Категорія 30Доповідач Нікушин В. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" квітня 2015 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого Нікушина В. П.,

суддів: Стеблюк Л. П., Копаничук С. Г.,

при секретарі Кирилюк Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія» «ПРОВІДНА», про відшкодування матеріальної шкоди, за апеляційною скаргою представника в інтересах ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 05 лютого 2015 року, ухвалене по даній справі, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2013 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди.

Мотивуючи позовні вимоги, він посилався на те, що 17.10.2013 року близько 21 години з вини ОСОБА_3, яка керувала автомобілем ЗАЗ 110247 державний номерний знак НОМЕР_1 на перехресті вулиць Винниченка та Фрунзе в м. Вінниці сталась дорожньо-транспортна пригода. В результаті якої був пошкоджений його автомобіль марки «КІА» «MAGENTIS» 2.0 МТ державний номерний знак НОМЕР_2, чим заподіяна йому матеріальна шкода на загальну суму 96573,78 грн. із якої 50000 грн. відшкодовано приватним акціонерним товариством «Страхова компанія» «Провідна» (ПрАТ «СК» «Провідна»).

Тому, він просив стягнуту невідшкодовану частину шкоди в розмірі 46573,78 грн.

Рішенням суду позов задоволено частково, а саме стягнуто 4835,04 грн. в рахунок компенсації втрати автомобілем позивача товарної вартості.

З таким рішенням не погодився ОСОБА_2, в інтересах якого представником подана апеляційна скарга про скасування рішення в частині відмовлених позовних вимог і ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог.

На підтвердження вимог апеляційної скарги наведені доводи про те, що рішення є незаконним, необ'єктивним, необґрунтованим та винесеним з грубим порушенням матеріального та процесуального законодавства.

Наведені доводи ґрунтуються на посиланнях на те, що суд першої інстанції, вирішуючи даний спір порушив вимоги ст. 22 ЦК України, згідно якої до реальних збитків віднесені як витрати у зв'язку з пошкодженням речі, так і витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Суд першої інстанції, за наявності переконливих доказів, а саме: висновку товарознавчого дослідження, рахунку фактури, акту здачі прийняття робіт дійшов помилкового висновку про недоведеність позовних вимог.

Окрім цього, оскаржуване рішення ставиться під сумнів і через те, що суд безпідставно відхилив вимоги про відшкодування майнової шкоди у вигляді витрат, понесених на складання висновку експертного товарознавчого дослідження.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, представників ОСОБА_2 та ОСОБА_3, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах вимог апеляційної скарги, прийшла до наступного висновку.

Апеляційна скарга до задоволення не підлягає, оскільки наведені у ній доводи ґрунтуються на суб'єктивній оцінці наявних у справі доказів та на помилковому тлумаченні норм матеріального права, пов'язаних з визначенням поняття «збитків».

Суд першої інстанції частково, задовольняючи позовні вимоги виходив із того, що позивачем, всупереч вимогам ст.ст. 11, 60 ЦПК України не було доведено заявленого розміру фактичної (реальної) шкоди, завданої пошкодженням автомобіля внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Разом з цим, суд погодився з доводами позивача щодо стягнення 4835,04 грн. - втрати товарної вартості автомобіля.

З висновками суду першої інстанції, щодо недоведеності заявленої фактичної (реальної) шкоди, завданої позивачу через пошкодження належного йому автомобіля погоджується і колегія суддів з огляду на наступні обставини.

Встановлено, і цього не оспорює відповідачка ОСОБА_3, що 17 жовтня 2013 року з її вини сталась дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої був пошкоджений автомобіль марки «КІА» «MAGENTIS» 2.0 МТ державний номерний знак НОМЕР_2, зареєстрований за ОСОБА_2

Між ОСОБА_3 та приватним акціонерним товариством «Страхова компанія» «Провідна» 19.05.2013 року укладений строком на один рік договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Згідно умов цього Договору був визначений страховий ліміт у розмірі 50 тис. грн. за шкоду, заподіяну майну (а.с.10).

Тобто, дорожньо-транспортна пригода, що мала місце за участі сторін по справі була визнана страховим випадком.

18.10.2013 року представником приватного акціонерного товариства «Страхова компанія» «Провідна» був складений акт первинного огляду транспортного засобу, в якому відображені пошкодження автомобіля, який належав ОСОБА_2 на праві власності (а.с.173).

Відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду.

За правилами п. 34.2 ст. 34 цього ж Закону представник страховика направляється на місце страхового випадку для визначення причин настання випадку та розміру збитків.

В розумінні наведених норм страховик має визначити розмір збитків в повному обсязі не залежно від визначеного страховим договором ліміту страхового відшкодування.

Згідно страхового акту №1 від 13.12.2013 року, складеного представником ПрАТ «СК «Провідна» загальна сума збитку (за розрахунком спеціаліста) визначена в розмірі 50 тис. грн. (а.с. 188). В цьому ж розмірі вказана сума була перерахована ФОП ОСОБА_4, який проводив ремонт пошкодженого автомобіля за заявою ОСОБА_2

Дана обставина об'єктивно підтверджує, що він погодився з розміром збитків, визначених представником ПрАТ «СК «Провідна».

В той же час звертаючись з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди розмір заподіяної йому шкоди був визначений ним в сумі 96573,78 грн. з посиланням на висновок експертного автотоварознавчого дослідження з визначення матеріального збитку внаслідок пошкодження транспортного засобу №1995/13-21 від 28.10.2013 року (11-17).

Поставивши під сумнів розмір визначеної цим експертним дослідженням розмір матеріальної шкоди, представник відповідача заявив клопотання про призначення товарознавчої експертизи, яка була призначена судом. Але, зважаючи на те, що автомобіль був відремонтований, проведення експертизи виявилось неможливим.

За наведених обставин суд першої інстанції цілком обґрунтовано не прийняв до уваги висновок експертного дослідження щодо визначення реальних розмірів матеріальної шкоди, заподіяної в результаті настання страхового випадку.

На підтвердження вимог про стягнення з ОСОБА_3 46573,78 грн. матеріальної шкоди на завершальній стадії розгляду справи, а саме в лютому 2015 року ОСОБА_2 надав акт здачі-прийняття робіт від 29.10.2013 року на суму 91746,40 грн. та рахунок-фактурі від 29.10. 2013 року на таку ж суму.

За відсутності платіжних документів, які б вказували на те, що позивач оплатив виконані роботи суд не знайшов ці документи переконливими доказами для підтвердження заявлених позивачем вимог.

Більш того вказані, документи викликають сумнів і тому, що згідно експертного товарознавчого дослідження, яке проводилось 28.10.2013 року, експерт проводив огляд пошкодженого автомобіля марки «КІА» «MAGENTIS» 2.0 МТ державний номерний знак НОМЕР_2 24.10.2013 року. Враховуючи характер пошкоджень та об'єм ремонтних робіт зазначених в цих документах їх фізично неможливо було виконати за проміжок часу в чотири дні, завершивши їх 29.10.2013 року.

А тому, колегія суддів, зважаючи на встановлені обставини, погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що ОСОБА_2 не довів заявленого ним розміру фактичної шкоди, завданої пошкодженням його автомобіля в наслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, судова колегія палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника в інтересах ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 05 лютого 2015 року, ухвалене по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія» «ПРОВІДНА», про відшкодування матеріальної шкоди, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий - суддя ______ В. П. Нікушин

Судді: ______ Л. П. Стеблюк

______ С. Г. Копаничук