ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОСОБА_1 ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/635/14-ц
Провадження № 2/210/165/15
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"16" вересня 2015 р.

Дзержинський районний суд м.Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Костенко В.В.,

при секретарі Панчук О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: ДАІ ГУ МВС України в Дніпропетровській області, Дзержинський районний відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції, Управління Пенсійного Фонду України в Дзержинському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, ОСОБА_4 про визнання права власності на автомобіль,-

В С Т А Н О В И В:

Звернувшись до суду із вищеназваним позовом, ОСОБА_2 посилається на ті обставини, що 02 червня 2005 року він придбав у відповідача ОСОБА_3 автомобіль «ОСОБА_5 D4XS55D», 2003 року випуску, кузов № НОМЕР_1, державний реєстраційний номер НОМЕР_2. За придбаний автомобіль позивач сплатив відповідачці грошові кошти в сумі 40000,00 грн. Факт передачі грошей за придбаний автомобіль підтверджується розпискою.

З ініціативи відповідачки ОСОБА_3 угода купівлі-продажу автомобілю нотаріально не укладалась, а була видана нотаріальна довіреність на керування та розпорядження автомобілем на ім'я позивача строком на десять років, тобто до 02 червня 2015 року.

У грудні 2013 року позивач звернувся до Криворізького МРЕВ (04) ДАІ ГУ МВС України в Дніпропетровській області з метою зняття автомобіля з реєстраційного обліку задля його подальшого продажу, однак позивачу ОСОБА_2 було повідомлено, що транспортний засіб перебуває під арештом, який накладено на майно відповідачки ОСОБА_3

Позивач вважає, що угода договору купівлі-продажу спірного автомобіля укладена правомірно, на законних підставах та є дійсною, він тривалий час користувався автомобілем та вважає його своєю власністю, тому просить суд визнати за ним право власності на автомобіль «ОСОБА_5 D4XS55D», 2003 року випуску, кузов № НОМЕР_1, державний реєстраційний номер НОМЕР_2.

Позивач ОСОБА_2 та його представник у судове засідання не з'явились, однак, в попередніх засіданнях підтримали в повному обсязі заявлений позов та викладені в ньому доводи, та просили суд його задовольнити. Додатково до позовної заяви позивач ОСОБА_2 пояснив, що оголошення про продаж автомобіля він побачив в газеті, після огляду транспортного засобу передав відповідачці за розпискою 8900 доларів США в рахунок оплати, після чого сторони поїхали до нотаріуса та оформили довіреність. Позивач бачив, що згідно з техпаспортом автомобіль зареєстрований на ОСОБА_3, але коли він читав текст довіреності, то дійшов до висновку, що у нього виникає і право власності на автомобіль. Коли у ДАІ позивачу ОСОБА_2 повідомили про наявність арешту на автомобіль, він звертався з цього приводу до відповідачки, яка запропонувала йому погасити наявні у неї борги, лише після чого обіцяла укласти договір купівлі-продажу автомобілю. Крім того, позивачем ОСОБА_2 було зазначено, що йому стало відомо, що відповідачка ОСОБА_3М, відкликала довіреність, однак це сталося після того, як він звернувся до суду.

Відповідачка ОСОБА_3 та її представник у судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду неодноразово повідомлялись належним чином, що підтверджено поштовими відправленнями, що наявні в матеріалах справи. Відповідно до попередніх пояснень, які усно та письмово були надані суду відповідачка не визнає позов, просить суд відмовити в його задоволенні, оскільки, хоча вона і не заперечує факту отримання грошових коштів від позивача ОСОБА_2, не памятає суму переданих коштів та вважає, що фактично не відбулася купівля-продаж оспорюваного автомобілю «ОСОБА_5 D4XS55D», 2003 року випуску, кузов № НОМЕР_1, державний реєстраційний номер НОМЕР_2. Представник відповідачки ОСОБА_3 - ОСОБА_6 в своїх письмових запереченнях підтримує позицію відповідачки, та вважає, що правочин не відбувся, оскільки не була дотримана встановлена законодавством форма договору купівлі-продажу автомобіля. Крім того, транспортний засіб не було знято з реєстраційного обліку в органах ДАІ згідно діючого порядку, і відповідно до технічного паспорту власницею залишається ОСОБА_3

Представники третіх осіб ДАІ ГУ МВС України в Дніпропетровській області, Дзержинський районний відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції, Управління Пенсійного Фонду України в Дзержинському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, та третя особа ОСОБА_4 також не з»явився у судове засідання, про день та час розгляду справи сповіщений належним чином. Керівники Дзержинського районного відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції, Управління Пенсійного Фонду України в Дзержинському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області подали заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Суд, заслухав пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані в силу ст. 60 ЦПК України докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом було встановлено, що 02 червня 2005 року між позивачем ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_3 була досягнуто згоду про купівлю-продаж автомобіля «ОСОБА_5 D4XS55D», 2003 року випуску, кузов № НОМЕР_1, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, зареєстрованого Криворізьким МРЕВ (04) ДАІ ГУ УМВС України в Дніпропетровській області 02 червня 2005 року. За придбаний автомобіль ОСОБА_2 сплатив ОСОБА_3 грошові кошти, що підтверджується власноручно написаною відповідачкою розпискою від 02 червня 2005 року (а.с. 6). Того ж дня - 02 червня 2005 року відповідачка ОСОБА_3 оформила довіреність на керування та розпорядження автомобілем на ім'я ОСОБА_2 (а.с.5) та передала останньому автомобіль, який належить їй відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію транспортного засобу АІС № 650073 (а.с.7).

Викладені у позовній заяві факти підтверджуються показаннями свідка.

У судовому засіданні у якості свідка було допитано ОСОБА_7, який пояснив, що приблизно у травні-червні 2005 або 2006 року він разом зі своїм батьком ОСОБА_2 приймав участь у придбанні автомобілю марки "ДЕУ Ланос". За попередньою домовленістю із власницею автомобілю ОСОБА_3 вони із позивачем здійснили огляд транспортного засобу, та вважаючи, що він у доброму стані, вирішили його придбати. Позивач ОСОБА_2 за адресою свого мешкання ІНФОРМАЦІЯ_1, взяв грошові кошти у розмірі 10000 доларів США, після чого вони разом із відповідачкою та її чоловіком поїхали до ДАІ, а потім до нотаріуса, який видав на ім'я ОСОБА_2 "генеральну" довіреність. В нотаріальній конторі також був присутній син відповідачки, який перерахував кошти в розмірі 9800 доларів США, що були передані продавцям після оформлення довіреності.

Таким чином, наявні в матеріалах справи докази, показання сторін та свідка вказують на те, що позивач дійсно передав грошові кошти відповідачці, та отримав у своє розпорядження за це автомобіль «ОСОБА_5 D4XS55D», 2003 року випуску, кузов № НОМЕР_1, державний реєстраційний номер НОМЕР_2.

Представником відповідачки суду було надано заяву, згідно якої відповідачка ОСОБА_3 скасувала довіреність, надану ОСОБА_2 (а.с. 20,21). Однак суд не вбачає підстав вважати даний доказ обєктивним, через те, що вказана заява була складена 10 лютого 2014 року, тобто після звернення позивача до суду (відповідно до вхідного штампу суду дата надходження позову 07 лютого 2014 року). Таким чином, не можливо достеменно встановити чи скасування довіреності є добровільним і свідомим бажанням відповідачки, чи є обставиною, повязаною із наявністю спору в суді.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір вважається укладеним, коли між сторонами у визначеній формі досягнуто згоди за всіма суттєвими умовами, необхідними для договору купівлі-продажу.

Статтею 208 ЦК України визначені правочини, які належить вчиняти у письмовій формі, серед них правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст. 206 ЦК України усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.

Стаття 657 ЦК України встановила вимоги лише до форми окремих видів договорів купівлі-продажу, а сам: договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Таким чином, законодавством не встановлена обовязкова вимога відносно укладання договорів купівлі-продажу транспортного засобу виключно у письмовій формі з обовязковим його нотаріальним посвідченням.

Крім того, відповідно до ст. 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним.

Придбавши майно в особи, яка мала право на його віджуження, позивач став добросовісним набувачем права власності на автомобіль, т.я. ним були виконанні всі істотні умови, властиві договору купівлі-продажу: сплачено кошти та отримано автомобіль, але в зв'язку з ухиленням відповідача ОСОБА_3 від укладеного договору купівлі-продажу в письмовій формі, у тому числі з його нотаріальним посвідченням, він не може реалізувати в повному обсязі право власності, яке гарантовано ст. 41 Конституції України, тому суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги ОСОБА_2 в повному обсязі.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

На підставі вищезазначеного, керуючись ст. 206, 208, 218, 638, 657 Цивільного кодексу України, ст.. 10, 11, 209, 212, 214-215 ЦПК України суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: ДАІ ГУ МВС України в Дніпропетровській області, Дзержинський районний відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції, Управління Пенсійного Фонду України в Дзержинському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, ОСОБА_4 про визнання права власності на автомобіль - задовольнити в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_2, право власності на автомобіль «ОСОБА_5 D4XS55D», 2003 року випуску, кузов № НОМЕР_1, державний реєстраційний номер НОМЕР_2.

Стягнути з ОСОБА_3 (м. Кривий Ріг, вул.. Залізорудна, 94) на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 400, 00 грн. (чотириста гривень 00 коп.).

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу шляхом подання апеляційної скарги на протязі 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у розгляді справи, але не були присутні при його проголошенні у той же строк із дня отримання копії рішення.

Суддя: В. В. Костенко