У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Журавель В.І.,

Лесько А.О., Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення майнової та моральної шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_5, яка діє в інтересах ОСОБА_3, на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 липня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 01 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що він є власником автомобіля «Нуundai Тuсsоn», державний реєстраційний номер НОМЕР_1. 06 грудня 2013 року о 13 годині 05 хвилин у с. Рогозів Бориспільського району по вул. Леніна ОСОБА_4, керуючи автомобілем «Tоуоtа Соrоlа», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, виїхав на перехрестя, не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» та допустив зіткнення з автомобілем «Нуundai Тuсsоn», унаслідок чого його автомобілю були спричинені механічні пошкодження на суму 72 961 грн. 90 коп. Крім того, у зв'язку з пошкодженням автомобіля йому була заподіяна моральна шкода, розмір якої він оцінює у 20 тис. грн. Відповідач добровільно відшкодувати матеріальну та моральну шкоду відмовляється, у зв'язку з чим позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь 72 961 грн. 90 коп., завданих ушкодженням автомобіля, 400 грн. витрат на проведення експертизи, 640 грн. витрат на транспортування пошкодженого автомобіля, 1 тис. грн. - на складання позовної заяви та 20 тис. грн. моральної шкоди.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 липня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 01 грудня 2014 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, яка діє в інтересах ОСОБА_3, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить вказані судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив з того, що відповідно до звіту про незалежну оцінку з визначення вартості матеріального збитку № 1901/1 від 17 грудня 2013 року розмір матеріальної шкоди, заподіяної позивачу, складає 48 817 грн. 40 коп., який було виплачено останньому ПАТ «СК «Країна». Доказів заподіяння позивачу моральної шкоди матеріали справи не містять.

З такими висновками судів погодитись не можна, оскільки ці висновки суперечать вимогам закону та не ґрунтуються на матеріалах справи.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судові рішення не відповідають.

Судом установлено, що ОСОБА_3 є власником автомобіля «Нуundai Тuсsоn», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 (а. с. 8).

06 грудня 2013 року о 13 годині 05 хвилин у с. Рогозів Бориспільського району по вул. Леніна ОСОБА_4, керуючи автомобілем «Tоуоtа Соrоlа», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, виїхав на перехрестя, не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» та допустив зіткнення з автомобілем «Нуundai Тuсsоn», унаслідок чого автомобілю позивача були спричинені механічні пошкодження: розбитий передній бампер, передня ліва блок фара, задній ліхтар. Крім того, був пошкоджений передній капот, переднє праве крило та задній бампер (а. с. 7).

Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 08 січня 2014 року ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України, визнано винним та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. (а. с. 9).

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України матеріальна шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності ОСОБА_4, ПАТ «СК «Країна» виплатило ОСОБА_3 страхове відшкодування у розмірі 49 490 грн. (а. с. 15, 21).

Проте позивач, посилаючись на звіт про незалежну оцінку з визначення вартості матеріального збитку № 1901/1 від 17 грудня 2013 року (далі - Звіт), просив стягнути на його користь матеріальну шкоду у розмірі 72 961 грн. 90 коп. (а. с. 10-11).

З вказаного Звіту убачається, що коефіцієнт фізичного зносу автомобіля «Нуundai Тuсsоn», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, дорівнює 0, саме з урахуванням указаного зносу за відповідною формулою було обраховано вартість матеріального збитку у розмірі 72 961 грн. 90 коп.

Суди, визначаючи розмір матеріального збитку, виходили з того, що до моменту настання ДТП автомобіль перебував у користуванні, тому коефіцієнт зносу не може дорівнювати 0.

У п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 4 роз'яснено, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина четверта статті 60 ЦПК України).

Відповідно до п. 7.38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Фонду державного майна та Міністерства юстиції України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, значення фізичного зносу приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ; 3 роки - для вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів виробництва країн СНД; 4 роки - для інших вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів; 5 років - для фототехніки.

Автомобіль позивача 2008 року випуску, тобто на час ДТП його строк експлуатації становив 6 років та 5 місяців (а. с. 8).

Винятком стосовно використання зазначених вимог є: а) якщо КТЗ експлуатуються в інтенсивному режимі (фактичний пробіг щонайменше вдвічі більший за нормативний); б) якщо складові частини кузова, кабіни, рами відновлювали ремонтом або вони мають корозійні руйнування чи пошкодження у вигляді деформації; в) якщо КТЗ експлуатувалося в умовах, визначених у пункті 4 таблиці 4.1 додатка 4 (п. 7.39 Методики).

Суди, на вказані норми процесуального права, Методику товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, яка містить спеціальні норми матеріального права, та визначає порядок визначення фізичного зносу КТЗ, уваги не звернули, та не перевірили фізичний знос автомобіля згідно з вищенаведених пунктів Методики та відповідно невірно провели обрахування розміру матеріального збитку, завданого транспортному засобу позивача.

Крім того, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Як вбачається з позовної заяви, ОСОБА_3 зазначав, що завдана йому моральна шкода полягала у сильному душевному хвилюванні та порушенні нормально ритму життя у зв'язку з пошкодженням його автомобіля, який він використовував при виконанні своїх професійних обов'язків (а. с. 2-4).

Як установлено судом, автомобіль позивача «Нуundai Тuсsоn», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, було пошкоджено, що є одною з підстав для стягнення моральної шкоди.

Таким чином судами у порушення вимог ст. ст. 212-214 ЦПК України не враховані норми матеріального і процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, не встановлені та не перевірені обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, тому відповідно до ст. 338 ЦПК України ухвалені у справі судові рішення підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 333, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_5, яка діє в інтересах ОСОБА_3, задовольнити частково.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 липня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 01 грудня 2014 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

В.І. Журавель

А.О. Лесько

В.А. Черненко