Справа № 307/3112/15-ц
Провадження № 2/307/1795/15
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

11 листопада 2015 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого - судді Ніточко В.В., при секретарі Фера В.В., з участю представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тячів цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 та ОСОБА_4, третя особа на стороні позивача: ОСОБА_5, про виселення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_4, третя особа на стороні позивача: ОСОБА_5, про виселення.

В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що згідно нотаріально посвідченого договору дарування житлового будинку від 11 жовтня 2000 року вона та ОСОБА_5 є власниками житлового будинку, що знаходиться в смт. Буштино, вул. Грушевського (Комсомольська), 37 (42). В липні 2001 року їй та ОСОБА_5 було передано у постійне користування земельну ділянку, на якій розташоване вищезазначене подароване будинковолодіння. 01 березня 2000 року Тячівський районний суд задовільний позов ОСОБА_6 (попередній власник) до ОСОБА_2, ОСОБА_7, їх неповнолітніх дітей у цивільній справі №2-53/2000 та вирішив виселити їх з житлового будинку №37 по вул. Грушевського в смт. Буштино без надання іншого приміщення та вселив в даний будинок ОСОБА_6. Це рішення суду було виконане. Відповідачка ОСОБА_4, яка не була взагалі зареєстрована у їх будинку, разом з доньками Анастасією, ОСОБА_8 та сином ОСОБА_9, після виселення у 2000 році з будинку, переїхали в інше помешкання і з того часу у їх будинок не повертались та не проживали у ньому. Відповідач ОСОБА_2 після його виселення збудував окреме приміщення за межами їх домоволодіння, і проживав там до кінця 2013 року. Згодом, за рішенням Тячівського районного суду від 05 березня 2012 року, відповідач ОСОБА_2. та інші особи були визнані такими, що втратили право на проживання та користування житлом у будинку №37 по вул. Грушевського, 37, в смт. Буштино, який належить ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на праві приватної власності. В кінці грудня 2013 року відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_4, всупереч їхній волі та не реагуючи на рішення судів, яким вони були позбавлені права на користування житловими приміщеннями будинку, були виселені, самовільно вселилися в їх будинок та проживають в ньому по даний час, користуючись електроенергією, за яку не платять. При цьому, відповідачі змінили замки на вхідних дверях будинку, дверцях огорожі і на їхні вимоги добровільно виселитися, не реагують, у добровільному порядку виселитись не бажають.

Просить усунути перешкоди у вільному володінні та користуванні належним їй на праві приватної власності житловим будинком та господарськими спорудами, земельною ділянкою за адресою: смт. Буштино, вул. Грушевського, 37, та примусово виселити відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_4 з вказаного будинку (домоволодіння) без надання іншого житла.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та надав аналогічні пояснення викладеним у позові. Просив позовні вимоги задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні проти позову заперечив та пояснив, що має право на спірний будинок, оскільки він належав його матері. Вважає, що договір дарування, на підставі якого позивач та третя особа стали власниками спірного будинку є підробленим.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.

Третя особа ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що згідно нотаріально посвідченого договору дарування житлового будинку від 11 жовтня 2000 року, ОСОБА_6 подарувала ОСОБА_5 та ОСОБА_3, в рівних долях, жилий будинок, що знаходиться в смт. Буштино, вул. Грушевського (Комсомольська), 37 (42), Тячівського району Закарпатської області (а.с. 7).

Із довідки Тячівського РПТІ № 07/356 вбачається, що ОСОБА_5 та ОСОБА_3 є власниками по ? частині, кожний, домоволодіння, що знаходиться в смт. Буштино, вул. Грушевського , 37, Тячівського району Закарпатської області (а.с. 8).

Згідно рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 01 березня 2000 року, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_10 та їх неповнолітніх дітей: Анастасію, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, виселено із жилого будинку №37 по вул. Комсомольській (Грушевського) в смт. Буштино, Тячівського району без надання іншого житлового приміщення та вселено в даний житловий будинок ОСОБА_6 (а.с. 5).

Із державного акту серії ЗК 0ІІ № 00131 вбачається, що ОСОБА_5 та ОСОБА_3 надано у постійне користування земельну ділянку площею 0,05 га по вул. Грушевського в смт. Буштино для обслуговування житлового будинку (а.с. 9).

Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 30 жовтня 2001 року зобов'язано ОСОБА_2 повернути ОСОБА_3 земельну ділянку у розмірі 0,05 га, розташовану біля будинку №37 по вул. Грушевського в смт. Буштино Тячівського району та зобов'язано ОСОБА_2 знести самовільно побудований будинок на земельній ділянці по вул. Грушевського, 37, належній ОСОБА_3 (а.с. 6).

Згідно рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 05 березня 2012 року ОСОБА_2, ОСОБА_8, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 визнано такими, що втратили право користування житловим будинком №37 по вул. Грушевського в смт. Буштино та зобов'язано Тячівський РВ УМВС України у Закарпатській області зняти їх з реєстраційного обліку будинку (а.с. 10).

Із акту обстеження матеріально-побутових умов ОСОБА_3, жительки вул. Грушевського, 37, в смт. Буштино, вбачається, що в будинок №37 по вул. Грушевського в смт. Буштино самовільно вселився ОСОБА_2 разом із дружиною ОСОБА_4 (а.с. 13).

Стаття 316 ЦК України передбачає, що правом власності особи є право особи на майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власника може бути зобовязано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути обмежена у здійсненні права власності лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно ст.391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно із ст.3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 16 ЦК України передбачені способи захисту цивільних прав та інтересів судом, одним з яких є припинення дії, яка порушує право.

Відповідно до ч.2 ст.116 ЖК України осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

Таким чином, власник сам визначає своє право володіння й розпорядження власністю. Спосіб судового захисту порушеного права позивача, обраний ним, не суперечить законодавству і може бути застосований судом.

Позивач є законним власником житлового будинку, відповідачі йому перешкоджають користуватись даним житловим будинком і тому порушено право позивача на користування своєю власністю за призначенням. Це право підлягає захисту і тому суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги та виселити відповідачів з належного позивачу житлового будинку .

Судові витрати у справі підлягають стягненню з відповідачів.

Керуючись ст.ст. 15, 316, 319, 321, 391 ЦК України, ч.2 ст.116 ЖК України,ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 213, 214,215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Усунути перешкоди у вільному володінні та користуванні належним ОСОБА_3 на праві приватної власності житловим будинком, господарськими спорудами, земельною ділянкою за адресою: смт. Буштино, вул. Грушевського, 37, Тячівського району Закарпатської області та виселити ОСОБА_2 та ОСОБА_4 з житлового будинку №37 по вул. Грушевського в смт. Буштино, Тячівського району Закарпатської області без надання іншого жилого приміщення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 витрати на сплату судового збору в розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 витрати на сплату судового збору в розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд протягом десяти днів з дня проголошення, а особами, які беруть участь у справі але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя В.В. Ніточко