Справа № 372/4942/14 Головуючий у І інстанції Потабенко Л. В.
Провадження № 22-ц/780/630/15 Доповідач у 2 інстанції Білоконь
Категорія 18 05.02.2015
УХВАЛА

Іменем України

05 лютого 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді - Білоконь О.В.,

суддів: Даценко Л.М., Савченка С.І.,

при секретарі Токар Т.Ю.,

розглянувши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 19 листопада 2014 року за позовом публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості ,-

встановила:

У жовтні 2014 року ПАТ «Укрексімбанк» звернулось в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позов мотивовано тим, що між ПАТ «Укрексімбанк» та відповідачем 17.09.2012 року було укладено договір про відкриття кредитної лінії до карткового рахунку з видачею платіжної картки в рамках зарплатного проекту, відповідно до умов якого було відкрито кредитну лінії із лімітом не більше 15000 грн., для проведення операцій із застосування картки, відповідач зобов'язався повернути кредит банку та сплатити проценти за користування кредитом, на строк до 29.08.2014 року. Станом на 23.09.2014 року заборгованість за договором складала 18466 грн. 96 коп.

З огляду на викладене, позивач просив суд стягнути із відповідача вказану суму заборгованості та судові витрати по справі.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 19 листопада 2014 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 користь ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» - 18466 грн. 96 коп. заборгованості за кредитним договором, та судовий збір в сумі 243 грн. 50 коп., а всього стягнуто 18710 грн. 56 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить суд змінити рішення суду в частині суми заборгованості за договором, а саме стягнути з неї на користь позивача 14656 грн. 83 коп. , а не 18466 грн. 96 коп.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що позивачем не доведено виникнення права вимоги дострокового повернення кредиту. Також вказує на необґрунтованість розрахунків заборгованості, що надані банком.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не виконує належним чином зобов'язання за кредитним договором, а тому з неї слід стягнути заборгованість перед позивачем.

Такі висновки суду є правильними і такими, що відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 17.09.2012 року між ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір про відкриття кредитної лінії до карткового рахунку з видачею платіжної картки в рамках зарплатного проекту, відповідно до умов якого у рамках цього договору банк на підставі заяви відповідача, а також інших документів, визначених вимогами чинного законодавства України та нормативних документів банку, відкрив відповідачу поточний рахунок, для проведення з цим рахунком операцій, визначених положеннями чинного законодавства України, нормативними документами банку та цим договором, видав відповідачу картку, а також надає інші банківській послуги, а відповідач зобов'язався оплачувати банківські послуги на умовах, визначених цим договором, у т.ч. згідно з Умовами та тарифами обслуговування карткового рахунку.

Відповідно до п. 2.1, 2.2 вищевказаного договору, укладенням цього договору сторони домовилися про відкриття позивачем відповідачу кредитної лінії, у межах якої банк надає клієнту кредит з лімітом не більше 15000 грн., для проведення операцій із застосуванням картки, а відповідач зобов'язався повернути кредит банку та сплатити йому проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором.

Кредитна лінія відкривалась на строк до 29.08.2014 року.

Окрім того, за користування кредитом відповідач зобов'язаний щомісячно сплачувати позивачу проценти, нараховані за фіксованою процентною ставкою у розмірі 30 % річних, у разі овердрафту останній зобов'язаний сплачувати щомісячно банку проценти, нараховані за процентною ставкою, визначеною умовами та тарифами обслуговування карткового рахунка.

Відповідач також зобов'язався, відповідно до ст.ст. 2,4,7 сплачувати банку суми всіх операцій, комісійної винагороди, штрафних санкцій та інших платежів, які стали наслідком або виникли у зв'язку із використанням основної картки та додаткових карток, а також відшкодовувати банку суми збитків що понесені банком в результаті використання основної картки та додаткових карток, на умовах цього договору; сплачувати банку проценти, нараховані за користування кредитом, щомісяця не пізніше останнього робочого дня місяця, наступного за місяцем за який вони були нараховані; у разі виникнення заборгованості повертати таку заборгованість та сплачувати проценти за користування шляхом поповнення карткового рахунку.

Як вбачається із п. 9.1, п. 9.2 договору, у разі прострочення сплати заборгованості за кредитом/овердрафтом та/або процентами за кредитом/овердрафтом, клієнт сплачує банку за кожен день прострочення, включаючи день сплати, пеню. Пеня нараховується на суму прострочених платежів із розрахунку фактичної кількості прострочених днів, починаючи з дати виникнення простроченої заборгованості до дати погашення відповідної заборгованості у повному обсязі, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Заборгованість відповідача ОСОБА_1 за вищевказаним договором станом на 23.09.2014 року становить 18466 грн. 96 коп., з яких прострочена сума основного боргу - 14567 грн., несплачені відсотки по кредиту - 2257,95 1грн., пеня за несвоєчасне погашення основного боргу - 1529,59 грн., пеня за несвоєчасне погашення відсотків -112,47 грн. (а.с.9-13).

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.

Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно з ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

З огляду на викладені вимоги закону, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність вимог позивача.

Доводи апелянта про неправильність розрахунків банку щодо заборгованості кредитора колегія суддів не бере до уваги з наступних підстав.

Положеннями ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи (ч.1 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»).

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»).

З огляду на вищезазначене, належним доказом, що підтверджує наявність та розмір заборгованості відповідача перед банком є виписка по рахунку відповідача, яка є первинними бухгалтерським документом банку та відображає, зокрема, рух коштів на рахунку відповідача, часткове погашення кредиту та нарахування процентів за користування кредитом (а.с.12).

А тому доводи відповідача про те, що судом не враховано платежі на виконання зобов'язань за договором, не грунтуються на матеріалах справи та спростовуються вказаною вище випискою по рахунку відповідача.

Крім того, колегія суддів критично ставиться до доводів апелянта щодо виникнення у банку прав вимагати від відповідача дострокового повернення кредиту з таких підстав.

АТ «Укрексімбанк» звернувся до Обухівського районного суду Київської області з позовом про стягнення відповідної заборгованості відповідача 01 жовтня 2014 року.

В свою чергу, відповідно до положень пункту 2.1 статті 2 договору, позивачем було відкрито відповідачу кредитну лінію для проведення останнім операцій з використанням платіжної картки з лімітом заборгованості по кредиту не більше 15 000 грн. на строк до 29 серпня 2014 року включно.

Враховуючи викладене, висновок суду про задоволенні позову є обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги - безпідставними.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що судом обґрунтовано встановлено наявність обставин, які є підставою для задоволення позову, рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням вимог закону, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а доводи апеляційної скарги зазначених висновків не спростовують.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 19 листопада 2014 року залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту її проголошення.

Головуючий

Судді: