Семенівський районний суд Полтавської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №547/1261/15-ц

Провадження №2/547/441/15

27 листопада 2015 року

Семенівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - Любицького В.О.,

при секретарі - Вареник К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Семенівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 центральної районної лікарні Полтавської області, третя особа ОСОБА_2 районна рада Полтавської області про стягнення суми заборгованості із заробітної плати у звязку з невиплатою сум індексації заробітної плати, компенсації за порушення строків її виплати та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 центральної районної лікарні (далі ОСОБА_2 ЦРЛ), де він працює на посаді медичної сестри приймального відділення з 12.11.2014 року, про стягнення на його користь невиплаченої суми індексації заробітної плати в розмірі 1861 грн. 91 коп. за період з квітня по серпень 2015 року; кошти в розмірі 190,48 грн. як компенсацію в звязку з порушенням термінів виплати заробітної плати, складовою частиною якої являється невиплачена йому індексація заробітної плати за вказаний вище період, а також про стягнення коштів в розмірі 3 тис. грн. на відшкодування моральної шкоди, заподіяної йому зазначеними невиплатами індексації заробітної плати, оскільки зазначеними невиплатами йому заподіяно моральні страждання, які полягають у недостатності коштів для організації свого життя та своєї сімї, що повязано з його тяжким захворюванням та необхідністю лікування за власні кошти. В подальшому позивач ОСОБА_1 направив до суду заяву про зменшення суми коштів в частині індексації заробітної плати на 366 грн. 91 коп., які йому були виплачені відповідачем по справі 06.11.2015 року за квітень та травень 2015 року. В судовому засіданні по розгляду справи ОСОБА_1 підтримав заявлені вимоги. В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 ЦРЛ позов не визнав з тих підстав, що кошторисом на 2015 рік не передбачено виплати індексації заробітної плати працівникам районної лікарні і ці кошти відсутні. За рахунок економії заробітної плати (відпустки за свій рахунок, лікарняні та інше) працівникам, в тім числі і позивачу по справі, було частково виплачено індексацію за квітень і травень 2015 року, яка була виплачена в листопаді 2015 року. Фінансування лікарні здійснюється з місцевого бюджету районної ради і на звернення головного лікаря про виділення коштів на виплату індексації працівникам, районною радою відмовлено у звязку з відсутністю коштів. Третя особа по справі ОСОБА_2 районна рада Полтавської області направила до суду заяву про розгляд справи без участі її представника. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши докази по справі, суд приходить до наступного. Судом по справі встановлено, що позивач по справі ОСОБА_1 з 12.11.2014 року (наказ № 80-к від 12.11.2014 року) працює в ОСОБА_2 центральній районній лікарні на посаді медичної сестри приймального відділення з посадовим окладом 0,5 ставки, що становив 631, 5 грн. на місяць. Відповідно до листа ОСОБА_2 ЦРЛ на запит позивача останньому нараховано індексацію за період з квітня по серпень 2015 року, яка не була виплачена і складає в загальному розмірі 1861,96 грн.. Згідно наказу головного лікаря ОСОБА_2 ЦРЛ № 180 від 30.10.2015 року бухгалтерії лікарні наказано здійснити індексацію заробітної плати працівників районної лікарні за квітень, травень 2015 року та провести відповідні розрахунки заробітної плати у жовтні місяці 2015 року з урахуванням індексації. Згідно розрахункового листа за жовтень місяць 2015 року позивача по справі ОСОБА_1, останньому в заробітну плату за жовтень 2015 року виплачено індексацію заробітної плати за квітень, травень 2015 року в загальному розмірі 366,91 грн.. Судом по справі також встановлено, що згідно Розрахунку видатків по фонду заробітної плати по ОСОБА_2 ЦРЛ на 2015 рік (кошторис), видатки на індексацію заробітної плати працівникам районної лікарні не передбачено. Позивач ОСОБА_1 12.10.2015 року на імя головного лікаря ОСОБА_2 ЦРЛ направив заяву щодо виплати йому сум індексації за квітень-серпень 2015 року в звязку з необхідністю коштів для лікування. Судом по справі також встановлено, що позивач по справі перебуває на диспансерному обліку в ОСОБА_2 ЦРЛ у звязку з тяжким захворюванням і потребує постійного медикаментозного лікування. У вересні, жовтня та листопаді 2015 року позивач по справі знаходився на стаціонарному лікуванні, де перебуває і в даний час. Судом по справі також встановлено, що на запит головного лікаря ОСОБА_2 ЦРЛ від 09.10.2015 року до голови ОСОБА_2 районної ради та голови ОСОБА_2 районної державної адміністрації Полтавської області щодо виділення коштів для виплати індексації працівникам районної лікарні, повідомлено про рішення сесії ради «Про затвердження районного бюджету на 2015 рік», яким виплати індексації за 2015 рік по ОСОБА_2 ЦРЛ не передбачено. Індексація заробітної плати не є обовязковою виплатою. Всі виплати, включаючи видатки на індексацію, здійснюються в межах фонду заробітної плати, затвердженого для бюджетної установи у кошторисі. При вирішенні справи суд виходить з наступного. Статтею 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 5 жовтня 2000 року № 2017-III, індексацію доходів населення, яка встановлюється задля підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, віднесено до державних соціальних гарантій, що, згідно зі ст.19 цього Закону, є обов'язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності. З викладеного виходить, що індексація заробітної плати є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. За вимогами вказаних нормативно - правових актів проведення індексації у зв'язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов'язковою для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.Індексація заробітної плати працівників провадиться відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03 липня 1991 № 1282-XII з наступними змінами. У рішенні Конституційного суду України від 15 жовтня 2013 року № 9-рп/2013 у справі щодо офіційного тлумачення положення ч.2 ст. 233 Кодексу законів про працю України зазначено, що держава передбачає заходи, спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати, тобто грошової винагороди за виконану роботу як еквівалента вартості споживчих товарів і послуг. Згідно з положеннями частини шостої статті 95 Кодексу, статей 33, 34 Закону такими заходами є індексація заробітної плати та компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати. Відповідно до статті 33 Закону в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством. Індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Конституційний Суд України дійшов висновку, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку індексації заробітної плати та компенсації працівникам частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер. Як складові належної працівникові заробітної плати ці кошти спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв'язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги. Також, Конституційний Суд України дійшов висновку, що працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. Це право працівника відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим конституційного принципу верховенства права та не порушує балансу прав і законних інтересів працівників і роботодавців. Таким чином, оскільки індексація заробітної плати є її складовою частиною, то в разі порушення законодавства про оплату праці в частині виплати індексації, позивач має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому індексації зарплати без обмеження будь-яким строком (ч. 2 ст. 233 КЗпП). Посилання відповідача на відсутність підстав для виплати індексації у зв'язку з відсутністю бюджетного фінансування лікарні на вказані цілі безпідставні. Статтею 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», визначені джерела коштів на проведення індексації грошових доходів населення. Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 № 76-VIII винесено зміни у вказану норму, вона доповнена частиною 6. В цій нормі зазначено, що проведення індексації грошових коштів доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загального обов'язкового державного соціального страхування на відповідний рік. Пунктом 14 Прикінцевих положень цього Закону Кабінету Міністрів України доручено за результатами першого півріччя 2015 року та з урахуванням економічної ситуації затвердити порядок проведення індексації заробітної плати, грошового забезпечення, пенсійних та соціальних виплат. Пунктом 9 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» також зобов'язано Кабінет Міністрів України затвердити особливий порядок проведення індексації грошових доходів населення у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів на 2015 рік. Між тим, рішення про затвердження особливого порядку індексації до цього часу не прийнято. Аналіз наведених нормативно-правових актів, за відсутністю затвердженого особливого порядку індексації працівників бюджетних установ у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів на 2015 рік, дає підстави для висновку про нарахування індексації заробітної плати у згаданому вище порядку. Щодо ч. 6 ст. 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», та як було зазначено вище, цією нормою визначається джерело коштів на проведення індексації. Зазначена норма безпосередньо не скасовує виплату індексації заробітної плати та не пов'язує індексацію з надходженням коштів до власника підприємства, установи, організації. Як зазначено у рішенні Європейського суду по справі «Кечко проти України» від 08 листопада 2005 року поняття «власності», яке міститься в першій частині статті 1 Протоколу № 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод , має автономне значення, яке не обмежене власністю на фізичні речі і не залежить від формальної класифікації в національному законодавстві: деякі інші права та інтереси, наприклад, борги, що становлять майно, можуть також розглядатись як «майнові права», і, таким чином, як «власність». Питання, що потребує визначення, полягає в тому, чи мав відповідно до обставин справи, взятих в цілому, заявник право на матеріальний інтерес, захищений статтею 1 Протоколу № 1. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними (п. 23 рішення). У зв'язку з цим, Європейський суд не прийняв аргумент Уряду України щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань. З огляду на викладене позов в частині стягнення індексації заробітної плати за червень серпень 2015 року підлягає до задоволення. Щодо позовної вимоги позивача про стягнення на його користь з відповідача компенсації за порушення строків виплати заробітної плати ( індексації заробітної плати як її складової) суд виходить з наступного. Відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати» (далі Закону) від 19.10.2010 року (з наступними змінами), а саме ст.1, передбачено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу. Відповідно до ст.2 Закону компенсація громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів. Під доходами у цьому Законі слід розуміти, зокрема, і заробітну плату. Відповідно до ст.3 Закону сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць на індекс інфляції в період невиплаченого доходу. Відповідно до ст.4 Закону компенсація виплачується за рахунок: коштів відповідного бюджету підприємства, установи, організації, що фінансуються з бюджету. Порядок розрахунку компенсації затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2001 року № 159. Наведений позивачем розрахунок компенсації частини заробітної плати, в яку не було враховано і не виплачено індексацію його заробітної плати, як складової останньої, відповідає Порядку розрахунку компенсації і береться судом до уваги в розмірі 190 грн. 48 коп. за період з квітня по серпень включно 2015 року і дана позовна вимога підлягає до задоволення. Щодо позовної вимоги позивача про стягнення на його користь з відповідача моральної шкоди в розмірі 3 тис. гривень, заподіяної йому невиплатою індексації заробітної плати, суд виходить з наступного. Стаття 237-1 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. За змістом вказаного положення закону підставою для відшкодування моральної шкоди згідно із ст.237-1 КЗпП України є факт порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя. З огляду на зазначене законодавство, з врахуванням положень ст.23 ЦК України щодо характеру порушення прав позивача по справі, ступеня вини ОСОБА_2 ЦРЛ у невиплаті індексації заробітної плати позивачу, а також наявності доказів на підтвердження моральних страждань позивача, суд приходить до висновку про наявність підстав для відшкодування моральної шкоди позивачу. При цьому суд виходить із потреби позивача по справі у додаткових коштах на його лікування і невиплата частини заробітної плати (індексації) порушує його право на її отримання та потребує додаткових зусиль з його боку на організацію свого життя. При визначенні розміру морального відшкодування суд виходить із доведеності позивачем по справі доказами, які ним надані, розміру цього відшкодування, і вважає, що позивачем не в повній мірі доведено розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 3 тис. гривень , в звязку з чим позов в цій частині підлягає частковому задоволенню в розмірі 1 тисячі гривень. Суд також вважає за можливе при вирішенні позову з урахуванням неналежного майнового стану відповідача по справі звільнити останнього від сплати судового збору у відповідності до ст.8 Закону України «Про судовий збір». Керуючись ст.ст. 10,11, 214-215,218 ЦПК України, суд,-

Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково. Стягнути із ОСОБА_2 центральної районної лікарні Департаменту охорони здоровя Полтавської обласної державної адміністрації ( ) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 ( ідентифікаційний № НОМЕР_1): - кошти в розмірі 1495,05 грн. ( одна тисяча чотириста девяносто пять гривень 05 коп.) суми індексації заробітної плати за період з червня по серпень ( включно) 2015 року; - кошти в розмірі 190,48 грн. ( сто девяносто гривень 48 коп.) компенсації втрати частини заробітної плати ( індексації заробітної плати) у звязку з порушенням строків її виплати за період з квітня по серпень ( включно) 2015 року; - кошти в розмірі 1000,00 грн. ( одна тисяча гривень 00 коп.) на відшкодування моральної шкоди. В іншій частині позовних вимог відмовити. Звільнити ОСОБА_2 центральну районну лікарню Департаменту охорони здоровя Полтавської обласної державної адміністрації від сплати судового збору в дохід держави у відповідності до ст.8 Закону України «Про судовий збір». Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду через районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

ОСОБА_3Любицький