233 № 233/5762/15-ц
27 листопада 2015 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Бєлостоцької О.В.
при секретарі Теліціній О.О.,
представника позивача -
відповідача -
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Костянтинівка справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
Представник позивача в судове засідання не зявився, надав заяву, в якій підтримав позовні вимоги та просив справу розглянути за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечував.
Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином в порядку ст.ст. 74, 76 ЦПК України шляхом публікації оголошення в газеті «Урядовий курєр».
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Зясувавши позицію позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Судовим розглядом встановлено, що 29 вересня 2007 року між позивачем та відповідачкою ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № DOXRRС91680038, який складається із анкети-заяви позичальника (а.с. 8), Умов надання споживчого кредидиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) (а.с. 9-12) в Тарифів.
В силу ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.
Отже нарахування процентів за користування кредитом та пені після закінчення строку дії договору не передбачено.
Разом з тим, строк дії укладеного з ОСОБА_1 кредитного договору сплив 29 вересня 2009 року, рішенням суду від 25 квітня 2013 року з неї на користь банку стягнуто заборгованість за кредитним договором в сумі 138427 грн. 85 коп., яка складалась із повної суми основного боргу, нарахованих відсотків за користування кредитом, комісії за користування кредитом, пені та штрафів.
Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Підстави припинення зобовязання передбачені ст.ст. 599-601, 604-609 ЦК України, зокрема ст. 599 ЦК україни передбачає, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Крім того, у абз. 1, 2 п. 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зі змінами від 07 лютого 2014 року розяснено, що зобовязання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599-601, 604-609 ЦК. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобовязання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України.
На підставі викладеного, враховуючи, що рішенням Індустріального суду м. Дніпропетровська від 25 квітня 2013 року з відповідачки вже стягнута заборгованість за даним кредитним договором, і оскільки строк дії кредитного договору скінчився, то нарахування відсотків, неустойки, тощо не проводиться; у звязку з невиконанням відповідачем рішення суду про стягнення заборгованості позивач має право на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, однак таких вимог позивачем заявлено не було, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором № DOXRRС91680038від 29 вересня 2007 року задоволенню не підлягають.
Керуючись ст.ст. 526, 598, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 74, 88, 209, 212, 214-215, 224-226 ЦПК України , -
У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № DOXRRС91680038від 29 вересня 2007 року відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копій рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: