Провадження № 22-ц/780/540/15 Доповідач у 2 інстанції Приходько
Категорія 18 04.02.2015
УХВАЛА

Іменем України

04 лютого 2015 року колегія судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого: Приходька К.П.,

суддів: Голуб С.А., Таргоній Д.О.,

при секретарі: Черепинець А.І.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 листопада 2014 року за позовом Публічного акціонерного товариства «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення суми боргу,-

встановила:

відповідно до укладеного між АТ «Індустріально-експертний Банк», яке змінило своє найменування на ПАТ «Креді Агріколь Банк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір, до якого в подальшому вносилися зміни та доповнення від 22.05.2009 р., від 06.11.2009 р., від 04.12.2012 року. Відповідно до умов кредитного договору позивач надав ОСОБА_2 кредит в сумі 78 800 доларів США. Сторонами було визначено термін користування кредитом, по 18.03.2028 рік.

На забезпечення належного виконання позичальником прийнятих на себе зобов»язань за кредитним договором між позивачем та ОСОБА_3 було укладено договір поруки від 19.03.2008 року. Відповідно до договору поруки ОСОБА_3 добровільно взяла на себе зобов»язання перед позивачем відповідати в повному обсязі по зобов»язанням відповідача ОСОБА_2 Відповідач ОСОБА_2 порушив умови кредитного договору, допустив виникнення боргу.

Позивач направив вимогу відповідачам про дострокове виконання погашення кредиту, але відповідачі не виконали зазначену вимогу, що стало підставою звернення позивача до суду. Позивач просить суд стягнути з відповідачів в солідарному порядку 74 665 доларів США 55 центів та штрафні санкції в сумі 9836,41 грн., судові витрати по справі.

Встановлено те, що позивач звернувся до суду з даним позовом 16.09.2014 року.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 листопада 2014 року позов задоволено частково.

Стягнено з ОСОБА_2 на користь ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» заборгованість за кредитним договором № 39/08-ж від 19.03.2008 року в розмірі 74 665 доларів США 55 центів, штрафні санкції в сумі 9 836,41 гривень, судові витрати по справі в сумі 3 654 гривень.

В задоволенні позовних вимог до відповідача ОСОБА_3 - відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням представник Публічного акціонерного товариства «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 листопада 2014 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» задовольнити в повному обсязі. Вказав, що рішення незаконне та необґрунтоване, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

У відповідності до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що між АТ «Індустріально-експертний Банк», яке змінило своє найменування на ПАТ «Креді Агріколь Банк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №39/08-Ж, до якого в подальшому вносилися зміни та доповнення від 22.05.2009 р., від 06.11.2009 р., від 04.12.2012 року.

Згідно з п.1.1. Кредитного договору позивач зобов»язався надати ОСОБА_2 на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання кредит у сумі 78 800 доларів США. Термін користування коштами встановлено з 19.03.2008 року по 18.03.2028 року. Відповідач ОСОБА_2 зобов»язався повертати кредит щомісячно, згідно графіку погашення заборгованості за кредитним договором.

Також встановленим є те, що позивач виконав свої зобов»язання за вказаним Кредитним договором, передав кошти, що підтверджено оборотною відомістю та валютними меморіальними ордерами та не заперечується відповідачем (а.с.67,68).

Між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 19.03.2008 року було укладено договір поруки№39/08 - Ж-П. Відповідно до умов якого ОСОБА_3, як поручитель, зобов»язалася відповідати перед кредитором за виконання боржником ОСОБА_2 його зобов»язань за кредитним договором №39/08 -Ж. Дане підтверджено договором поруки.

20.03.2014 року позивач направляв відповідачу ОСОБА_2 вимогу про погашення заборгованості та 04.06.2014 року направив обом відповідачам вимогу щодо дострокового погашення кредиту. З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_2 отримував вимоги, а відповідачу ОСОБА_3 не було вручено особисто вимогу про дострокове погашення кредиту. Наведені обставини підтверджуються наданими письмовими доказами.

Кінцевий термін повернення кредитних коштів за вказаним кредитним договором - 18.03.2028 року, але у відповідності до п.3.2.6. Кредитного договору №39/08-Ж позивач поставив питання про дострокове погашення кредиту, повернення кредитних коштів має здійснюватися за графіком.

Згідно з розрахунку, наданого банком на підтвердження своїх позовних вимог, позичальник ОСОБА_2 01.08.2013 року здійснив останній платіж по заборгованості за кредитом, та в обумовлений строк до 01.09.2013р., позичальник не провів наступний платіж, тобто перестав виконувати свої щомісячні зобов»язання з погашення кредиту та процентів за користування кредитом (а.с.92).

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов»язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема : зміна умов зобов»язання, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК України).

Порушення зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов»язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов»язання є прострочення - невиконання зобов»язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору» так і «строк (термін) виконання зобов»язання» (ст.ст.530,631 ЦК України).

Крім того, якщо у зобов»язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Як вбачається з матеріалів справи позивач та позичальник ОСОБА_2 встановили як строк дії договору - до 18.03.2028 року, так і строки виконання зобов»язань із щомісячним погашенням платежів - щомісяця до першого робочого числа, згідно графіку.

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов»язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні визнав позовні вимоги щодо себе, але заперечив позов в частині позовних вимог до поручителя ОСОБА_3, просив застосувати положення ст.559 ЦК України.

Також, згідно з графіком погашення заборгованості по кредиту, позичальником 01.09.2013 року не було здійснено черговий платіж. У зв»язку із чим, як вбачається з розрахунку банку, з 01.09.2013 року у нього утворилась заборгованість за кредитним договором. Як вже було зазначено вище, сторони встановили як строк дії договору, так і строки виконання зобов»язань зі щомісячним погашенням платежів, останній з яких у визначеній сумі підлягав виконанню у строк до 01.09.2013 року. Умовами договору погашення кредитної заборгованості визначено місяцями. Тобто, поряд з установленням дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів за графіком), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання кожного щомісячного зобов»язання згідно із ч.3 ст.254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов»язано його початок.

Так, за зобов»язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починаєтьсязі спливом строку виконання (ч.5 ст.261 ЦК України).

Тобто, щодо позовної вимоги до відповідача ОСОБА_3, як до поручителя, слід зазначити, що відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. А також, відповідно до п.24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року за №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється, якщо кредитор протягом 6 місяців від дня настання строку виконання основного зобов»язання не пред»явить вимоги до поручителя.

Також з матеріалів справи вбачається та, як було встановлено судом, позивач не звернувся до поручителя з вимогою у шестимісячний строк від 01.09.2013 року, тобто після порушення боржником строку виконання зобов»язання (чергового платежу). Позивач направив поручителю досудову вимогу щодо дострокового погашення кредиту 04.06.2014 року, тобто через дев»ять місяців після дня настання строку виконання зобов»язання за кредитним договором, а звернувся до суду з даним позовом 16.09.2014 року, отже, суд вірно зазначив, що в даному випадку порука припинена у відповідності до ст.559 ЦК України.

Доводи апелянта в апеляційній скарзі про порушення норм матеріального права при його ухваленні, на переконання колегії суддів апеляційної інстанції, не знайшли свого підтвердження і повністю спростовуються дослідженими належними та допустимими доказами по справі.

За таких обставин, колегія судів, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, дійшов правильного висновку задовольнивши позов частково.

Оскільки рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне відхилити апеляційні скарги і залишити рішення суду без змін.

Керуючись: ст.ст.303,307,308,313-315,317,319 ЦПК України колегія суддів, -

ухвалила :

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» відхилити, рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді