"19" листопада 2015 р.
Справа №642/6518/15ц
Провадження №2/642/1969/15
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

19.11.2015 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючий - суддя Сватіков А.В.,

за участю секретаря - Конєвої А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Старовірівської сільської ради Нововодолазького району Харківської області, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, про встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем та визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем та визнання права власності на спадкове майно в обґрунтування якого зазначив, що 28.02.1970 року позивач уклав шлюб з ОСОБА_4, яка ІНФОРМАЦІЯ_1 померла.

Померлій дружині позивача на праві приватної власності належало 53/100 квартири АДРЕСА_1. Також померлій ОСОБА_4 на праві приватної власості належала ? квартири АДРЕСА_2.

31.03.2015 року позивач звернувся до приватного нотаріусу з заявою щодо видачі свідоцтва про право на спадщину, однак отримав лист-роз'яснення про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину через реєстрацію позивача за іншою адресою ніж спадкодавець, пропуск шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщин та відсутність оригінала правовстановлюючого документа на спадкове майно. Разом з тим, ОСОБА_1 вважає, що ним були надані необхідні докази щодо постійного проживання разом зі своєю померлою дружиною на момент її смерті, в зв'язку з чим він зверувся до суду за захистом своїх прав.

03.11.2015 року представник позивача надав через канцелярію суду надав уточнену позовну заяву, де залучив до числа третіх осіб ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_5 у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, але через канцелярію суду надав заяву в якій просив суд розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача - Старовірівської сільської ради Нововодолазького району Харківської області у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, але через канцелярію суду надав заяву в якій зазначив, що не заперечує проти розгляду справи за їх відсутності і не заперечує проти задоволення позову.

Треті особи - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до судового не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, але через канцелярію суду надали заяви в яких зазначили, що позовні вимоги визнають, проти їх задоволення не заперечують, просять розглянути справу за їх відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч.2 ст.256, ч. 1 ст.259 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. У рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд встановив цей факт.

Як вбачається з копії свідоцтва про одруження НОМЕР_1, виданого 28.02.1970 року, ОСОБА_1 уклав шлюб з ОСОБА_4 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_4). (а.с. 11).

Згідно свідоцтва про смерть НОМЕР_2, виданого 27.12.2012 року Старовірівською сільською радою Нововодолазького району Харківської області ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с. 12).

Приватним нотаріусом Краснопьоровою О.Ф. 31.03.2015 року позивачу було відмовлено у одержанні свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ОСОБА_4 у зв'язку з тим, що померла була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3. натомість як реєстрацією ОСОБА_1 є адреса: АДРЕСА_2 з січня 1980 року, тобто останній не був зареєстрований за місцем мешкання померлої. Окрім того, як зазначає приватний нотаріус, ОСОБА_1 до спливу 6-місячного строку з дня відкриття спадщини не подав до нотаріусу заяву про прийняття спадщини. (а.с. 18).

ОСОБА_4 на момент смерті постійно проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3. Разом з останньою на момент смерті проживав її чоловік ОСОБА_1, який зареєстровний за іншою адресою: АДРЕСА_2.

Як вбачається з акту, складеного депутатом Старовірівськоої сільськї ради Нововодлазького району Харківської області ОСОБА_8 від 16.10.2014 року ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2. Після виходу на пенсію з 2001 року та по теперішній час останній постійно мешкає в будинку своєї матері за адресою: АДРЕСА_3 без реєстрації (а.с. 17).

Відповідно до ч.1 ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

За змістом ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом мають особи, зазначені у ст. 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч.2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», зазначено, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, тощо.

Відповідно до п.23 вказаної Постанови, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку з чим нотаріус відмовив особі в оформлені спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших сторін, які мають значення для справи.

Ці дані, як передбачено приписами ч.2 ст. 57 ЦПК України, встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.

Таким чином, факт спільного проживання ОСОБА_1 разом із ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_3. підтверджено матеріалами справи.

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України позивач вважав, що він прийняв спадщину після ОСОБА_4, адже постійно проживав з нею.

Як вбачається з договору купівлі-продажу від 02.09.1999 року ОСОБА_6 продав ОСОБА_4 53/100 частини квартири АДРЕСА_1. (а.с. 13).

Згідно свідоцтва про право власності на житло від 02.01.1995 року квартира АДРЕСА_2 належить на праві спільної часткової власності: ОСОБА_1 ? частина; ОСОБА_4 ? Частина; ОСОБА_9 ? частина; ОСОБА_3 ? частина. (а.с. 15).

Вищезазначені відомості щодо права власності підтверджені листом Департаменту містобудування, архітектури та генерального плану від 28.08.2015 року №2499/0/22-15. (а.с. 48).

Як вбачається з правових позицій, висловлених Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних в узагальненні судової судової практики розгляду цивільних справ про спадкування, яке було обговорено та взято до відома на засіданні Пленуму 01.03.2013 року, при розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини», і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК).

На підставі викладеного, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожної обставини справи окремо, а також достатність та їх взаємний зв'язок в сукупності, суд вважає, що вказаний позов підлягає задоволенню, оскільки наведена сукупність обставин справи підтверджує фактичне проживання позивача ОСОБА_1 із померлою дружиною ОСОБА_4 на момент її смерті за адресою: АДРЕСА_3, тому суд визнає право власності за ОСОБА_1 на 53/100 частини квартири АДРЕСА_1 загальною площею 53,3 кв.м., житловою площею 31,2 кв.м. та на 1/4 квартири АДРЕСА_2, загальною площею 70,6 кв. м, житловою площею 49,8 кв. м, в порядку спадкування за законом після смерті дружини ОСОБА_4

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.ст.ст. 11216, 1218, 221, 1268-1270, ст.ст. 11,212-215,256-259 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_4 на момент її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 53/100 частини квартири АДРЕСА_1 загальною площею 53,3 кв.м., житловою площею 31,2 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті дружини ОСОБА_4.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 квартири АДРЕСА_2, загальною площею 70,6 кв. м, житловою площею 49,8 кв. м, в порядку спадкування за законом після смерті дружини ОСОБА_4.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення суду.

Суддя А.В. Сватіков