Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/2604/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Іванова Н. Ю.
Доповідач Кіселик С. А.
УХВАЛА

Іменем України

17.11.2015 Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області в складі :

Головуючого : судді Кіселика С.А.

суддів : Гайсюка О.В., Голованя А.М.

за участі секретаря судового засідання Гончар О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кіровограді цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Кіровоградської обласної лікарні про поновлення на роботі, виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 18 вересня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А :

В березні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до Кіровоградської обласної лікарні про поновлення на роботі, виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди.

Обгрунтовуючи свої вимоги позивач зазначив, що наказом № 38 - Л від 24 лютого 2015 року його звільнено з посади лицювальника - плиточника на підставі п. 7 ст. 40 КЗпП України, за появу на роботі в нетверезому стані. Вважає своє звільнення незаконним, оскільки спиртних напоїв на роботі не вживав, а наявність парів спирту із порожнини рота пояснює прийняттям прописаних йому лікарем ліків які в своїй основі містять спирт. Крім того позивач наголошує на тому, що його огляд на стан сп'яніння проводився не повноважною особою та з порушенням встановлених правил такого огляду. А тому, просив: поновити його на роботі на посаді лицювальника - плиточника в Кіровоградській обласній лікарні з 24 лютого 2015 року; стягнути з Кіровоградської обласної лікарні на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу, з 24 лютого 2015 року по день поновлення на роботі; стягнути з Кіровоградської обласної лікарні на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 2000 грн. допустивши негайне виконання рішення в частині поновлення на роботі та стягнення заробітної плати.

Рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда від 18 вересня 2015 року в позові відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду, в апеляційній скарзі, ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції з підстав порушення норм матеріального і процесуального права та ухвалити нове рішення яким задовольнити позов. Зокрема позивач зазначив, що прийнятий судом, як доказ, факт встановлення алкогольного сп'яніння в результаті відібрання проби повітря яке видихалось через порожнину рота, є не належним та не допустимим доказом, оскільки відсутні відомості щодо приладу яким проводився тест та відсутні відомості щодо його повірки, а отже існують сумніви достовірності отриманого результату.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 та його представник підтримали доводи апеляційної скарги, а представник відповідача заперечила проти них і просила рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню із наступних підстав.

Суд першої інстанції встановив, що 12.07.2010 року відповідно до наказу № 83 - Л ОСОБА_2 був прийнятий на посаду муляра Кіровоградської обласної лікарні, а згідно наказу № 119 - Л від 04.10.2010 року з 01.10.2010 року переведений на посаду лицювальника другого розряду. Наказом № 38 - Л від 24.02.2015 року ОСОБА_2, лицювальника - плиточника (робітника з обслуговування і поточного ремонту) господарчої частини, звільнено з посади на підставі п. 7 ст. 40 КЗпП України за появу в нетверезому стані. Звільнення ОСОБА_2 погоджено із профспілковим комітетом (протокол № 4 від 24 лютого 2015 року).

Відмовляючи у позові суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем доведено факт знаходження ОСОБА_2 13 лютого 2015 року, на роботі, у стані алкогольного сп'яніння, а отже, звільнення позивача відбулося у відповідності до вимог закону.

Як докази перебування ОСОБА_2 13 лютого 2015 року, на роботі, у нетверезому стані, суд дослідив та прийняв: службові записки заступника головного лікаря з технічних питань ОСОБА_3, завідуючого господарством ОСОБА_4; доповідні записки завідуючої гуртожитком ОСОБА_5, начальника технічного відділу ОСОБА_6 та їх пояснення у суді, як свідків, а також акт № 1 від 13 лютого 2015 року, яким засвідчено факт знаходження ОСОБА_2 на роботі з ознаками алкогольного сп'яніння та відмову позивача від надання пояснені з цього приводу; медичний висновок про встановлення факту вживання алкоголю, який міститься у журналі форми № 137 - 2/0.

Відповідно до п.7 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку появи працівника на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп'яніння.

Нетверезий стан працівника повинен бути документально підтверджений і доведений. Відповідно до п. 25 постанови пленуму Верховного суду України №9 від 06.11.92 р. «Про практику розгляду судами трудових спорів» нетверезий стан працівника або наркотичне чи токсичне сп'яніння можуть бути підтверджені як медичним висновком, так і іншими видами доказів, яким суд має дати відповідну оцінку.

Порядок проведення медичного огляду визначено наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України та Міністерства юстиції України яким затверджено Інструкцію про порядок направлення громадян для огляду на стан сп'яніння в заклади охорони здоров'я та проведення огляду з використанням технічних засобів від 24 лютого 1995 року № 114/38/15-36-18 (далі - Інструкція), яка чітко визначає коло осіб, які можуть проводити огляд працівників і давати висновок за його результатами.

