Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.10.2015 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючої судді Лемак О.В.

при секретарі Ревачко І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області, Рахівської районної державної адміністрації, третя особа на стороні відповідача: ОСОБА_2 про зобовязання вчинити дії, скасування розпорядження,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому вказує, що з 1995 року в його користуванні перебуває земельна ділянка площею 0,05 га, яка розташована на території Середньоводянської сільської ради в урочищі Ла Шушу, Рахівського району Закарпатської області.

З метою приватизації вказаної ділянки позивач звернувся з клопотанням до ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області однак отримав відповідь, в якій позивачу відмовлено у приватизації ділянки. Відмова мотивована тою обставиною, що земельна ділянка, яку позивач просить виділити йому у власність накладається на земельну ділянку ОСОБА_3, який отримав цю ділянку в дар від ОСОБА_2 В свою чергу ОСОБА_2 отримала спірну земельну ділянку у власність на підставі розпорядження голови Рахівської районної державної адміністрації від 03.02.2010р., за № 75.

Позивач вважає, що відмова відповідача у передачі йому у власність спірної земельної ділянки та розпорядження про передачу ділянки у власність ОСОБА_2 є незаконними. Незаконність дій відповідачів позивач обґрунтовує порушеннями зі сторони відповідачів ст.ст. 20,21,36,198 ЗК України та ст. 50 Закону України Про землеустрій.

Представник позивача ОСОБА_4 позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Подав до суду заяву в якій справу просив розглянути без їхньої участі.

Представник Держгеокадастру у Закарпатській області подав до суду заперечення в якому проти позову в частині скасування розпорядження голови Рахівської районної державної адміністрації від 03.02.2010 № 75 не заперечував, в іншій частині в позові просив відмовити. Вказував, що відмова у наданні у власність ОСОБА_1 є правомірною та такою, що відповідає чинному законодавству.

Рахівська районна державна адміністрація повторно до суду не зявилася, про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, заяв та клопотань про перенесення справи до суду не надійшло.

Третя особа ОСОБА_2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору в судове засідання не зявилась, хоча повідомлялася належним чином про місце та час судового засідання.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до висновку, що позовна заява, з подальшими уточненнями підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи згідно рішення Середньоводянської сільської ради від 05 травня 1995 року, позивачу надана у користування для городництва земельна ділянка площею 0,05 га, яка розташована на території Середньоводянської сільської ради в урочищі Ла Шушу.

Дану земельну ділянку позивач використовує по сьогоднішній день, що підтверджується довідкою Виконавчого Комітету Середньоводянської сільської ради за № 1096 від 22.07.2015р.

З метою приватизації даної земельної ділянки позивач звернувся до ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області, однак отримав відмову.

Судом встановлено, що громадянка ОСОБА_2 на підставі розпорядження голови Рахівської районної державної адміністрації від 03.02.2010 № 75 отримала у власність земельну ділянку загальною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства на території Середньоводянської сільської ради (за межами населеного пункту), урочище Ла Шушу. Право власності посвідчено Державним актом на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯИ № 065467.

14 червня 2010 року гр. ОСОБА_2 відповідно до договору дарування земельної ділянки, зареєстрованого в реєстрі за № 1-687, подарувала земельну ділянку площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства на території Середньоводянської сільської ради, урочище Ла Шушу гр. ОСОБА_3.

Розпорядженням голови Рахівської районної державної адміністрації від 26.12.2013 ОСОБА_3 затверджено проект відведення земельної ділянки, цільове призначення якої змінюється, із земель для ведення особистого селянського господарства у землі для індивідуального садівництва.

В подальшому ОСОБА_3 ініціював розподіл земельної ділянки, загальною площею 2,0 га на окремі земельні ділянки, та, після реєстрації права на які в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 14.02.2014, отримав Свідоцтво про право власності на окремі земельні ділянки зі зміненим цільовим призначенням для садівництва.

Відповідно до геодезичної зйомки виконаної ПП Ужгеостар земельна ділянка позивача накладається на земельні ділянки ОСОБА_3, що не заперечувалось і представником ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області.

