Справа №2-1077/11 Головуючий у суді у 1 інстанції - Сидоренко Р. В.
Номер провадження 22-ц/788/744/15 Суддя-доповідач - Білецький О. М.
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

16 квітня 2015 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Білецького О. М.,

суддів - Кононенко О. Ю. , Семеній Л. І. ,

з участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4

на заочне рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 28 жовтня 2011 року

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТ БАНК» до ОСОБА_3

про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а :

13 серпня 2011 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом.

Посилаючись на невиконання позичальником ОСОБА_3 умов укладеного з банком кредитного договору від 24 вересня 2007 року №DN81АR03110066, просив стягнути з даного відповідача 64536 грн. 65 коп. заборгованості станом на 29 липня 2011 року.

Заочним рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 28 жовтня 2011 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» 64536 грн. 65 коп. заборгованості за кредитним договором, 645 грн. 37 коп. судового збору, 120 грн. витрат на ІТЗ розгляду справи, а всього - 65302 грн. 02 коп.

Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 18 лютого 2015 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_3 про перегляд цього заочного рішення (а.с.60).

В апеляційній скарзі представник відповідача - ОСОБА_4, посилаючись на неповноту з'ясування обставин, невідповідність висновків фактичним обставинам та порушення норм матеріального і процесуального права, просить зазначене рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову.

Вказує, що про ухвалення даного заочного рішення у 2011 році відповідач не знав, підписи на кредитному договорі від 24 вересня 2007 року та на копії паспорта позичальника виконані не ним, у зв'язку з чим ставить питання про проведення почеркознавчої експертизи, зазначаючи що її висновком буде доведено, що даний договір ОСОБА_3 не укладався, тому вважає безпідставними вимоги про стягнення з відповідача коштів у розмірі більшому, ніж той безпосередньо отримав від банку на придбання автомобіля - 54000 грн., а за вирахуванням одержаної банком суми від продажу цього транспортного засобу - 39500 грн., визнає що лише різниця - 14500 грн. може бути з стягнута ОСОБА_3

Доводить про необхідність об'єднання цієї справи зі справою №2/583/1487/14, яка знаходиться у провадженні Охтирського міськрайонного суду Сумської області.

Заслухавши пояснення відповідача та його представника, заперечення представника банку, дослідивши матеріали даної цивільної справи та перевіривши рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як встановлено місцевим судом, між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір від 24 вересня 2007 року №DN81АR03110066, згідно з умовами якого позичальник отримав кредит строком по 21 вересня 2012 року включно в розмірі 74878 грн. на придбання автомобіля у вигляді не поновлювальної лінії, шляхом перерахування цих коштів: 54000 грн. - на купівлю автомобіля (споживчі цілі); 34 грн. - для сплати за реєстрацію предмета застави в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна; 2754 грн. - на сплату страхових платежів за договором страхування транспортного засобу №DN81AR03110066 та за договором особистого страхування №DN81АR03110066; 4320 грн. - винагороди за надання фінансового інструменту; ще 13770 грн. банк залишив на сплату можливих страхових платежів у випадках та згідно порядку, передбачених п.п.2.1.3, 2.2.7 цього Договору (а.с.7-9). Отже загальна сума безпосередньо перерахованих банком за позичальника коштів склала 61108 грн.

При цьому ОСОБА_3 зобов'язався сплачувати банку за користування 0,75% на місяць на суму залишку заборгованості, щомісячну винагороду у розмірі 0,50% від суми виданого кредиту, відсотки за дострокове погашення кредиту та винагороду за проведення додаткового моніторингу (п.3.10, 6.2, 7.1 даного Договору).

Придбання відповідачем автомобіля ВАЗ21154, 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_1, вартістю 54000 грн., відбулося за перераховані банком продавцю кредитні кошти.

З метою забезпечення виконання даного кредитного зобов'язання, між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 було укладено договір застави рухомого майна, відповідно до якого він передав у заставу банку цей придбаний автомобіль (а.с.10-11).

Згідно з п.34.5 вказаного Договору застави сторони домовились, що вартість предмета застави складає 54000 грн.

Позичальник належним чином не виконував взяті на себе зобов'язання за договором та з грудня 2008 року допустив прострочення, останній платіж було ним внесено 24 червня 2009 року, у зв'язку з чим станом на 29 липня 2011 року виникла заборгованість у розмірі 64536 грн. 65 коп. (а.с.5-6), з яких: 28303 грн. 04 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 25350 грн. 25 коп. - заборгованість по процентах за користування кредитом, 2444 грн. 32 коп. - заборгованість по комісії, 8439 грн. 04 коп. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за кредитним договором.

На підставі акту приймання-передачі відповідачем автомобіля банку від 24 червня 2009 року та виданої ним довіреності від 02 вересня 2009 року, посвідченої приватним нотаріусом Охтирського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П., банк 01 грудня 2010 року продав цей автомобіль за 39546 грн. 55 коп. (а.с.95, 96).

Правильно і з достатньою повнотою встановивши ці факти, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що ОСОБА_6 допустив прострочену заборгованість по сплаті кредиту, відсотків, пені і комісії, а тому на законних підставах достроково стягнув з нього всю суму заборгованості.

Таке рішення суду узгоджується з положеннями кредитного договору і вимогами ст.ст.526, 530, 536, 549-551, 629, 1048-1050, 1052, 1054 ЦК України, ч.14 ст.47 Закону України «Про банки і банківську діяльність».

Будь-яких доказів щодо фактичного не укладення договору чи невиконання банком його умов відповідач і його представник не вказали і не надали ні місцевому суду при розгляді заяви про перегляд заочного рішення, ні апеляційному суду.

Факт безпосереднього перерахування банком коштів у розмірі 54000 грн. на придбання ОСОБА_6 автомобіля і спрямування решти коштів на реєстрацію застави та страхування, а також проведені банком розрахунки заборгованості по кредитному договору вони не оспорюють.

З розрахунку банку слідує, що всі отримані від продажу автомобіля кошти банк спрямував на часткове погашення заборгованості по кредиту: відсотків - 2885 грн. 33 коп., пені - 11253 грн. 95 коп., комісії - 5499 грн. 72 коп. і тіла кредиту - 19907 грн. 55 коп. (а.с.6).

Посилаючись на невідповідність рішення суду нормам Сімейного кодексу України апелянт взагалі не зазначає в чому така невідповідність виражалась.

Процесуальних порушень, про які йдеться в апеляційній скарзі, не вбачається.

Так, ОСОБА_6 згідно з ч.3 ст.76 ЦПК України був належним чином повідомлений місцевим судом про час і місце розгляду справи повісткою через члена своєї сім'ї - батька, з яким він значився зареєстрованим за однією адресою: АДРЕСА_1, та якому поштою було вручено це рекомендоване відправлення (а.с.19, 24, 30). Доказів свого фактичного проживання в іншому населеному пункті відповідач не зазначив і не надав.

Таким чином, він відповідно до ст.128 ЦПК України повинен був усі заперечення проти позову і докази на їх підтвердження надавати суду першої інстанції, зокрема клопотати про призначення судової почеркознавчої експертизи.

Отже з огляду на повне виконання банком та фактичне визнання і часткове виконання відповідачем кредитного договору і в силу ст.303 ЦПК України у апеляційного суду також не було підстав для призначення і проведення по справі такої експертизи.

Згідно зі ст.126 ЦПК України у виключній компетенції суду першої інстанції знаходиться питання об'єднання даної справи в одне провадження з іншою цивільною справою №2/583/1487/14 за позовом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до нього, яка перебуває у провадженні Охтирського міськрайонного суду Сумської області (суддя Кудін А.М.), а відповідно до положень ст.ст.307, 309, 310 ЦПК України апеляційний суд взагалі не вправі повертати справу на новий розгляд.

Таким чином, рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його зміни чи скасування не вбачається.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307. ст.ст.308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 відхилити.

Заочне рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 28 жовтня 2011 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -