовлено проектну документацію та одержано державний акт. Вважав, що сільська рада не мала права скасовувати своє попереднє рішення, оскільки порушила його право власності на вже приватизовану ним земельну ділянку, а вирішення цього питання належить до виключної компетенції суду. Тому просив визнати незаконним та скасувати рішення Старолисецької сільської ради від 04.05.2012 року про скасування рішення Старолисецької сільської ради від 18.10.2006 року «Про затвердження матеріалів земельно-кадастрової інвентаризації земельної ділянки по АДРЕСА_1» та «Про надання дозволу ОСОБА_6 на приватизацію земельної ділянки».

Рішенням Тисменицького районного суду від 09 грудня 2014 року позов задоволено. Визнано незаконним та скасовано рішення Старолисецької сільської ради Тисменицького району від 04 травня 2012 року про скасування рішення Старолисецької сільської ради від 18

жовтня 2006 року «Про затвердження матеріалів земельно-кадастрової інвентаризації земельної ділянки по АДРЕСА_1» та «Про надання дозволу ОСОБА_6 на приватизацію земельної ділянки».

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на необґрунтованість рішення суду, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що суд не врахував порушення при наданні ОСОБА_6 земельної ділянки, а саме відсутність рішення сільської ради про надання позивачу у власність земельної ділянки та відсутність самого факту її виділення в користування. Згідно архівних даних за період 1993 року на засіданнях сесії Старолисецької сільської ради не розглядалась заява ОСОБА_6 та не приймалось рішення щодо надання в користування чи відведення під будівництво спірної земельної ділянки. Виконком Старолисецької сільської ради 16.12.1993 року надав позивачу тільки право на будівництво житлового будинку, в той час він ще перебував з нею у шлюбі. Старолисецькою сільською радою 18.10.2006 року прийнято рішення про надання дозволу на приватизацію ОСОБА_6 земельної ділянки площею 0,12 га по АДРЕСА_1. Одночасно в той же день сільська рада прийняла рішення про затвердження матеріалів земельно-кадастрової інвентаризації земельних ділянок позивача, площею 0,1479 га по АДРЕСА_1. Судом не враховано, що технічний звіт про виконані роботи по підготовці та видачі державних актів на право власності на земельні ділянки виготовлений на замовлення позивача 16.05.2006 року, тобто до прийняття 18.10.2006 року рішень сільської ради. Отже, вказані рішення прийняті з порушенням вимог Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Позивачем за весь період розгляду справи у суді не надано оригінал державного акту про право приватної власності на землю. Тому просить оскаржуване рішення скасувати, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 відмовити.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та її представник апеляційну скаргу підтримали, представник ОСОБА_6 доводи апеляційної скарги заперечив. Старолисецький сільський голова погодився із доводами апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши подані докази і доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі рішення Старолисецької сільської ради від 18 жовтня 2006 року затверджено матеріали земельно-кадастрової інвентаризації земельних ділянок ОСОБА_6 загальною площею 0,1479 га та передано у власність дані земельні ділянки. На підставі зазначеного рішення на ім'я ОСОБА_6 було видано державний акт про право приватної власності на землю.

04 травня 2012 року сесія Старолисецької сільської ради, розглянувши клопотання головного управління Держкомзему в Івано-Франківській області про усунення порушень земельного законодавства при виділенні земельної ділянки ОСОБА_6 та заяву ОСОБА_2 про порушення її прав, оскільки на земельній ділянці знаходиться недобудований житловий будинок, який є спільною сумісною власністю колишнього подружжя, скасувала рішення сесії сільської ради від 18 жовтня 2006 року «Про затвердження матеріалів земельно-кадастрової інвентаризації земельних ділянок ОСОБА_6 загальною площею 0,1479 га» та рішення «Про надання ОСОБА_6 на приватизацію земельної ділянки». Зазначеним рішенням було виділено ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,07 га для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель по АДРЕСА_1 та надано дозвіл ОСОБА_6 на приватизацію земельної ділянки площею 0,07 га для будівництва і обслуговування житлового будинку за вищевказаною адресою.

Задовольняючи позов суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що такої підстави для припинення права власності на земельну ділянку, як скасування рішення органу виконавчої влади, на підставі якого видано державний акт на право власності на земельну ділянку Земельним кодексом України не передбачено, а перелік підстав припинення права власності на земельну ділянку визначений ст. 140 ЗК України. За положеннями ст. 155 ЦК України акт органу влади щодо надання земельної ділянки може бути скасовано за умов визначених цією статтею, зокрема за умови порушення прав щодо володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою. Судом не встановлено порушень у процесі надання ОСОБА_6 земельної ділянки у приватну власність та порушень прав будь-яких осіб, тому відповідач не вправі був скасовувати свої попередні рішення, оскільки цим погіршувалося існуюче становище позивача.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Так, з матеріалів справи вбачається, що на підставі рішення Старолисецької сільської ради від 18 жовтня 2006 року затверджено матеріали земельно-кадастрової інвентаризації земельних ділянок ОСОБА_6 загальною площею 0,1479 га та передано у власність дані земельні ділянки. На підставі зазначеного рішення на ім'я ОСОБА_6 було видано державний акт про право приватної власності на землю. Земельній ділянці № 1 присвоєно кадастровий номер, встановлено і узгоджено межі земельної ділянки, цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку.

Суд при вирішенні спору врахував Рішення Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 року № 7-рп (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) відповідно до п. 5 мотивувальної частини якого органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення.

Тому Старолисецька сільська рада не вправі була скасовувати свої попередні рішення, на підставі яких у ОСОБА_6 виникло право на приватизацію земельної ділянки.

З наведених підстав колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про правомірність дій сільської ради, оскільки такої підстави як подання органу Держкомзему про усунення порушень земельного законодавства при виділенні земельної ділянки або заяви іншого подружжя про порушення його прав, для скасування органом місцевого самоврядування свого попереднього рішення не передбачено, вирішення цього питання належить до виключної компетенції суду.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновку суду про задоволення позову.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції, повно і всебічно встановивши обставини справи та визначивши правовідносини, зумовлені встановленими фактами, правильно застосував правові норми і ухвалив законне й обґрунтоване рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Тисменицького районного суду від 09 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. Касаційна скарга на ухвалу може бути подана до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Васильковський В.М.

Судді: Малєєв А.Ю.

Меленко О.Є.