Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Амеліна В.І., Дербенцевої Т.П.,

ОстапчукаД.О., Савченко В.О.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Перша» про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої злочином

за касаційною скаргою ОСОБА_5 в особі представника на заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 10 червня 2013 року та рішення апеляційного суду Харківської області від 01 жовтня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

У травні 2011 року ОСОБА_3 звернулася до суду із цивільним позовом у межах кримінальної справи до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» (далі - ПрАТ «СК «Перша») про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої злочином, обґрунтовуючи вимоги тим, що 20 березня 2011 року вона перебувала у якості пасажира в автомобілі ВАЗ-21121, д/н НОМЕР_1, за кермом якого був ОСОБА_7 У районі буд. 123 по вул. Роганській в м. Харкові відбулося зіткнення з автомобілем КАМАЗ-5410, д/н НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4, який знаходився в стані наркотичного сп'яніння і не мав посвідчення водія на управління транспортним засобом. При проведенні лівого повороту вказаний автомобіль не пропустив автомобіль ВАЗ, який рухався прямо, що і явилося причиною зіткнення автомобілів. В результаті ДТП вона отримала тілесні пошкодження у вигляді важкої відкритої черепно-мозкової травми з очагами контузії мозолистого тіла і білої речовини, подвійний перелом нижньої щелепи в області правого суглобного відростку та правого кута, рана підборіддя, садно обличчя, закриту травму грудей, забиття серця та правої легені, розрив брезжейки тонкої кишки, закритий перелом діафізу лівого стегна кістки.

ОСОБА_3 просила визнати її позивачем за вказаним цивільним позовом, ОСОБА_6, ОСОБА_5, ПрАТ «СК «Перша» - цивільними відповідачами. Стягнути із ПрАТ «СК «Перша» на її користь 22 152 грн майнової шкоди та 2 550 грн на відшкодування моральної шкоди. Стягнути із ОСОБА_6, ОСОБА_5 на її користь відшкодування моральної шкоди у розмірі 197 450 грн.

Уточнивши вимоги, ОСОБА_3 просила стягнути ПрАТ «СК «Перша» на її користь 19 581, 48 грн майнової шкоди та 5 000 грн на відшкодування моральної шкоди; стягнути із ОСОБА_6, ОСОБА_5 на її користь майнову шкоду за надання юридичних послуг у розмірі 3 000 грн, відшкодування моральної шкоди у розмірі 185 000 грн; стягнути із ОСОБА_4 на її користь відшкодування моральної шкоди у розмірі 10 000 грн. Вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 28 серпня 2011 року ОСОБА_4 визнаний винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, та відбуває покарання. Автомобіль КАМАЗ, д/н НОМЕР_2, належить ОСОБА_6 з правом керування ОСОБА_5 В день ДТП ОСОБА_5 незаконно передав управління транспортним засобом ОСОБА_4

Цивільний позов ОСОБА_3 частково задоволено. Стягнуто із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 5 972, 86 грн майнової шкоди, 10 000 грн на відшкодування моральної шкоди, 1500 грн на відшкодування витрат на юридичну допомогу; стягнуто із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 100 000 грн на відшкодування моральної шкоди, 1500 грн на відшкодування витрат на юридичну допомогу. У позові ОСОБА_3 до ОСОБА_6 відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 12 грудня 2012 року вирок Орджонікідзевського районного суду м. Харкова скасовано в частині вирішення цивільних позовів потерпілих, у тому числі й ОСОБА_3, із передачею справи в цій частині на новий розгляд у порядку цивільного судочинства.

У порядку цивільного судочинства ОСОБА_3 уточнила позовні вимоги та просила стягнути на її користь солідарно із ОСОБА_5 та ОСОБА_6 моральну шкоду у розмірі 190 000 грн; стягнути із ОСОБА_4 моральну шкоду у сумі 10 000 грн. Також просила стягнути на її користь із ОСОБА_6 майнову шкоду у розмірі 22 581 грн.

Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 10 червня 2013 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 відшкодування моральної шкоди у розмірі 190 000 грн. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 відшкодування моральної шкоди у розмірі 10 000 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. У задоволенні позовних вимог до ОСОБА_6 про відшкодування майнової та моральної шкоди відмовлено.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 21 липня 2014 року заяву представника ОСОБА_5 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 01 жовтня 2014 року змінено заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 10 червня 2013 року, зменшено розмір стягнутого із ОСОБА_5 на користь держави судового збору з 1 900 грн до 229, 40 грн. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 в особі представника, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та рішення апеляційного суду у частині стягнення із нього 190 000 грн, ухвалити у цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Згідно положень ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки (п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України).

За загальними правилом ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела.

Якщо неправомірному заволодінню іншою особою транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом сприяла недбалість її власника (володільця), шкода, завдана діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, відшкодовується ними спільно у частці, яка визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення (ч. 4 ст. 1187 ЦК України).

За правилами ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Положеннями п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань з урахуванням у кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин. Зокрема, ураховується характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках.

У справі встановлено, що 20 березня 2011 року у районі буд. 123 по вул. Роганській в м. Харкові сталася ДТП за участю автомобіля ВАЗ-21121, д/н НОМЕР_1, за кермом якого був ОСОБА_7, та автомобіля КАМАЗ-5410, д/н НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4, який знаходився в стані наркотичного сп'яніння і не мав посвідчення водія на управління транспортним засобом. За наслідками ДТП позивач ОСОБА_3, перебуваючи у якості пасажира в автомобілі ВАЗ-21121, д/н НОМЕР_1, отримала тілесні пошкодження у вигляді важкої відкритої черепно-мозкової травми з очагами контузії мозолистого тіла і білої речовини, подвійний перелом нижньої щелепи в області правого суглобного відростку та правого кута, рана підборіддя, садно обличчя, закриту травму грудей, забиття серця та правої легені, розрив брезжейки тонкої кишки, закритий перелом діафізу лівого стегна кістки.

Вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 26 серпня 2011 року ОСОБА_4 визнаний винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України. Вироком встановлено, що при проведенні лівого повороту ОСОБА_4 за кермом автомобіля КАМАЗ-5410, д/н НОМЕР_2, не пропустив автомобіль ВАЗ, який рухався прямо, що і явилося причиною зіткнення автомобілів. Автомобіль КАМАЗ, д/н НОМЕР_2, належить ОСОБА_6 з правом керування ОСОБА_5 В день ДТП ОСОБА_5 як володілець автомобіля, що спричинив ДТП, проявивши недбалість, передав автомобіль у керування ОСОБА_4, не переконавшись, чи має ОСОБА_4 документи, які підтверджують право керувати транспортним засобом, та чи не перебуває він у стані алкогольного/наркотичного сп'яніння (а. с. 14-25).

За змістом ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Дослідивши обставини, що мають істотне значення для вирішення справи та щодо яких виник спір, суди дійшли обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_5 відповідає за позовом на підставі на підставі положень

ч. 4 ст. 1187 ЦК України, у зв'язку з тим, що він як володілець джерела підвищеної небезпеки передав транспортний засіб у керування особи, що перебувала у стані наркотичного сп'яніння, а ОСОБА_4 - як безпосередній заподіювач шкоди.

Разом з тим, потерпіла ОСОБА_3 визначила розмір належного їй відшкодування моральної шкоди у розмірі 200 000 грн. Суд першої інстанції, із яким погодився апеляційний суд, дійшов висновку про те, що такий розмір відшкодування відповідає ступеню завданих позивачу душевних страждань. Проте, визначивши ступінь вини ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у завданні шкоди 50:50 (у рівних частинах), суд стягнув із ОСОБА_5 у відшкодування моральної шкоди 190 000 грн, що становить 95 % від суми 200 000 грн., не мотивуючи такий висновок та не зазначивши ступінь причинного зв»язку між діями кожного з відповідачів з огляду на наслідки, які наступили.

Таким чином, із обґрунтованістю висновків судів у цій частині вирішення позову погодитися не можна, а тому рішення суду першої інстанції та рішення апеляційного суду на підставі ч.3 ст.335 ЦПК України підлягають скасуванню у частині позову до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди із передачею справи у цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції за ст. 338 ЦПК України.

В іншій частині судові рішення не оскаржуються, підстав для застосування ч.3 ст.335 ЦПК України не вбачається, а тому колегією суддів не переглядаються.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_5 в особі представника задовольнити частково.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 10 червня 2013 року та рішення апеляційного суду Харківської області від 01 жовтня 2014 року скасувати у частині вирішення позовуОСОБА_3 до ОСОБА_5 та ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, справу у цій частині передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді: В.І. Амелін

Т.П.Дербенцева

Д.О. Остапчук

В.О. Савченко