Справа № 377/153/15 Головуючий у І інстанції Малишенко Т.О.
Провадження № 22-ц/780/4875/15 Доповідач у 2 інстанції Гуль В. В.
Категорія 26 03.11.2015
УХВАЛА

Іменем України

03 листопада 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді: Гуля В.В.,

суддів: Верланова С.М., Касьяненко Л.І.,

при секретарі: Якимчук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну ОСОБА_2 на рішення Славутицького міського суду Київської області від 25 червня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Надра" до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Надра" про захист прав соживачів та визнання договору недійсним, -

в с т а н о в и л а:

позивачі просять стягнути з відповідачів в солідарному порядку заборгованість по кредитному договору №36-05/06/02/11/400/2007/04 від 16.02.2007 року станом на 09.01.2015 року в розмірі 47 354,61 доларів США, а також стягнути з відповідачів понесені судові витрати. В обґрунтування своїх позовних вимог посилаються на те, що 16 лютого 2007 року між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк „Надра", внаслідок реорганізації проведено реєстрацію зміни найменування на Публічне акціонерне товариство «Комерційний Банк «Надра» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №36-05/06/02/11/400/2007/04 відповідно до якого ОСОБА_2, було надано кредит в сумі 63000 тисячі доларів США, строком користування по 15 листопада 2019 року зі сплатою процентів за користування кредитними коштами з розрахунку 12,49 відсотків річних. 06.11.2009 року до Кредитного договору було внесено зміни в частині страхування іпотечного майна. 27.10.2010 року кредитний договір було викладено в новій редакції, а 18.10.2013 року було проведено реструктуризацію простроченої заборгованості та внесено зміни та доповнення до Кредитного договору. З метою належного виконання ОСОБА_2, умов Кредитного договору 16.02.2007 року було укладено відповідний договір поруки з ОСОБА_3, відповідно до умов якого остання зобов'язалася солідарно відповідати в повному обсязі перед ними за виконання ОСОБА_2, умов Кредитного договору. Оскільки ОСОБА_2, свої зобов'язання по Кредитному договору належним чином не виконує, то позивачі направили ОСОБА_2, вимоги від 23.04.2014 року та від 14.10.2014 року про необхідність належного виконання умов Кредитного договору, проте дані вимоги ОСОБА_2, залишені без відповідного реагування. Остання сплата за Кредитним договором ОСОБА_2, була зроблена 19.05.2014 року в сумі 617,0 доларів США, з яких 133,73 долари США було спрямовано на погашення тіла кредиту, а 483,27 долари США на погашення відсотків по кредиту. Таким чином, станом на 09 січня 2015 року загальна заборгованість по Кредитному договору (з урахуванням штрафних санкцій) склала 47 354,61 доларів США, з яких: заборгованість по тілу кредиту, в тому числі прострочена - 42 409,54 доларів США; заборгованість по сплаті відсотків, в тому числі прострочена - 3 723,44 доларів США; пеня за прострочення сплати кредиту - 567,46 доларів США; штраф за порушення вимог Кредитного договору - 664,17 доларів США.

У відповідності до умов договору поруки ОСОБА_3, взяла на себе зобов'язання відповідати перед ними в повному обсязі по зобов'язанням ОСОБА_2, які виникають з умов Кредитного договору, тому оскільки він не тільки прострочив взяті на себе договірні зобов'язання по Кредитному договору, а й не виконав їх належним чином, то просять стягнути борг з відповідачів у солідарному порядку в розмірі 47354,61 доларів США.