Так, відповідно до Інструкції огляд проводиться в будь-який час доби в спеціалізованих кабінетах наркологічних диспансерів психіатрами-наркологами або у визначених органами охорони здоров'я лікувально-профілактичних установах психіатрами, психіатрами-наркологами, невропатологами, спеціально підготовленими лікарями інших спеціальностей, а також фельдшерами фельдшерсько-акушерських пунктів, значно віддалених від лікувальних закладів, які пройшли спеціальну підготовку з використанням методик і приладів, дозволених Міністерством охорони здоров'я України, за списком, затвердженим головним лікарем центральної міської (районної) лікарні.

Медичний огляд ОСОБА_2 проводився за місцем роботи медичною сестрою ОСОБА_7 до функціональних обов'язків якої входить проведення щозмінних та після рейсових медичних оглядів водіїв транспортних засобів та медичний огляд інших працівників підприємства за направленням адміністрації, та здійснення проби на алкоголь ( а.с. 106 - 107).

У підтвердження права медичної сестри ОСОБА_7 на проведення зазначених оглядів відповідачем надано до суду свідоцтво про право на проведення передрейсових (після рейсових медичних оглядів водіїв транспортних засобів (а.с. 109).

Проведення медичного огляду ОСОБА_2 та фіксація його результату щодо знаходження останнього у стані алкогольного сп'яніння, у відповідності до порядку визначеному положенням про медичний огляд кандидатів у водії та водіїв транспортних засобів затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров'я України, колегія суддів не вважає недопустимим доказом, оскільки саме такий порядок передбачає перевірку працівників підприємства, зокрема водіїв, на стан алкогольного сп'яніння.

Крім того, у разі незгоди ОСОБА_2 із проведеним медичним обстеженням на роботі, він міг пройти його у наркологічному диспансері, заявивши про це адміністрації обласної лікарні.

Так, згідно з п. 2.9 "Інструкції по виявленню у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції" особа повинна бути доставлена до закладу охорони здоров'я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Однак, як пояснив сам ОСОБА_2, він такої вимоги перед керівництвом обласної лікарні не ставив.

Крім того, факт дисциплінарного правопорушення з боку ОСОБА_2, а саме знаходження на роботі у нетверезому стані доведено також за допомогою інших способів, а саме підтвердження цього свідками.

Згідно ст. 57 ЦПК доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Суд першої інстанції дав правильну оцінку поясненням свідків, як доказам по справі. Належним чином оцінив Акт № 1 від 13.02.2015 року, яким засвідчується факт виявлення ОСОБА_2 на робочому місці у нетверезому стані, та факт його відмови від надання пояснень з цього приводу (а.с. 89).

Крім того, судом першої інстанції взято до уваги факт визнання ОСОБА_2 вживання на роботі алкогольних напоїв, що підтверджується копією протоколу засідання профспілкового комітету від 24 лютого 2015 року (а.с. 133, 134).

Доводи позивача та його представника, в цій частині, не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції та поновлення ОСОБА_2 на роботі, оскільки вони не спростовують доводів відповідача та висновків суду.

Так, колегія суддів вважає, що саме по собі вживання позивачем лікарського засобу, такого як спрей для ротової порожнини «Хепілор», до складу якого, у якості допоміжної речовини, входить, разом із іншими допоміжними речовинами, етанол 96%, не є підставою для знаходження на робочому місці у нетверезому стані.

Доводи позивача та його представника щодо помилкової оцінки комісією хворобливого стану ОСОБА_2, інваліда ІІІ групи, як стану алкогольного сп'яніння спростовується тим, що позивач проживає у гуртожитку та працює в обласній лікарні на протязі більше ніж чотири роки і майже щоденно спілкується, як із комендантом гуртожитку, так і своїм безпосереднім керівництвом, які і давали свої свідчення щодо знаходження позивача саме у стані алкогольного сп'яніння, а не хворобливому стані.

Зазначаючи, що висновок медичного обстеження позивача було проведено неналежними приладами, ні позивач ні відповідач не надали доказів цьому, в той час як відповідачем надано суду дані щодо цих приладів та свідоцтво про повірку (а.с. 137), відповідно до якого даний прилад станом на 24.04.2015 року є придатним до застосування і термін його дії продовжено до 24.10.2015 року.

Відсутність у свідоцтві запису про несправність приладу на час його повірки не дає суду підстав сумніватися у правильності вимірів зроблених при медичному огляді ОСОБА_2 13.02.2015 року.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив правовідносини, які виникли між сторонами і правильно застосував норми матеріального права, що їх регулюють.

Відповідно до вимог ч.1 ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла переконання, що рішення суду є законним та обґрунтованим, постановленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляції не спростовують правильних висновків суду, а тому рішення скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст.303,307, 308,313,314,315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 18 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя Кіселик С.А.

Судді: Гайсюк О.В.

Головань А.М.