Суд констатує, що відмова у наданні дозволу на приватизацію земельної ділянки позивачу є правомірною оскільки, бажана земельна ділянка площею 0,05га накладається на земельні ділянки ОСОБА_3, який отримав їх шляхом поділу земельної ділянки площею 2,0га, що була подарована йому ОСОБА_2

Ухвалою суду від 25.09.2015р., по справі забезпечувались докази шляхом витребування проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства мешканці с. Середнє Водяне, ОСОБА_2 в урочищі Ла Шушу на території Середньоводянської сільської ради Рахівського району.

Згідно відомостей які містяться у вказаному проекті землеустрою, а саме в акті погодження меж земельної ділянки в проекті землеустрою ОСОБА_2, вказано, що складено даний акт про те, що встановлено на місцевості межі землекористування земельної ділянки за адресою с.С.Водяне, урочище Ла Шушу, показані громадянкою ОСОБА_2

Також в акті погодження меж вказано, що збір підписів погодження меж суміжних землекористувачів виконує землевласник, а також сам несе адміністративну відповідальність за їх достовірність.

В якості суміжних землекористувачів своєї ділянки ОСОБА_2 вказала ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Відповідно до висновку експертного дослідження № 21/15 від 21.10.2015р., вбачається, що суміжними користувачами земельної ділянки ОСОБА_2 є ОСОБА_7 , ОСОБА_8

ОСОБА_3.

Суд констатує, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які вказані які сусіди по межам ділянки не є суміжними користувачами в розумінні ст. 198 ЗК України.

Також у висновку вказано, що спірна ділянка розташована поряд із межею населеного пункту с.С.Водяне.

Стаття 198 ЗК України вказує, що кадастрові зйомки - це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок. Зокрема, кадастрова зйомка включає: а) геодезичне встановлення меж земельної ділянки; б) погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами.

Таким чином, при виготовленні проекту землеустрою ОСОБА_2 були допущені порушення ст. 198 ЗК України, що вказує на незаконність розпорядження яке приймалось виходячи з відомостей проекту.

У відповідності п. ґ ст. 20 ЗУ Про Землеустрій землеустрій проводиться в обов'язковому порядку на землях усіх категорій незалежно від форми власності в разі організації нових і впорядкування існуючих об'єктів землеустрою.

У відповідності ст. 50 ЗУ Про Землеустрій проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок включають: письмову згоду землевласника (землекористувача), засвідчену нотаріально (у разі викупу (вилучення) земельної ділянки в порядку, встановленому законодавством), або рішення суду.

Матеріалами справи доведено, що позивач своєї згоди на вилучення з його користування спірної земельної ділянки не надавав.

Також в порушення ст.ст. 20, 21 ЗК України незаконно було змінено цільове призначення земельної ділянки. По рішенню Середньоводянської сільської ради від 05 травня 1995 року спірна земельна ділянка мала цільове призначення під городництво.

Відповідно до ст. 20 ЗК України віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.

Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення.

Відповідачі по справі належними та допустимими доказами не довели, факт зміни цільового призначення спірної земельної ділянки з городництво на ведення особистого селянського господарства.

Згідно ст. 36 ЗК України, громадянам або їх об'єднанням із земель державної або комунальної власності можуть надаватися в оренду земельні ділянки для городництва.

Зміст даної статті чітко вказує на виключну підставу надання ділянки під городництво, а саме в оренду.

Натомість Рахівська РДА своїм розпорядженням від 03.02.2010 № 75 не змінюючи цільове призначення земельної ділянки в законом передбачений спосіб, надала земельну ділянку з цільовим призначенням під городництво у власність ОСОБА_2 , що є порушенням чинного земельного законодавства, зокрема ст. 36 ЗК України.

Відповідно до ст. 21 ЗК України порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання недійсними рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4,5,14,60,88,208,209,212-215 ЦПК України, суд, -

Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Розпорядження голови Рахівської районної державної адміністрації від 03.02.2010р., за № 75, яким передано у власність ОСОБА_2 земельну ділянку загальною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства на території Середньоводянської сільської ради (за межами населеного пункту), урочище Ла Шушу, - визнати недійсним та скасувати.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення, а у разі проголошення рішення без участі особи, яка її оскаржує, протягом десяти днів з дня його отримання.

Суддя Лемак О.В.