ОСОБА_2 подав зустрічну позовну заяву, яку обґрунтовує тим, що з умов кредитного договору вбачається, що кошти були наданні в споживчих цілях. Таким чином, оспорюваний кредитний договір являється договором споживчого кредиту. Оскільки відповідач не надав інформацію передбачену Законом позивачу при укладені Договору, то даний договір є недійсним з наступних підстав. Перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі перелік питань передбачений ч.2 ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів», але всупереч вимог вказаних у ч.2 ст.11 вищезазначеного Закону у Договорі не має відомостей щодо детального розпису загальної вартості кредиту. Також банком не надавався окремий письмовий документ з детальним розписом загальної вартості кредиту для споживача. З Договору та додатків до нього не вказано повної орієнтовної вартості кредиту, розрахунок проведений поверхово та не зрозуміло для нього як споживача. Отже, в порушення п.2 ч.1 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», Банк не надав йому, як споживачу фінансових послуг в галузі споживчого кредитування, в письмовій формі повної інформації про умови кредитування, а також орієнтовану сукупну вартість кредиту, яка надається перед укладенням кредитного договору, чим було порушено вимоги чинного закону і є підставою відповідно до ч.1 ст.203 ЦК України, ч.5 ст.11, ст. 18, ч.6 ст. 19 ЗУ «Про захист прав споживачів» для визнання кредитного договору недійсним, оскільки умови договору є несправедливими, є недобросовісними, створюють істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Порушено його право на достовірну інформацію.

ОСОБА_3 подала зустрічну позовну заяву , яку обґрунтовувала тим, що 16 лютого 2007 року між нею та банком був укладений договір поруки №1 від 18 жовтня 2013 року до договору поруки були внесенні зміни оформлені Додатковим договором про внесення змін та доповнень до Договору поруки №1 від 16.02.2007 року. Відповідно до п.5.9. Договору поруки передбачено, що цей договір є укладеним з моменту його підписання сторонами та діє до повного та належного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, з умовами якого поручитель ознайомлений, та/або належного виконання поручителем зобов'язань за цим договором.

З розрахунку вимог банку у зв'язку з неповерненням боржником кредитної заборгованості за кредитним договором вбачається, що позичальник здійснив останню сплату за кредитним договором 19.05.2014 року, що не заперечується банком.

Відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Таким чином банк повинен був пред'явити вимогу до неї про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором не пізніше 05 листопада 2014 року, але банк звернувся до суду про стягнення суми заборгованості за кредитним договором лише 03.02.2015 року, тобто з пропущеним строком, тому Договір поруки повинен бути визнаний судом припиненим.

Рішенням Славутицького міського суду Київської області від 25 червня 2015 року первісний позов задовольнити частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ Комерційний банк «Надра» заборгованість за кредитним договором №36-05/06/02/11/400/2007/04 від 16.02.2007 року 47354,61 доларів США, понесені судові витрати у сумі 3654,00 гривень. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 до ПАТ Комерційний банк «Надра» про визнання договору недійсним - відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» задоволено.

Визнано поруку, яка виникла на підставі Договору поруки №1 від 16.02.2007 року та Додатку до Договору поруки від 18.10.2013 року по кредитному договору №№36-05/06/02/11/400/2007/04 від 16.02.2007 року між ОСОБА_3 і ПАТ Комерційний банк «Надра» - припиненим.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить частково скасувати рішення суду в зв'язку з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його зустрічні позовні вимоги.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з виходячи з наступного. Судом першої інстанції встановлено, що між позивачем та ОСОБА_2

Встановивши, що за кредитним договором № 36-05/06/02/11/400/2007/04 від 16.02.2007 року станом на 09 січня 2015 року виникла заборгованість в розмірі 47354,61 доларів США, з яких: заборгованість по тілу кредиту, в тому числі прострочена - 42409,54 доларів США; заборгованість по сплаті відсотків, в тому числі прострочена - 3723,44 доларів США; пеня за прострочення сплати кредиту - 567,46 доларів США, штраф за порушення вимог кредитного договору - 664,17 доларів США, суд позов задовольнив частково і допустив стягнення лише з боржника, оскільки договір поруки №1 від 16.02.2007 року та Додатки до Договору поруки від 18.10.2013 року по кредитному договору №№36-05/06/02/11/400/2007/04 від 16.02.2007 року, що укладений між ОСОБА_3 і ПАТ Комерційний банк «Надра» - припинений.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи та вимогам ст. ст. 509, 526, 610, 611, 1050, 1054 ЦК України, нормою яких передбачено стягнення з боржника заборгованості у разі порушення ним своїх зобов'язань, які виконуватися мають належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства.

