АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/9227/15-ц Номер провадження 22-ц/786/3358/15Головуючий у 1-й інстанції Тімошенко Н. В. Доповідач ап. інст. Чумак О. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого-судді: Чумак О.В.,

суддів: Пікуля В.П., Чічіля В.А.,

при секретарі: Лимар О.М.

з участю: представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Лісіченко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_5

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 25 серпня 2015 року

по справі за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» про відшкодування шкоди.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача Апеляційного суду Полтавської області Чумак О.В., -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 25 серпня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

В апеляційній скарзі апелянт просить скасувати рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 25 серпня 2015 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнити в повному обсязі. Посилається на порушення та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з'ясування обставин справи, які мають суттєве значення для справи. Вважає, що відповідачем не доведено відсутність його вини, внаслідок чого неналежним виконанням зобов'язання з перевезення вантажу позивачу було завдано збитків.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

У відповідності з ч.3 ст. 10, ч.1ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з'ясованих обставин. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що скарга підлягає відхиленню з підстав, передбачених ст. 308 ЦПК України.

Судом першої інстанції було встановлено,що що 13 лютого 2015 року ОСОБА_4 придбав у Фізичної особи - підприємця ОСОБА_6 автозапчастини: дах Rapid (ORIG) 5 JHB17111 за ціною: 12034,00 грн., скло двері Rapid перед. лів. (ОRIG) 5 JAB452010 за ціною: 1 112,00 грн., корпус дзеркала Rapid лів. (ОRIG) 5 JА857537 9В9 за ціною: 596,00 грн., корпус дзеркала Rapid прав. (ОRIG) 5 JА857538 9В9 за ціною: 596,00 грн., що підтверджується видатковою накладною № РН0000251 від 13.02.2015 року.

Згідно товарно - транспортної накладної № 5226 від 13.02.2015 року позивач з відділення № 51 в м. Києві відправив вантаж у вигляді 3-х коробок та одного обрешетування до м. Генічеськ ОСОБА_7.

Оголошена вартість вантажу вказана відправником у розмірі 10 000 грн. Повний опис відправлення визначив: запчастини.

Жодного опису вантажу з зазначенням найменування, марки, моделі, серійного номеру, комплектації та супровідних документів не надано.

При складанні товарно-транспортної накладної № 5226 ОСОБА_4, передавши вантаж для перевезення, погодився з умовами Публічного договору (публічна оферта) про надання послуг з організації перевезення відправлень, розміщеного на офіційному сайті http://novaposhta.ua.

Відмовляючи у задоволенні позову, місцевий суд виходив з того, що відправник не виконав власний обов'язок надати перевізнику конкретизований опис вантажу, як наслідок свідомо позбавив себе можливості доказування розміру фактичного збитку.

Колегія суддів в повній мірі погоджується з такими висновками місцевого суду.

Згідно зі ст. 909 ЦК України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Відповідно до ст. 920 ЦК України, у разі порушення зобов'язань, що витікають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлене цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Статтею 924 ЦК України передбачено, що перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Виходячи з вимог ч. 2 ст. 917 ЦК України, відправник повинен пред'явити у встановлений строк вантаж, який підлягає перевезенню, в належній тарі та (або) упаковці; вантаж має бути також замаркований відповідно до встановлених вимог.

Відповідно до п. 5.4 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року № 3635.4, характер упаковки повинен відповідати виду вантажу, вантажності автомобіля, профілю і стану дороги та іншим умовам.

Пунктом 8.17 Правил встановлено, що крихкі та ламкі вантажі (скляні, керамічні та чавунні вироби, алюмінієвий та емальований посуд і т. ін.) перекладають соломою, деревною стружкою або іншими матеріалами, які захищають від пошкоджень і бою.

Згідно до п. 10.16 Правил, замовник відповідає за всі наслідки неправильного пакування вантажів, а також застосування тари й упаковки, що не відповідають властивостям вантажу, його масі або встановленим стандартам і технічним умовам.

Відповідно до п. 7.2.6. Публічного договору, з умовами якого погодився позивач при підписанні Експрес-накладної № № 5226, сторони договору домовились про те, що якщо під час видачі відправлення сторонами буде виявлено пошкоджене відправлення або відправлення, якого не вистачає в цілій (неушкодженій) упаковці, відповідальність за будь-які пошкодження, нестачу або відсутність вмісту відправлення всередині упаковки покладається на відправника.

Також згідно з п. 7.2.7 Публічного договору сторонами погоджено, що експедитор не несе відповідальності за цілісність, збереженість (схоронність) відправлення або його нестачу у випадку, якщо відправлення передається одержувачу або відправнику в цілій/неушкодженій упаковці, а також, якщо виявлені пошкодження упаковки не збігаються з пошкодженнями відправлення.

Відповідно до п. 7.2.12 Публічного договору експедитор не зобов'язаний здійснювати перевірку вмісту відправлення та відповідності упаковки особливостям відправлення, вимогам чинного законодавства та державним стандартам.

Як вбачається з акту приймання-передачі від 27.02.2015 року, вантаж був отриманий одержувачем в цілісній упаковці, яка не мала ознак пошкодження.

Отже, виходячи з наведеного, обов'язок запакування відправлення (вантажу) для його збереження при транспортуванні лежить на Відправнику. Ураховуючи ту обставину, що на упаковці вантажу не виявлено пошкоджень, то перевізник не може нести відповідальність за невідповідність обраного відправником типу упаковки особливостям вантажу, а тому, на думку колегії суддів, доводи апелянта з приводу того, що прийняття перевізником вантажу до перевезення зобов'язує його нести відповідальність за схоронність вантажу, не ґрунтуються на законі.

Окрім того, відправником не було виконано, передбачений п. 4.3.3. Публічного договору, обов'язок повідомити експедитора про вміст відправлення, наданого для транспортування, на підставі експрес-накладної.

Так, з експрес-накладної № 5226 вбачається, що відправник ОСОБА_4 в описі вантажу, визначив його, як «інші запчастини», а отже не надав перевізнику повну інформацію про вміст відправлення, а тому, виходячи зі змісту п. 4.3.2. Публічного договору, відправник самостійно несе відповідальність за пошкодження такого відправлення.

Інші доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду не спростовують, тому колегія суддів вважає, що висновки місцевого суду в повній мірі ґрунтуються на законі та місцевим судом було правильно встановлено характер правовідносин сторін у справі та застосовано норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини.

За таких обставин, враховуючи наведене, колегія суддів не знаходить підстав для скасування рішення місцевого суду, вважаючи його законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 303, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_5 - відхилити.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 25 серпня 2015 року - залишити без мін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: (підпис) О.В.Чумак

Судді: (підпис) В.П.Пікуль

(підпис) В.А.Чічіль

Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області О.В.Чумак