Провадження № 2/712/391/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2015 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді - Романенко В.А.

при секретарі - Таран А.І.

за участю прокурора - Загороднього О.О.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Черкаської міської ради, третя особа: Центр надання адміністративних послуг: відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції, ОСОБА_3 про визнання незаконним рішення органу місцевого самоврядування та скасування Державного акту про право власності на земельну ділянку, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, Черкаської міської ради, третя особа: Центр надання адміністративних послуг: відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції, ОСОБА_3 про визнання незаконним рішення органу місцевого самоврядування та скасування Державного акту про право власності на земельну ділянку, посилаючись на те, що на підставі договору купівлі-продажу, укладеного сторонами та посвідченого нотаріусом 10 вересня 1986 року, її баба - ОСОБА_4 стала власницею 1/5 частки будинковолодіння АДРЕСА_1, з відповідною частиною споруд. За будинковолодіння рішенням № 22 Черкаської міської ради від 14.01.1981 року зареєстрована земельна ділянка загальною площею 801 кв.м.

Після її смерті, що настала ІНФОРМАЦІЯ_1, відкрилась спадщина. Її чоловік - (дід) ОСОБА_5 після смерті своєї дружини не успадкував спадкове майно, своїх спадкових прав не оформив, власником вказаної частини будинковолодіння визнаний не був, а ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Черкаси помер.

При житті, 26 серпня 2004 року її баба - ОСОБА_4 звернулась до Черкаської міськради із заявою про передачу їй у приватну власність 160,2 кв.м, присадибної земельної ділянки, тобто тієї частки, що припадала на неї відповідно до розміру частки у будинковолодінні (801 кв.м. х 20% = 160,2 кв.м.).Через смерть баби, що настала ІНФОРМАЦІЯ_1, вказана земельна ділянка нею не була приватизована.

Вказане спадкове майно: 1/5 часту будинковолодіння АДРЕСА_1 з відповідною частиною надвірних споруд вона успадкувала двома частинами: 1/10 частку - за заповітом і 1/10 частку за законом, про що свідчить Свідоцтво про право на спадщину за заповітом ВТХ № 021134 та Свідоцтво про право на спадщину за законом ВТХ № 021135 - обидва відповідно від 13 квітня 2014 року.

Співвласниками будинковолодіння АДРЕСА_1 крім неї є: ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_2, яким належить відповідно 23/50 та 17/50 часток будинковолодіння. Відповідач ОСОБА_2 заявив необґрунтовані, безпідставні претензії щодо присадибної земельної ділянки, вважав, що більша частина присадибної земельної ділянки має належати саме йому.

Незважаючи на те, що будь-якого договору чи рішення суду щодо розподілу присадибної земельної ділянки не існує, ОСОБА_2 самоправно, у нецивілізований спосіб влітку 2013 року раптом встановив на присадибній земельній ділянці 2-метровий металевий суцільний паркан, причому розмістив його впритул до входу до її частки будинку таким чином, що вхід повністю перекрито і вона позбавлена можливості зайти до свого помешкання, користуватись ним, здійснювати догляд своєї частки та підтримуючий ремонт.

Крім того, встановленим ним самоправно парканом винуватець навмисне відокремив її частку будинку від належної її частки надвірних споруд - сараю, погрібу тощо, повністю позбавивши її доступу до цих будівель. Цього факту відповідач ОСОБА_2 не заперечує, визнавши факт знаходження належних їй надвірних споруд на незаконно захопленій ним земельній ділянці. Це допущене ним порушення вимог закону та її прав ОСОБА_2 намагається виправдати посиланням на необхідність встановлення нею права земельного сервітуту, тоді як подібного виду права земельного сервітуту в ст. 99 ЗК України - не існує.

Встановивши таким чином паркан, ОСОБА_2 захопив 407 кв.м. присадибної земельної ділянки, в той час як відповідно до розміру його частки в будинковолодіння - 17/50, йому належить відповідна частка земельної ділянки, що становить площу 272,34 кв.м., а не 407, яку він нахабно захопив.

В той же час частка залишеної ним для неї земельної ділянки, після вчиненої відповідачем ОСОБА_2 «приватизації», з вини останнього зменшена ним зі 160,2 кв.м. до розміру 70 кв.м.