Вимоги зустрічної заяви та апеляційної скраги полягають у тому, що у договорі не має відомостей щодо детального розпису загальної вартості кредиту. Також банком не надано окремий письмовий документ з детальним розписом загальної вартості кредиту для споживача. З договору та додатків до нього не вказано повної орієнтовної вартості кредиту, розрахунок проведений поверхово та не зрозуміло для споживача.

Також ОСОБА_2 просить визнати недійсним договір з тих підстав, що його умови є несправедливими, оскільки всупереч принципу добросовісності між правами та обов'язками є істотний дисбаланс, який завдає шкоду позивачу.

Проте такі доводи не грунтуються на матеріалах справи та вимогах закону.

За положеннями частини п'ятої статті 11, статті 18 Закону України "Про захист прав споживачів" до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема, щодо плати за обслуговування кредиту та плати за дострокове його погашення, і це є підставою для визнання таких положень недійсними.

Вбачається, що кредитний договір відповідає положенням ч. 2 ст. 11 Закону України ''Про захист прав споживачів'', чинної на момент виникнення правовідносин, а саме містить особу та місцезнаходження кредитодавця; мету - для купівлі квартири (п.1.2); форму його забезпечення - застава цієї квартири () предмет договору - кредитні кошти у розмірі 63000 доларів США (п. 1.1); плату за користування у розмірі 12,49% (п. 1.3); строк погашення до 15.11.2019 року (п. 1.4); порядок проведення розрахунку щодо повернення коштів, здійснення оплати за проценти, що визначено щомісячними мінімальними платежами у розмірі 830 доларів США щомісячно до 20 числа поточного місяця; формулу нарахування процентів: за фактичну кількість днів у вказагний період. Також договір містить порядок сплати заборгованості у разі, якщо повністю чи частково не сплачено черговий платіж (п.п. 3.3.1-3.6).

Право досторокового погашення, дата видачі кредиту.

При цьому договір не містить положень, які містять умови про зміни у витратах, зокрема, щодо плати за обслуговування кредиту та плати за дострокове його погашення.

Не має посилань на такі положення і в зустрічній позовній заяві та апеляційній скарзі. За таких обставин підстави стверджувати, що умови договору є несправедливими, є недобросовісними, що вони створюють істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача, відсутні в зв'язку з чим відсутні і підстави для визнання договору недійсним.

Також ОСОБА_2 вважає, що більшість вини відповідача полягає в тому, що банк не виконав умови ст. 49 Закону України ''Про банки та банківську діяльність'', де говориться, що банк зобов'язаний при наданні кредитів додержуватися основних принципів кредитування, у тому числі перевіряти кредитоспроможність позичальників та наявність забезпечення кредитів, додержуватись встановлених НБУ вимог щодо концентрації вимог. Проте такі доводи не можуть підставою для задоволення зустічного позову, оскільки вимоги вказаної статті знаходяться в розділі 8 цього Закону і дана норма регулює вимоги щодо діяльності банку, а не ризику споживача.

Щодо неповідомлення споживача про наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача, спростовуються тим, що наявні умови кредитування були повідомлені споживачеві письмово у цьому кредитному договорі до його підписання.

Ознайомившися з його умовами та вважаючи їх прийнятними для себе, ОСОБА_2 підписав його чим висловив своє волевиявлення. Зауважень до договірних відносин від нього до підписання не надходило.

При цьому як вказує ОСОБА_2, суд безпідставно не зменшив розмір штрафу та пені, але такі доводи є необгрунтовані, оскільки підставою для цього є лише, якщо вони значно перевищують розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Проте про такі обставини, якіб вплинули на зменшення їх розміру боржником не заявлено, а також штраф та пеня не перевищує і розмір збитків.

Розмір заборгованості не оспорюється.

Пеня та штраф кредитним договором передбачені.

За таких обставин апеляційна скарга як необгрунтована підлягає відхиленню. Керуючись ст. ст. 209, 218, 303, 304, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Славутицького міського суду Київської області від 25 червня 2015 рокузалишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді