Справа № 386/956/15-ц
Провадження № 2/386/381/15
10 листопада 2015 року смт. Голованівськ
Голованівський районний суд Кіровоградської області
В складі головуючого судді Бутенко О. Ф.
секретаря судового засідання Ю.Ю. Фенюшиної
розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Голованівськ справу за позовом ОСОБА_1 до Троянської сільської Ради Голованівського району Кіровоградської області, третя особа - відділ Держземагенства в Голованівському районі про визнання права на оформлення права власності на земельну ділянку постійного користування
Позивач звернувся до суду з зазначеною заявою і вказав , що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_2. Після його смерті відкрилась спадщина .
Він , як спадкоємець після смерті батька за заповітом , звернувся до Голованівської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини , 20.06.2008 року отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом , зареєстроване в реєстрі за № 1558.
Крім того , батькові на праві постійного користування згідно Державного акта НОМЕР_1 від 30.03.2001 року належала земельна ділянка площею 1,41 га , надана йому для ведення особистого підсобного господарства , що розташована на території Троянської сільської Ради .
Ще за життя батько звернувся до Голованівської РДА з заявою про передачу даної земельної ділянки у приватну власність. Розпорядженням голови Голованівської РДА земельна ділянка йому була передана , але оформити право власності батько не встиг , оскільки помер .
Він користувався вказаною земельною ділянкою після смерті батька , нещодавно звернувся до нотаріуса щоб оформити право на дану ділянку , але нотаріус йому відмовила , пояснила , що оскільки земельна ділянка не перебувала у власності батька , він не може оформити її в порядку спадкування .
Просить ухвалити рішення , яким визнати за ним право на оформлення права власності на земельну ділянку площею 1,41 га , що розташована на території Троянської сільської ради і належала його батькові ОСОБА_2 на праві постійного користування згідно Державного акта НОМЕР_1 , виданого 30.03.2001 року .
В судові засідання позивач ОСОБА_1 07.09., 25.09., 06.10., 30.10 та 10.11.2015 року не з»явився , рекомендовані листи повернулись без вручення по закінченню терміну зберігання .
23.09.2015 року позивач надіслав до суду заяву про розгляд справи в його відсутність за участю його представника ОСОБА_3
Представник позивача за довіреністю ОСОБА_3 в судові засідання 07.09., 25.09., 06.10., та 10.11.2015 року не з»явилась , 23.09. та 05.10. 2015 року надіслала суду через електронну пошту заяви про відкладення справи розглядом в зв»язку з її зайнятістю в інших судах.
В судовому засіданні 30.10.2015 року представник позивача ОСОБА_3 позов підтримала з підстав , зазначених в позовній заяві і суду пояснила , що земельна ділянка площею 1,41 га після смерті батька позивача знаходилась в оренді , позивачу сплачували орендну плату , тому він її не оформляв .
В 2014 році орендну плату сплачувати перестали , позивач звернувся за оформленням спадщини до нотаріуса , але вона йому відмовила .
Батько право власності не оформив , тому що хворів , в нього був інсульт.
Заявила клопотання про відкладення справи розглядом так як вона має намір подати заяву про продовження строку позовної давності та надати докази поважності причин пропуску строку .
10.11.2015 року представник позивача ОСОБА_3 в судове засідання не з»явилась , надіслала заяви про розгляд справи в її відсутність та про те , що строк позовної давності позивач не пропустив .
Просить позовні вимоги задовольнити .
Представник відповідача- Троянської сільської ради та представник третьої особи -відділу Держземагенства в Голованівському районі в судові засідання не з»явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином , рекомендовані листи одержали під підпис 05.09., 15.09.,05.10, 09.10., 15.10., 06.11., 2015 року, про причини неявки суд не повідомили .
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України .
Суд, заслухавши представника позивача ОСОБА_3 , дослідивши заяви позивача , представника позивача та матеріали справи в їх сукупності дійшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає .
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_2 . Після його смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку НОМЕР_2 площею 9,84 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва , що знаходиться на території Троянської сільської Ради Голованівського району Кіровоградської області і належала спадкодавцю на праві власності на підставі Державного акта про право приватної власності на землю НОМЕР_3 , виданого Троянською сільською радою Голованівського району Кіровоградської області 11.10.2001 року , зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 106 .
Зазначену земельну ділянку ОСОБА_2 08.09.2006 року заповів своєму синові , позивачу по справі ОСОБА_1.
Даний факт підтверджується свідоцтвом про смерть ОСОБА_2 НОМЕР_4 від 18.05.2007 року , а/с- 7, свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 12.06.2008 року , а/с- 8, витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі № 15021714 від 12.06.2008 року свідоцтва про право на спадщину , а/с- 9-10 , не викликає сумніву , є достовірним .
Крім того , з доданих до позову документів слідує, що крім вказаної земельної ділянки , яка належала на праві власності спадкодавцю , ОСОБА_2 мав на праві постійного користування земельну ділянку площею 1,41 га для ведення особистого підсобного господарства , що підтверджується Державним актом на право постійного користування землею НОМЕР_1 від 30.03.2001 року .
10.03.2006 року за заявою ОСОБА_2 Голованівська районна державна адміністрація розпорядженням № 133-р передала у приватну власність громадян , в тому числі і ОСОБА_2 , земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства , а/с- 11.
Ст.. 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов»язки , що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті .
Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об»єкти нерухомості , в тому числі на житловий будинок , інші споруди , на земельну ділянку , згідно роз»ясень , що містяться в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24/753/0/4-13 від 16.05.2013 року , є набуття спадкодавцем зазначеного права в установленому законодавством України порядку .
Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно.
Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.
Згідно ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав.
Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім того , право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується:
- цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною у порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою;
- свідоцтвом про право на спадщину (ч. 1 і ч. 2 ст. 126 ЗК України).
Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності:
- ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки;
- виготовлення технічної документації на земельні ділянки;
- визначення меж земельної ділянки в натурі;
- погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами;
- одержання у встановленому порядку Державного акта на землю;
- реєстрація права власності на земельну ділянку.
Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК України не переходить до спадкоємців у порядку спадкування.
Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК України , проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.
На підставі абз. 2 п. 1 розділу X "Перехідні положення" ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок" (втратив чинність на підставі Закону України від 14 вересня 2006 року № 139-V) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (пункт 1 розділу X доповнено абз. 2 згідно із Законом від 16 вересня 2008 року № 509-VI).
Отже, якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації громадянами (ч. 3 ст. 116 ЗК України ).
У разі набуття права власності на земельну ділянку з інших підстав, передбачених законодавством України відповідно до ст. 125 ЗК, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (ст. 125 в редакції Закону України від 5 березня 2009 № 1066-VI) або ж державної реєстрації документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку (в редакції ст. 125 ЗК до внесення змін зазначеним Законом).
Не підлягають задоволенню позовні вимоги спадкоємців про визнання права власності на земельну ділянку, щодо якої спадкодавцем розпочато, але не завершено процедуру приватизації.
Згідно постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").
Згідно зі ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ст.ст. 57, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 118 Земельного кодексу України громадяни набувають права власності на земельні ділянки із земель державної та комунальної власності за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.
Згідно приписів ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність і допустимість, достовірність кожного доказу, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.
Враховуючи викладене , оцінюючи достовірність кожного доказу та їх взаємний зв»язок суд прийшов до висновку , що спадкодавець ОСОБА_2 не набув права власності на земельну ділянку площею 1,41 га , що перебувала в його постійному користуванні . Після розпорядження Голованівської РДА про передачу йому у власність зазначеної земельної ділянки ОСОБА_2 протягом 14 місяців не вчиняв ніяких дій щодо оформлення права власності - не замовляв технічну документацію на земельну ділянку та проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, не провів грошову оцінку землі , не звернувся до відповідних інстанцій для визначення меж земельної ділянки в натурі , не погодив її межі з суміжними землевласниками та землекористувачами , не одержав Державного акта та не провів реєстрацію права власності на земельну ділянку , тобто навіть не розпочав процедури приватизації , що підтверджується довідкою відділу Держземагенства у Голованівському районі від 05.10.2015 року , а/с-4а, тому позивач ОСОБА_1 , спадкоємець померлого ОСОБА_2 не може отримати права на завершення процедури приватизації та одержання Державного акта про право власності на землю , оскільки такого права не набув спадкодавець.
Вимоги позивача ОСОБА_1 про визнання за ним права на оформлення права власності на земельну ділянку постійного користування необґрунтовані і задоволенню не підлягають.
Крім того, суд вважає, що позивач ОСОБА_1 не пропустив строк позовної давності щодо звернення до суду з заявою про порушення його прав спадкоємця , оскільки звернувся в нотаріальну контору вчасно і отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку розміром 9,84 га.
Прийнявши частину спадщини він вважається таким , що прийняв всю спадщину , якщо заповітом не охоплена частина спадщини.
В разі охоплення заповітом частини спадщини , він мав би право на іншу частину спадщини як спадкоємець першої черги за законом , але лише за наявності права власності на вказану земельну ділянку у спадкодавця ОСОБА_2
Відповідно до вимог ст.. 88 ЦПК України стороні ,на користь якої ухвалено рішення , суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому судові витрати по справі необхідно покласти на позивача.
Керуючись 3,5,10,11, 14,57,60,88, 209, 212, 213, 215, 218, 224 ЦПК України , ст..ст.116,118,125,126 Земельного Кодексу України ,ст..ст. 1216,1218 ЦК України , суд
Позов ОСОБА_1 до Троянської сільської ради Кіровоградської області , третя особа- відділ Держземагенства у Голованівському районі про визнання права на оформлення права власності на земельну ділянку постійного користування залишити без задоволення .
Судові витрати по справі покласти на позивача .
Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Кіровоградської області через Голованівський районний суд протягом 10 ( десяти ) днів з дня проголошення рішення .

Особи , які брали участь у справі , але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення , можуть подати апеляційну скаргу протягом 10(десяти) днів з дня отримання копії цього рішення .

Заочне рішення може бути переглянуте судом , що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги , якщо апеляційну скаргу не було подано .

У разі подання апеляційної скарги рішення суду , якщо його не скасовано , набирає законної сили після розгляду скарги апеляційним судом .

Суддя: Бутенко О. Ф.