Справа № 357/8153/14-ц Головуючий у І інстанції Протасова О.М.
Провадження № 22-ц/780/337/15 Доповідач у 2 інстанції Сушко
Категорія 43 04.02.2015

УХВАЛА
Іменем України

04 лютого 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Кулішенка Ю.М., Лащенка В.Д.,

при секретарі: Лопатюк В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 жовтня 2014 року у справі за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Квартирно-експлуатаційний відділ м. Біла Церква про виселення,-

ВСТАНОВИЛА:
У червні 2014 року позивач Військової частини НОМЕР_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, обґрунтовуючи його тим, що рішенням виконкому Білоцерківської міської ради від 25.07.2006 року №343 квартира АДРЕСА_1 включена до службових жилих приміщень військової частини НОМЕР_1 та надана полковнику ОСОБА_1 на склад сім`ї з трьох чоловік дружину ОСОБА_2 та дочку ОСОБА_3 .. Проте ОСОБА_1 після проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 наказом командира №177 від 10.05.2007 року був виключений із списків її особового складу у зв`язку з вибуттям до нового місця служби у м. Києві, а наказом Міністра оборони України від 14.12.2012 року №992- звільнений з військової служби у запас. Після переведення ОСОБА_1 до іншого місця служби він та члени його сім`ї зобов`язані були звільнити займане службове житло протягом двох місяців, однак до цього часу продовжують проживати у спірній квартирі.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 жовтня 2014 року в задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач військова частина НОМЕР_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про виселення відповідачів із службової квартири АДРЕСА_1 , без надання іншого житла, посилаючись на його незаконність, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вважає, що спірна квартира була надана відповідачам у зв`язку з характером службових відносин під час проходження військової служби, і мало на меті забезпечити відповідача ОСОБА_1 житлом саме на строк проходження служби.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що відповідач ОСОБА_1 є інвалідом 2 групи з числа військовослужбовців, а тому відповідно до ст. 125 ЖК України, позивач не вправі вимагати виселення з службового житла ОСОБА_1 та членів його сім`ї без надання іншого житлового приміщення.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування ним інакше як з підстав і в порядку, передбачених законодавством.

Відповідно до ст. 124 ЖК України, робітники і службовці, що припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, а також громадяни, які виключені з членів колгоспу або вийшли з колгоспу за власним бажанням, підлягають виселенню з службового жилого приміщення з усіма особами, які з ними проживають, без надання іншого жилого приміщення.

Пунктом 21 "Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2006 р. N1081, також передбачено, що при звільненні з військової служби військовослужбовець підлягає виселенню із службового житлового приміщення з усіма членами сім`ї, якщо інше не передбачено законодавством.

Відповідно до ст.125 ЖК України без надання іншого жилого приміщення у випадках, зазначених у статті 124 цього Кодексу, не може бути виселено інвалідів I і II груп з числа військовослужбовців і прирівняних до них осіб та осіб рядового і начальницького складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, одиноких осіб з неповнолітніми дітьми, які проживають разом з ними.

Встановлено, що рішенням виконкому Білоцерківської міської ради від 25.07.2006р. № 343, квартиру АДРЕСА_1 включено до службових приміщень та надано полковнику ОСОБА_1 із зазначенням статусу службового житла на склад сім`ї з трьох чоловік (а.с.6).

Згідно з ордером № 000737, виданим на підставі зазначеного рішення, до складу сім`ї ОСОБА_1 включено дружину ОСОБА_2 та дочку ОСОБА_3 (а.с.5).

Відповідно до витягу з послужного списку особової справи відповідача ОСОБА_1 , командиром військової частини НОМЕР_1 він перебував з 19.10.2004 р. по 10.05.2007 р., після чого був переведений на службу на посаду начальника відділу об`єднаного оперативного командування ЗС України.

Як вбачається з наказів Міністра оборони України №992 від 14.12.2012 р. та командира військової частини НОМЕР_2 №256 від 19.12.2012 р., полковника ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас за пунктом "б" частини 6 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" за станом здоров`я та виключено зі списків особового складу частини НОМЕР_2 , календарна вислуга ОСОБА_1 у Збройних Силах становила 29 років і 4 місяці (а.с.55-56).

Згідно з довідкою до акту огляду МСЕК №0401738, відповідачу ОСОБА_1 на строк до 01.09.2014 р. встановлено другу групу інвалідності у зв`язку з захворюванням, зв`язаним з проходженням військової служби (а.с. 49).

З урахуванням наведеного, суд дійшов вірного висновку, що позовні вимоги про виселення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_1 заявлено не правомірно, оскільки відповідно до ст. 125 ЖК України відповідача не може бути виселено без надання іншого житлового приміщення.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач не перебуває з позивачем у службових відносинах і тому повинен звільнити займане службове приміщення не заслуговують на увагу, оскільки не ґрунтуються на вимогах закону, відповідач являється інвалідом 2 групи з числа військовослужбовців та може бути виселений тільки в разі надання іншого житлового приміщення.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасовано з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 209, 218, 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія судців, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 відхилити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: