АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2498/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 19 Демчик Р. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоНовікова О. М.
суддівВініченка Б. Б. , Храпка В. Д.
при секретаріШоколенко Т. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на заочне рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06 травня 2014 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (далі ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», Банк) до ОСОБА_9, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а :

У березні 2014 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернувся до суду з вказаним позовом до ОСОБА_9, ОСОБА_6, посилаючись на те, що 03.12.2012 року між Банком та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_9 був укладений кредитний договір №010/02-20/68-12 від 03.12.2012 року. Відповідно до умов договору Банк надав позичальниці кредит в формі не відновлювальної кредитної лінії з лімітом 131 470 грн. 60 коп. строком до 27 вересня 2018 року зі сплатою фіксованої процентної ставки в розмірі 21 % річних. Позичальник не виконує належним чином свої грошові зобов'язання за кредитним договором внаслідок чого загальна сума заборгованості ОСОБА_9 перед банком, станом на 07.10.2013 року, складає 136 724 грн. 16 коп.

Крім цього 03.12.2012 року між Банком та ОСОБА_6 в забезпечення виконання кредитних зобов'язань ОСОБА_9 було укладено договір поруки згідно з умовами якого поручитель зобов'язався відповідати перед Банком солідарно з позичальницею за виконання зобов'язання по сплаті кредиту.

Позивачем 26.02.2014 року позичальниці та поручителю були направлені вимоги про дострокове виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, однак заборгованість погашено не було, а тому Банк просив суд стягнути солідарно з відповідачів вказану заборгованість в сумі 136 724 грн. 16 коп. та судовий збір по 1 367 грн. 24 коп. з кожного.

Заочним рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06 травня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_9, ОСОБА_6 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором №010/02-20/68-12 від 03 грудня 2012 року в сумі 136 724 грн. 16 коп.

Стягнуто з ОСОБА_9, ОСОБА_6 з кожного на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» по 1 367 грн. 24 коп. судового збору.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_6 - ОСОБА_7 просить рішення суду скасувати як незаконне та необґрунтоване, та таке у якому висновки суду не відповідають обставинам справи і не підтверджуються належними доказами. Апелянт просить ухвалити нове рішення, яким відмовити в позовних вимогах ПАТ «Райффайзен Банк Аваль».

Заслухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позовні вимоги Банку, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_9 має заборгованість по кредитному договору, а тому вимоги позивача про стягнення заборгованості солідарно як з боржника так і з поручителя є обґрунтованими в силу ст. 554 ЦК України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду.

Як видно з матеріалів справи 03.12.2012 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та фізичною-особою підприємцем ОСОБА_9 укладено кредитний договір №010/02-20/68-12 відповідно до якого кредитор зобов'язується надати позичальнику кредит у формі невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 131 470 грн. 60 коп. строком до 27 вересня 2018 року зі сплатою за користування кредитом процентної ставки 21% річних.

Відповідно до п. 7.2 договору позичальник зобов'язаний здійснювати погашення нарахованих процентів та частини кредиту щомісячними ануїтентними (однаковими) платежами, розміри та строки оплати яких визначаються графіком, що є невід'ємною частиною договору.

Банк надав ОСОБА_9 кредитні кошти в повному обсязі. Відповідачка в свою чергу зобов'язалася повернути кредит у встановлений термін згідно графіку погашень та сплачувати проценти за його користування. Проте обовязок свій не виконала.

Станом на 07.10.2013 року відповідачка має заборгованість 136 724 грн. 16 коп. , яка складається з: 124 288 грн. 03 коп. заборгованості за кредитом; 11 869 грн. 26 коп. - заборгованості за відсотками та; 566 грн. 87 коп. - пені за порушення строків повернення кредиту та процентів.

03.12.2012 року в забезпечення виконання за основним зобов'язанням між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_6 було укладено договір поруки № 010/02-20/68-12п у відповідності до якого поручитель зобов'язується відповідати перед кредитором солідарно з позичальником за виконання забезпечених зобов'язань, у тому числі тих, що виникають у майбутньому, які випливають з умов кредитного договору.

Згідно зі ст. 629 ЦК договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 1049 ЦК України передбачено обов'язок позичальника повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржника.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (ч.1 ст. 554 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Банком було направлено ОСОБА_6 вимогу про виконання грошових зобов'язань за договором поруки від 26.02.2014 року за № 426 та ОСОБА_9 вимоги про виконання грошових зобов'язань за кредитним договором від 26.02.2014 року за № 424 в якій Банк повідомляв відповідачів про наявну заборгованість та надав можливість її сплатити.

Відповідачі вказану вимогу Банку не виконали.

За таких обставин, ухвалюючи рішення про задоволення позову та стягнення солідарно з боржника та поручителя заборгованості, суд першої інстанції правомірно прийшов до висновку, що доводи позивача про стягнення боргу за кредитним договором є обґрунтованими, так як зобов'язання за кредитним договором відповідачами належним чином не виконано.

Посилання апелянта на те, що він не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в районному суді були предметом розгляду при перегляді відмові у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення суду.

Так, районним судом було направлено відповідачам судові повістки з повідомленням про судове засідання, яке призначено на 15 квітня 2015 року на 09 год. 00 хв., проте лист повернувся до суду без вручення з відміткою про причину повернення за закінченням терміну зберігання. Судом повторно було направлено судову повістку про розгляд справи призначений на 06 травня 2015 року на 09 год. 00 хв. Проте вказані повідомлення ОСОБА_6 та ОСОБА_9 отримали 12 травня 2015 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 309 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

В апеляційній скарзі апелянтом не наведено жодного доводу необґрунтованості та незаконності заочного рішення суду, а тому колегія суддів вважає, що судом ухвалене законне та обґрунтоване рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування чи зміни не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 - відхилити.

Заочне рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06 травня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :