Справа № 350/999/14-ц
Провадження № 22-ц/779/2557/2015
Головуючий у 1 інстанції Пулик М.В. М. В.
Суддя-доповідач Ковалюк Я.Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Ковалюка Я.Ю.,

суддів: Горблянського Я.Д., Фединяка В.Д.

секретаря: Капущак С.В.

з участю представника апелянта - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Рожнятівського районного суду від 29 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи Небилівська сільська рада Рожнятівського району, інспекція Державного архітектурно-будівельного контролю в Івано-Франківській області, про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та знесення самочинно збудованої господарської споруди, та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, Небилівської сільської ради Рожнятівського району про визнання незаконними рішень сільської ради, акту встановлення та узгодження меж, свідоцтва про право власності на нерухоме майно, договору дарування земельної ділянки та усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, в якому просив суд ухвалити рішення, яким зобов'язати ОСОБА_4 та ОСОБА_5 усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою за адресою АДРЕСА_1, шляхом знесення самочинно збудованої господарської споруди. Стягнути з відповідачів судові витрати по справі. В процесі розгляду справи ОСОБА_3, вимоги збільшив, просив суд, зобов'язати відповідачів усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою, що по АДРЕСА_1, шляхом знесення самочинно встановленої огорожі протяжністю 6 метрів 10 см.

ОСОБА_4 подала зустрічний позов, в якому просила суд постановити рішення, яким визнати недійсними та скасувати: рішення Небилівської сільської ради від 27. 03. 2013 року «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення ( відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення особистого селянського господарства і для обслуговування житлового будинку та господарських споруд» в частині надання дозволу жит. АДРЕСА_1 ОСОБА_6 на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення ( відновлення) меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості) площею 0,0828 га. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в АДРЕСА_1 ;

- акт встановлення та узгодження зовнішніх меж землекористування, які передаються у власність від 30. 01. 2013 року ;

- рішення Небилівської сільської ради від 25.06.2013 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення і відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачі даних земельних ділянок у власність» в частині затвердження жит. АДРЕСА_1 ОСОБА_6 технічної документації щодо встановлення і відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,0828 га., кадастровий номер НОМЕР_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в АДРЕСА_1, та передачу її у власність;

- свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_2, видане 09.07.2013 року державним реєстратором реєстраційної служби Рожнятівського районного управління юстиції Івано-Франківської області за № 5888451 (кадастровий № земельної ділянки НОМЕР_1) ;

- договір дарування земельної ділянки, укладений 18.07.2013 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Рожнятівського районного нотаріального округу Котелко С.Д. та зареєстрований в реєстрі за № 1036.

Зобов'язати ОСОБА_3 не чинити їй перешкод у використанні своєї земельної ділянки, що в АДРЕСА_2, та перенести огорожу на відстань не менше 1,0 м. від стіни її житлового будинку та господарських споруд.

Рішенням Рожнятівського районного суду від 29 жовтня 2015 року первісний позов задоволено частково. Зобов'язано ОСОБА_5 усунути перешкоди ОСОБА_3 в користуванні земельною ділянкою, що по АДРЕСА_1 шляхом знесення самочинно встановленої огорожі протяжністю 6 метрів 10 см. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 1500 гривень витрат на оплату правової допомоги та 243 гривні 60 копійок судового збору. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

В задоволенні зустрічного позову відмовлено.

На дане рішення ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, апелянт зазначає, що суд прийшов до правильного висновку про відмову в задоволенні зустрічного позову, однак задовольняючи його позовні вимоги частково, суд прийшов до помилкового висновку про неможливість знесення самовільно збудованої господарської споруди ОСОБА_5, оскільки в судовому засіданні надані беззаперечні докази, які вказують на факт порушення самочинним будівництвом його прав. Внаслідок цього відповідач порушила добросусідські відносини, а саме: фізично перешкоджає йому встановити паркан, чим створює йому незручності, що проявляється в затіненні частини земельної ділянки, затіканні стічних вод від дощу та снігу на земельну ділянку та у погріб.

Просить його позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, а в частині рішення про відмову в задоволенні зустрічного позову залишити в силі.

В судовому засіданні представник апелянта доводи апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити.

Інші сторони в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином повідомлені про час й місце розгляду справи, що у відповідності до ч.2 ст.305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи.

Вислухавши доповідача, пояснення представника апелянта, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_5 захопила частину земельної ділянки, що по АДРЕСА_1. Тому вимога ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою шляхом зобов"язання ОСОБА_5 знести самочинно встановлену огорожу протяжністю 6 метрів 10 см., підлягає до задоволення.

Відмовляючи в задоволенні зустрічного позову, суд виходив з того, що ОСОБА_5 не надала суду жодного доказу про те, що ОСОБА_3 захоплено земельну ділянку, яка належить їй та, що підпис в оспорюваному акті встановлення та узгодження зовнішніх меж землекористування, які передаються у власність, не належить ОСОБА_4, тому оскаржувані рішення сільською радою прийняті в межах її компетенції, і прав ОСОБА_5 не порушують. Оскільки оскаржувані акт та рішення сільради відповідають вимогам чинного законодавства, то свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_2, видане 09. 07. 2013 року державним реєстратором Реєстраційної служби Рожнятівського районного управління юстиції Івано-Франківської області за № 5888451 (кадастровий № земельної ділянки НОМЕР_1 та договір дарування земельної ділянки також є законними. Відтак, вимога про зобов'язання ОСОБА_3 не чинити їй перешкод у використанні своєї земельної ділянки та перенести огорожу на відстань не менше 1,0 м. від стіни її житлового будинку та господарських споруд, також є необґрунтованою.