Протиправними діями останнього вона змушена була пред'явити до ОСОБА_2 позов про усунення перешкод в користуванні і володінні будинковолодінням, отриманим у спадщину. 03 жовтня 2014 року під час розгляду цієї справи Соснівським районним судом м. Черкаси ОСОБА_2, який до цього цю обставину ретельно більше 6 років приховував, раптом пред'явив суду Державний акт Серії НОМЕР_3 на право власності на землю площею 407 кв.м., виданий ще 15 вересня 2008 року, державна реєстрація права власності на нерухомість щодо цієї земельної ділянки, ні відповідно до ст. 182 ЦК України, ні відповідно до ст. 202 ЗК України - відповідачем, як того вимагає ч. 10 ст.79-1 ЗК України не здійснена.

Отже внаслідок такої «приватизації» ОСОБА_2 земельної ділянки, відповідно до розміру частки будинковолодіння її баби - 1/5, із належних їй 160,2 кв.м., а відтак і їй як спадкоємцю, залишилось усього 70 кв.м..

Приватизація земельної ділянки була здійснена ОСОБА_2 шахрайським шляхом. Так, заяву про досягнення згоди щодо розподілу земельної ділянки та розмірів земельних ділянок, що виділяються кожному із них, подану до нотаріуса для засвідчення справжності підписів, було підписано двома співвласниками будинковолодіння - ОСОБА_2 та ОСОБА_3, прізвище її баби, як співвласника будинку, до заяви навмисне внесене не було. Тобто, автори заяви домовились удвох між собою, без участі третього співвласника, про шахрайський розподіл землі.

В той же час до заяви про розподіл, для надання їй вигляду законної, обґрунтованої винуватцями додано схему розподілу земельної ділянки, яка нібито була погоджена і підписана вже трьома особами, в тому числі і її дідом ОСОБА_5, проте підпис в заяві від його імені явно підроблений. Це явно видно і без спеціального дослідження і підтверджується двома наявними актами визначення та погодження меж земельної ділянки від 22.01.2008 року, складеними ОСОБА_2 та ОСОБА_3, де для порівняння є дійсний підпис її діда. Отже нотаріально посвідчена заява від 24.04.2008 року є явно шахрайською.

Крім того, для досягнення своєї злочинної мети, 22 січня 2008 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 склали відповідно 2 акти визначення та погодження меж земельних ділянок між співвласниками будинковолодіння, де використали прізвище її діда ОСОБА_5, скориставшись при цьому його хворобливими станом після перенесеного в 1992 році інсульту, частковим паралічем його тіла та його алкогольною залежністю. Ці два акти її дідом з вказаних вище причин виявились підписаними. В той же час Акт від імені ОСОБА_3 начальником управління земельних ресурсів ОСОБА_7 з невідомих причин не підписаний, тобто належно не оформлений і не міг бути врахований під час здійснення приватизації.

Обидва зазначені вище акти визначення та погодження меж від 22.01,2008 року не - мають юридичної сили з тієї причини, що її дід, який підписав обидва акти в хворобливому, паралізованому стані, не мав для цього жодних повноважень, бо своїх спадкових прав на будинковолодіння АДРЕСА_1 він не оформив, права на спадкове майно не отримав, жодного документа, який би свідчив про наявність у нього прав власника на частку в будинковолодінні та прав користувача присадибною земельною ділянкою - не мав.

Просить суд визнати незаконним рішення №4-554 Черкаської міської Рада від 24.07.2008 року в частині п.1.15, яким за ОСОБА_2 визнано право власності на 407 кв.м. присадибної земельної ділянки біля будинку АДРЕСА_1. Скасувати Державний акт на право власності на вказану земельну ділянку Серії НОМЕР_3, виданий на ім'я останнього на підставі вищезазначеного рішення ради, зареєстрований в Книзі записів реєстрації за НОМЕР_4 15 вересня 2008 року.

Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд задовольнити їх в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили суд в позові відмовити.

Представник Черкаської міської ради в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, та просив суд в позові відмовити.

Представник Центр надання адміністративних послуг: відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином.

ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила суд в позові відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 10 вересня 1986 року ОСОБА_4 (баба позивача) стала власницею 1/5 частки будинковолодіння АДРЕСА_1, з відповідною частиною споруд.

Рішенням Черкаського міськвиконкому від 14.01.1981 року № 22 за вказаним будинковолодіння в постійне користування закріплена земельна ділянка площею 801 кв.м., яка знаходиться в спільній сумісній власності будинку.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла, та після її смерті відкрилась спадщина.

Її чоловік ОСОБА_5 (дід позивача) після смерті своєї дружини ОСОБА_4 не успадкував спадкове майно, своїх спадкових прав не оформив, власником вказаної частини будинковолодіння визнаний не був.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер.

При житті, 26 серпня 2004 року ОСОБА_4 звернулась до Черкаської міськради із заявою про передачу їй у приватну власність 160,2 кв.м, присадибної земельної ділянки, тобто тієї частки, що припадала на неї відповідно до розміру частки у будинковолодінні (801 кв.м. х 20% = 160,2 кв.м.). Через смерть ОСОБА_4, що настала ІНФОРМАЦІЯ_1, вказана земельна ділянка нею не була приватизована.

Спадкове майно, а саме 1/5 частка будинковолодіння АДРЕСА_1 з відповідною частиною надвірних споруд ОСОБА_1 успадкувала двома частинами: 1/10 частку - за заповітом і 1/10 частку за законом, про що свідчить Свідоцтво про право на спадщину за заповітом ВТХ № 021134 та Свідоцтво про право на спадщину за законом ВТХ № 021135 - обидва відповідно від 13 квітня 2014 року.

Співвласниками будинковолодіння АДРЕСА_1 крім ОСОБА_1 є: ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_2, яким належить відповідно 23/50 та 17/50 часток будинковолодіння.

Право власності ОСОБА_2 на 17/50 частин домоволодіння по АДРЕСА_1 виникло згідно договору купівлі-продажу від 06.07.1984 року у гр. ОСОБА_8, а право власності на 23/50 цього ж домоволодіння ОСОБА_3 набуто згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, яке вона успадкувала від батька ОСОБА_9, що була придбана ним 06.06.1979 року у ОСОБА_10.

01.03.1966 року між попередніми співвласниками домоволодіння ОСОБА_10 та ОСОБА_8 був укладений та підписаний акт розподілу земельної ділянки між співвласниками.

24.03.1966 року був складений та завірений акт розподілу земельної ділянки між власниками ОСОБА_10 та ОСОБА_8 по їх згоді по АДРЕСА_1.

13.05.1972 року був складений та завірений акт розподілу земельної ділянки між власниками ОСОБА_8 та ОСОБА_12 по їх згоді та зроблена схема підрахунку земельної ділянки по АДРЕСА_1.

13.05.1972 року також був складений акт про те, що техніком ЧМБТІ ОСОБА_13 був виготовлений вихід по АДРЕСА_1, згідно поданого замовлення від 05.07.1972 року за № 739 для розподілу земельної ділянки по згоді між ОСОБА_8 та ОСОБА_12 При виході земельна ділянка була розподілена як показано на схемі розподілу.

Таким чином, між попередніми співвласника домоволодіння були погоджені межі земельної ділянки.

22 січня 2008 року був складений акт визначення та погодження меж земельної ділянки гр. ОСОБА_2 - АДРЕСА_1, відповідно до якого ОСОБА_2, з одного боку, та виконавець робіт ОСОБА_14 представник ТОВ «Черкаський міський земельно-кадастровий центр», з другого боку, а також суміжні землекористувачі: ОСОБА_15 - АДРЕСА_2, Центр соцдопомоги - вул. Пушкіна, 13а, Черкаська міська рада, власники по будинку: ОСОБА_3, ОСОБА_5 (спадкоємець ОСОБА_4) - АДРЕСА_1 склали цей акт про те, що ними визначено та погоджено розміри земельної ділянки ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 згідно схеми. Суміжними землекористувачами (землевласниками) ніяких претензій при встановленні меж вказаної ділянки не виявлено. Межі погоджені і не викликають заперечень. Межові знаки, якими визначена земельна ділянка, показані на місцевості та передані на зберігання землекористувачу про відповідальність за збереження межових знаків суміжним землекористувачам заявлено. Вказаний акт закріплений підписами: виконавець робіт - ОСОБА_14, заявник ОСОБА_2, суміжні землекористувачі: ОСОБА_15; Центр соціальної допомоги директор тер центру - ОСОБА_16; власники по будинку ОСОБА_5, ОСОБА_3, начальником управління земельних ресурсів та землеустрою виконавчого комітету Черкаської міської ради ОСОБА_7.

Крім того, 22 січня 2008 року був також складений акт визначення та погодження меж земельної ділянки гр. ОСОБА_3 - АДРЕСА_1, відповідно до якого ОСОБА_3, з одного боку, та виконавець робіт ОСОБА_14 представник ТОВ «Черкаський міський земельно-кадастровий центр», з другого боку, а також суміжні землекористувачі: ОСОБА_17 - АДРЕСА_3, Центр соцдопомоги - вул. Пушкіна, 13а, Черкаська міська рада, власники по будинку: ОСОБА_2, ОСОБА_5 (спадкоємець ОСОБА_4) - АДРЕСА_1 склали цей акт про те, що ними визначено та погоджено розміри земельної ділянки ОСОБА_3 по АДРЕСА_1 згідно схеми. Суміжними землекористувачами (землевласниками) ніяких претензій при встановленні меж вказаної ділянки не виявлено. Межі погоджені і не викликають заперечень. Межові знаки, якими визначена земельна ділянка, показані на місцевості та передані на зберігання землекористувачу про відповідальність за збереження межових знаків суміжним землекористувачам заявлено. Вказаний акт закріплений підписами: виконавець робіт -ОСОБА_14, заявник ОСОБА_3, суміжні землекористувачі: ОСОБА_17; Центр соціальної допомоги директор терцентру -ОСОБА_16; власники по будинку ОСОБА_2, ОСОБА_5, начальником управління земельних ресурсів та землеустрою виконавчого комітету Черкаської міської ради ОСОБА_7.

Згідно копії заяви, яка завірена 24 квітня 2008 року приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Ященко В.М., ОСОБА_2, ОСОБА_3, заявляють, що між ними досягнута згода щодо розподілу земельної ділянки домоволодіння, що знаходиться по АДРЕСА_1 згідно даної схеми розподілу земельної ділянки.

Схема розподілу земельної ділянки домоволодіння по АДРЕСА_1 (загальна площа земельної ділянки становить 820 кв.м.; 1- площа земельної ділянки гр. ОСОБА_2 становить 407 кв.м.; 2 - площа земельної ділянки гр. ОСОБА_3 становить 343 кв.м.; 3- площа земельної ділянки гр. ОСОБА_4 становить 70 кв.м.) була погоджена ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5./спадкоємець гр. ОСОБА_4, про що свідчать їх підписи.

Твердження позивачки про те, що її дід ОСОБА_5 не мав права підписувати акт погодження меж земельної ділянки у нотаріуса у зв'язку з не оформленням 1/2 частки спадкових прав на майно після смерті дружини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та не мав прав користувача присадибною земельною ділянкою, є хибним, оскільки відповідно до ст. 1268 ч. 3 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. За таких обставин він мав право посвідчувати нотаріальні документи щодо розпорядження майном після смерті дружини.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 існувала спільна сумісна власність, що підтверджується тим, що позивач ОСОБА_1 отримала 1/10 частку - за заповітом і 1/10 частку за законом, що підтверджується свідоцтвами, які знаходяться в матеріалах справи.

Відповідно до витягу з рішення Черкаської міської ради від 24.07.2008 року № 4-554 ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) передано у власність земельну ділянку площею 407,0 кв.м. по АДРЕСА_1 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд присадибна ділянка). За основним цільовим призначенням земельну ділянку віднести до земель житлової та громадської забудови.

Також вказаним рішенням ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) передано у власність земельну ділянку площею 343,0 кв.м. по АДРЕСА_1 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд присадибна ділянка). За основним цільовим призначенням земельну ділянку віднести до земель житлової та громадської забудови.

Відповідно до копії державного акту на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_3, виданого 15 вересня 2008 року, ОСОБА_2, який проживає: АДРЕСА_1 і на підставі рішення Черкаської міської ради від 24.07.2008 року № 4-554 п. 1.15 є власником земельної ділянки площею 407 кв.м. у межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована по АДРЕСА_1 на території Черкаської міської ради. Цільове призначення (використання) земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

ОСОБА_3 згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_5 від 20.10.2008 pоку є власником земельної ділянки площею 343 кв. м. по АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 116 ЗК України громадяни набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень.

Пунктом 1 статті 124 Земельного кодексу України передбачено, що передача земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Тому суд вважає, що рішення № 4-554 Черкаської міської ради від 24.07.2008 року стосовно передачі земельної ділянки ОСОБА_2 та державний акт на право власності на земельну ділянку на ім'я ОСОБА_2 прийняті відповідно до чинного законодавства та на законних підставах.

Посилання позивача на той факт, що на схемі розподілу земельної ділянки підроблений підпис її діді ОСОБА_5 є надуманим, оскільки підтверджуючих доказів позивачем в судовому засіданні не надано та не доведено що підпис є підробленим. Крім того, позивачка посилається на те, що відповідач скориставшись хворобливим станом її діда склав два акти визначення та погодження земельних ділянок між співвласників, однак підтверджуючих доказів хворобливого стану діда позивачем в судовому засіданні також не надано та не доведено.

Згідно п.п. 2, 3 ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється.

Право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Право оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону (ст. 126 ЗК України)

Згідно з умовами ст. 96 Земельного кодексу України землекористувачі зобов'язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів.

Порядок користування земельними ділянками суміжних власників індивідуальних житлових будинків може бути визначений за їх згодою. Дана угода не може явно ущемляти законні права когось зі суміжних співвласників, позбавляти його можливості належно користуватися своїм будинком, або фактично виключати його з числа користувачів суміжної земельної ділянки, суперечити архітектурно-будівельним, санітарним чи протипожежним правилам.

Відповідно до ч. 4 ст. 373 Цивільного кодексу України власник земельної ділянки має право використовувати на свій розсуд відповідно до її цільового призначення.

ОСОБА_2 було прийнято рішення про встановлення паркану на межі, що розділяє земельні ділянки, якими користуюся ОСОБА_2 та позивачка. Перед тим, як встановити паркан ОСОБА_2 телефонував позивачці та просив її з'явитися для того, щоб урегулювати питання з встановленням паркану та хвіртки до її частини будинку, але вона так і не з'явилась.

Відповідно до статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Таким чином ОСОБА_2 цілком правомірно встановив на належній їй земельній ділянці паркан, оскільки межі користування земельних ділянок чітко визначені і паркан був виставлений на межі земельних ділянок. Згодом ОСОБА_2 навіть було перероблено вхід позивача до її частини будинку, перебудовано сходи на іншу сторону, для того щоб між ними не виникало конфліктів і позивачу було комфортно заходити до будинку.

ОСОБА_2, як власник земельної ділянки, має право встановити на ній паркан, всі незручності для сусідів ним усунуті, ніяких перешкоджань у користуванні власністю не спричинено, а навпаки зроблено хвіртку та вхід до будинку.

Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів (ч. 2 ст. 57 ЦПК України).

Позивачу та її представнику в судовому засіданні було роз'яснено право звернутися до суду з клопотанням про призначення експертизи, однак ні позивач ні її представник не зверталися до суду з заявою про проведення будь-якої експертизи.

Відповідно до ч. 1 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку що позовні вимоги не підлягають до задоволення.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 01 грудня 2014 року відстрочено ОСОБА_1 сплати судового збору по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Черкаської міської ради, третя особа: Центр надання адміністративних послуг: відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції, ОСОБА_3 про визнання незаконним рішення органу місцевого самоврядування та скасування Державного акту про право власності на земельну ділянку до ухвалення судового рішення у справі.

В зв'язку з вищевикладеним суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 974,40 грн. до спеціального фонду Державного бюджету.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 60, 84, 88, 213-215, 218 ЦПК України, ст. 96, 116, 124, 125, 126 Земельним кодексом України, ст.ст. 316, 319, 373 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Черкаської міської ради, третя особа: Центр надання адміністративних послуг: відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції, ОСОБА_3 про визнання незаконним рішення органу місцевого самоврядування та скасування Державного акту про право власності на земельну ділянку - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 974,40 грн. до спеціального фонду Державного бюджету.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом десяти днів з моменту його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: