Ухвала

іменем україни

8 квітня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Хопти С.Ф., Лесько А.О., Луспеника Д.Д.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, третя особа - Пустомитівська районна державна адміністрація як орган опіки та піклування, про встановлення фактів, встановлення додаткового графіку побачень з внуком, зобов'язання від утримання у вчиненні дій, зобов'язання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди; за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 7 листопада 2013 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 18 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2013 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулись до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 16 жовтня 2012 року зобов'язано ОСОБА_6 не чинити їм перешкоди у вихованні їх внука, ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, а також встановлено графік побачень з внуком у перші і третю суботу місяця та другу і четверту неділю місяця на нейтральній території у присутності ОСОБА_6 З листопада 2012 року відповідачі чинять їм перешкоди у вихованні внука, рішення суду не виконують. Після їх звернення до відділу Державної виконавчої служби у грудні 2012 року було відкрито виконавче провадження з виконання зазначеного рішення суду від 16 жовтня 2012 року, однак у зв'язку з тим, що робочими днями відділу Державної виконавчої служби та органів опіки та піклування є дні з понеділка по п'ятницю, забезпечення виконання рішення суду у суботу та неділю є складним.

Позивачі просили, з урахуванням уточнених позовних вимог, зобов'язати відповідачів не чинити їм перешкод та забезпечити у вівторок та четвер з 17 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв. щотижня, а також відповідно графіку побачень, встановленого рішенням суду, їх побачення з внуком; дозволити їм безперешкодно забирати внука з місця проживання на час та період, визначений графіком.

У квітні 2013 року ОСОБА_6 звернулась до суду із зустрічним позовом, посилаючись на те, що вона виконала всі дії, передбачені рішенням суду від 16 жовтня 2012 року та не чинила перешкод ОСОБА_5 та ОСОБА_4 побаченню з її малолітнім сином, ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1. Оскільки її малолітній син не виявив бажання бачитися та проводити час з бабою та дідом, виконання рішення суду є неможливим з незалежних від неї причин. Зазначала, що ОСОБА_5 неодноразово намагалась проникнути на територію належного її батькові будинку, щоб зустрітися з внуком, такі намагання супроводжувались шумом та сварками. Також ОСОБА_5 неодноразово ходила по сусідах з вимогами підписати акт про те, що вона приходила на побачення з внуком, однак їй чинились перешкоди. Вважала такі дії ОСОБА_5 спробою непрямого тиску на її сім'ю та формування їх з батьком негативного іміджу. Внаслідок таких дій ОСОБА_5 їй та її малолітньому сину завдано моральну шкоду, яку вона оцінила у 20 тис. грн.

Ураховуючи наведене, ОСОБА_6 просила стягнути з ОСОБА_5 на її користь суму завданої моральної шкоди.

Ухвалою Пустимитівського районного суду Львівської області від 28 травня 2013 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_6 об'єднано в одне провадження з позовною заявою ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від

7 листопада 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 18 грудня 2014 року, у задоволенні позову ОСОБА_4,

ОСОБА_5 відмовлено. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позов у повному обсязі.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Відмовляючи у задоволенні первісного позову (вирішення судами зустрічного позову не оскаржується, ОСОБА_4 судові рішення не оскаржуються, тому згідно з ч. 2 ст. 335 ЦПК України судові рішення у цій частині не переглядаються), суди на підставі доказів, поданих сторонами, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), правильно виходили з того, що чинним рішенням суду від 16 жовтня 2012 року ОСОБА_6 зобов'язано не чинити ОСОБА_5 перешкоди у спілкуванні з внуком та визначено графік побачень з внуком, яке виконується, тому підстав для повторного зобов'язання вчиняти такі дії, як і підстав для визначення додаткового графіку побачень, немає.

Оскільки з матеріалів справи та змісту касаційної скарги не вбачається порушення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 7 листопада 2013 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 18 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С.Ф. Хопта

А.О. Лесько

Д.Д. Луспеник