Такий висновок суду відповідає дійсним обставинам справи та нормам матеріального права.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи ОСОБА_3 та ОСОБА_5 є сусідами та проживають АДРЕСА_1.

Із акту від 04.11.2013 року комісії Небилівської сільської ради вбачається, що ОСОБА_5 здійснила перебудову і добудову господарських споруд по вул. Сагайдачного з порушенням ДБН, оскільки відстань від виступаючих конструкцій стін до сусідньої земельної ділянки ОСОБА_3 становить 0.30 м і 0.85 м, чим створила перешкоди для себе по здійсненню їх текучого ремонту, а для сусіда ОСОБА_3 спаду дощових і талих вод, снігу на його погріб та земельну ділянку. Комісія рекомендує в найближчий час усунути частково вище вказані порушення, шляхом зміни конструкції даху (а.с.8). Вищезазначений акт від 04.11.2013 року комісії Небилівської сільської ради підтверджує, що здійснена ОСОБА_5 перебудова і добудова господарських споруд на старому місці виразилася у зміні конструкції даху.

Копією припису інспекції ДАБК в Івано-Франківській області підтверджено, що ОСОБА_5 розпочала будівництво господарської споруди в АДРЕСА_1 без направлення повідомлення про початок виконання будівельних робіт у 2013 році (а.с.11). Згідно постанови Рожнятівського районного суду від 03.03.2014 року, спірна господарська будівля відновлена на старому місці (а.с.41). Судом також встановлено, що господарська будівля про знесення якої ставить вимогу ОСОБА_3, збудована ОСОБА_5 на земельній ділянці, що була відведена для цієї мети і на місці розташування господарської будівлі, яка частково знищена пожежею, однак з істотним відхиленням від раніше збудованої будівлі.

Відповідно до вимог ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

Згідно вимог ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Колегія суддів констатує, що судом першої інстанції на підставі зібраних письмових доказів правильно встановлено факт захоплення ОСОБА_5 частини земельної ділянки, що по АДРЕСА_1 шляхом самочинно встановленої огорожі протяжністю 6 метрів 10 см. Це підтверджено актом комісії Небилівської сільської ради від 21 серпня 2014 року, схемою земельних ділянок та експлікацією угідь (а.с.65-66, 72-73).

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що дії ОСОБА_5 по встановленню огорожі порушують право ОСОБА_3 на земельну ділянку, яка на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_2, від 09. 07. 2013 року, рішення Небилівської сільської ради від 27. 03. 2013 року (а.с.44), акту встановлення та узгодження зовнішніх меж землекористування, від 30. 01. 2013 року ( а.с.43), рішення Небилівської сільської ради від 25. 06. 2013 року ( а.с.79), перебувала у власності ОСОБА_6, яка 18.07.2013 року відчужила на підставі договору дарування земельної ділянки, ОСОБА_3( а.с.7, 42).

Оскільки вимоги про зобов'язання ОСОБА_5 провести відповідну перебудову даху ОСОБА_3 не заявляв, а по суті її дії проявилися в будівництві даху господарської споруди з істотним відхиленням від розмірів даху, який розташовувався на знищеній споруді, то суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позов в частині знесенння господарської будівлі задоволенню не підлягає.

Правильним колегія суддів вважає і висновок суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_5

Судом встановлено, що 30 січня 2013 року землевпорядною організацією з участю представників сільської ради та суміжних землекористувачів складено акт встановлення та узгодження зовнішніх меж землекористування, які передаються у власність ( а.с.43).

Небилівська сільська рада 27 березня 2013 року прийняла рішення про надання дозволу ОСОБА_6 на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення ( відновлення) меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості) площею 0,0828 га. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в АДРЕСА_1 ( а.с.44).

Згідно рішення Небилівської сільської ради від 25.06.2013 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення і відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачі даних земельних ділянок у власність» в частині затвердження ОСОБА_6 технічної документації щодо встановлення і відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,0828 га., кадастровий номер НОМЕР_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в АДРЕСА_1, та передачу її у власність( а.с.79).

На підставі вказаних рішень, видане свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_2, видане 09. 07. 2013 року державним реєстратором реєстраційної служби Рожнятівського районного управління юстиції Івано-Франківської області за № 5888451 (кадастровий № земельної ділянки НОМЕР_1);

За правилом статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності не інакше як за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим кодексом.

Передача земельних ділянок у власність чи користування громадян та визначення меж земельних ділянок відноситься до виключної компетенції органів місцевого самоврядування.

Суд першої інстанції правильно встановив, що ОСОБА_5 не довела підставність позовних вимог належними та допустимими доказами, правильно не взяв до уваги твердження позивачки, оскільки воно суперечить вимогам зазначеним в п.8 ст. ЗЗ Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» ст. 12 Земельного кодексу України, за змістом яких повноваження, щодо надання земельних ділянок в користування, про передачу їх у власність та визначення меж цих ділянок належить відповідним радам як органам місцевого самоврядування.

Підсумовуючи вище описане, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції повно досліджено обставини справи, зібраним доказам дана належна правова оцінка, висновок про часткове задоволення первісного позову та відмову в задоволенні зустрічного є вірним.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильного висновку суду першої інстанції при вирішенні спору.

Виходячи із змісту ч. 2 ст. 303 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не вправі переоцінювати докази, які судом першої інстанції досліджені у встановленому законом порядку, а апеляційна скарга не містить посилання на нові докази, що давало б підставу для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового або зміни рішення.

Розглянувши справу в межах заявленого позову та доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Рожнятівського районного суду від 29 вересня 2015 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Я.Ю. Ковалюк

Судді: Я.Д. Горблянський

В.Д. Фединяк