АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7730/15 Справа № 208/8022/13-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Лисична Н.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2015 року м. Дніпропетровськ

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2015 р. Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі: головуючого Лисичної Н.М.

суддів Баранніка О.П., Колодяжної Н.Є.

при секретарі Самокиші О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04 червня 2015 р. по справі за позовом ОСОБА_2 до ПАТ "ОСОБА_3 Аваль" про визнання недійсним кредитного договору та договору іпотеки, -

В С Т А Н О В И Л А :

15 жовтня 2015 р. ОСОБА_2 звернулася з позовом до ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» про визнання недійсним кредитного договору від 22 серпня 2008 р. та договору іпотеки від 22 серпня 2008 р., посилаючись на те, що вони суперечать основним засадам цивільного законодавства, щодо справедливості, добросовісності та розумності; форма договорів не відповідає вимогам закону, оскільки не були посвідчені нотаріально; волевиявлення не було вільним та не відповідало внутрішній волі позивачки; договір не був спрямований на реальне настання правових наслідків, обумовлених ним, оскільки фактично кредитний договір який укладався на умовах з метою реконструкції майна, про що зазначено в самому договорі, однак насправді був укладений договір під впливом помилки, так як за відсутності дозволу на реконструкцію, договір не міг бути реалізований він є таким що був укладений під впливом помилки. Крім того, відповідач переклав ризики знецінення національної валюти України виключно на позивача позичальника за кредитним договором та споживача кредитних послуг, що є порушенням цивільного законодавства України.

Рішенням Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04 червня 2015 р. в задоволення позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду та постановлення нового рішення про задоволення позовних вимог на тій підставі, що судом неповно зясовано обставини, що мають значення для справи, допущено порушення норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і позовних вимог колегія суддів вважає необхідним скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін.

При розгляді справи судом встановлено, що 22.08.2008 р. між ОСОБА_2 та ВАТ «ОСОБА_3 Аваль» (правонаступником якого є ПАТ «ОСОБА_3 Аваль») було укладено кредитний договір № 014/81-80/127-08Д про надання кредиту у сумі 250.000 доларів США.

У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 22.08.2008 р. між позивачкою та Банком було укладено Договір іпотеки № 12/81-80/128-08Д, відповідно до умов якого позивач передала відповідачу в іпотеку нерухоме майно: комплекс торгових павільйонів, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпродзержинськ, провулок Цегельний (провулок Цегляний, провулок Кирпичний), будинок 3- в.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п»ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до вимог ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Нотаріальне посвідчення договору передбачено ст.209 ЦК України. Правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін.

Обов'язкове нотаріальне посвідчення кредитного договору, відповідно до діючого законодавства не передбачено. Договір іпотеки укладений у письмовій формі та нотаріально посвідчений, як того вимагає законодавство.

Крім того, пунктом 1.12.1 Кредитного договору передбачені гарантії, які взяла на себе позивачка при отримані кредиту.

Судом також встановлено, що кредитні кошти надавалися Банком позичальнику ОСОБА_2 за її заявою на проведення реконструкції та ремонту нерухомого майна (якого саме майна ОСОБА_2 не зазначала, що також відображено в Кредитному договорі), але в порушення умов кредитного договору вона використала кредитні кошти на свій розсуд та протягом всього строку користування кредитом не надала Банку документу, що підтверджував би цільове використання кредиту.

В забезпечення кредитних зобов'язань ОСОБА_2 банком прийнято в іпотеку комплекс торгових павільйонів, загальною площею 240,8 кв.м., розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпродзержинськ, провулок Цегельний, 3-В. Зазначене нерухоме майно належить ОСОБА_2 на підставі рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 23.04.2008 року, за позовом ОСОБА_2 до ПП «Світлана-2000» про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності, яке набрало законної чинності 04.05.2008 року. Відомості, що об'єкт, який передавався в іпотеку є об'єктом незавершеного будівництва, як тепер стверджує ОСОБА_2 Банку не надавалися. Суду також не надано доказів того, що об'єкт, який передавався в іпотеку є об'єктом незавершеного будівництва.

Відповідно до вимог ст..60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Враховуючи зазначене, а також те, що за весь період кредитування, тобто з 22.08.2008 р. і по теперішній час документи, які б підтверджували цільове використання кредитних коштів позичальником до Банку не надавалися, доказів того, що при укладенні кредитного договору позивача не попередили, що валютні ризики під час виконання зобовязань за цим договором, несе споживач, не надано, суд прийшов до обґрунтованого висновку, що кредитний договір та іпотечний договір були укладені відповідно до вимог чинного законодавства, а тому правильно відмовив ОСОБА_2 в задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи є необґрунтованими й правильність висновків суду не спростовують.

Ухвалене по справі рішення суду є законним і обґрунтованим, тому колегія суддів вважає, що підстави для задоволення скарги відсутні.

Керуючись ст..ст.303, 307, 308 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04 червня 2015 р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Н.М.Лисична

Судді О.П.Бараннік

ОСОБА_4