Справа № 626/1455/15-ц
Провадження № 2/626/635/2015
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

18.11.2015 року м. Красноград

Красноградський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Дудченка В.О.,

при секретарі Зінченко Л.В.,

за участю прокурора Смірнова А.О.,

відповідача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Краснограді, цивільну справу за позовом прокурора Красноградського району Харківської області в інтересах держави в особі Красноградської центральної районної лікарні до ОСОБА_1 про відшкодування коштів, витрачених закладом охорони здоровя на стаціонарне лікування особи, потерпілої від кримінального правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

В.о. прокурора Красноградського району Харківської області звернувся до суду в інтересах держави в особі Красноградської центральної районної лікарні із позовною заявою до ОСОБА_1 про відшкодування коштів, витрачених закладом охорони здоровя на стаціонарне лікування особи, потерпілої від кримінального правопорушення в період з 24.03.2014 року по 02.04.2014 року, на загальну суму 758 грн. 06 коп.

В обґрунтування позовних вимог в позовній заяві позивач зазначив, що вироком Красноградського районного суду від 06.08.2014 року справа № 626/917/14-к ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначено йому покарання у вигляді штрафу в сумі 1360 грн. Цивільний позов ні Красноградською центральною районною лікарнею, ні прокурором під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження не заявлявся, в добровільному порядку майнова шкода від злочину не відшкодовувалась.

Відповідно до довідки Красноградської центральної районної лікарні потерпілий ОСОБА_3 перебував на стаціонарному лікуванні з 24.03.2014 року по 02.04.2014 року, на його лікування закладом охорони здоровя витрачено кошти в сумі 758,06 грн.

Прокурор прокуратури ОСОБА_4 при розгляді справи позовні вимоги підтримав в повному обсязі, пославшись на доводи та факти викладені в позові.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник адвокат ОСОБА_5 зазначений позов не визнали в повному обсязі, пославшись на наступне.

Відповідно до їх пояснень факт нанесення тілесних ушкоджень постраждалому ОСОБА_3 та отримання ним тілесних ушкоджень, зазначених в експертизі №111-КР/14 саме відповідачем ОСОБА_1 нічим не підтверджується; не доведено факт того, що постраждалий ОСОБА_3 перебував в Красноградській ЦРЛ саме у звязку з отриманими ним тілесними ушкодженнями у вигляді закритої травми грудної клітини, черепно-мозкової травми та струсом головного мозку, а не з будь-якими іншими хронічними захворюваннями, які не повязані з подіями 28.03.2014 року; не доведено витрати на лікування потерпілого в Красноградській ЦРЛ; незрозуміло чого прокурор просить стягнути відповідні кошти на лікування потерпілого в період з 24.03.2014 року по 02.04.2014 року, хоча сам факт нанесення тілесних ушкоджень останньому відбулося тільки 28.03.2014 року; також посилалися на те що цивільний позов постраждалого ОСОБА_3 до ОСОБА_1 було скасовано апеляційною інстанцією, в звязку з чим підстав для задоволення цивільного позову прокурора також немає.

Перевіривши письмові докази, що є в матеріалах справи та заслухавши сторони по справі, суд вважає, що позов таким підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

В ході судового розгляду справи, судом встановлено, що вироком Красноградського районного суду від 06.08.2014 року справа №626/917/14-к ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначено йому покарання у вигляді штрафу в сумі 1360 грн., також цим же вироком частково задоволено цивільний позов потерпілого.

Відповідно до вказаного вироку, ОСОБА_1, визнано винним в тому, що він 28 березня 2014 року, приблизно 11.00 години, внаслідок особистих неприязнених відносин вчинив сварку зі своїм сусідом ОСОБА_3 поблизу домоволодіння останнього за адресою: Харківська область, місто Красноград, вулиця Шевченка, будинок 41/2. В ході даної сварки ОСОБА_1, діючи з прямим умислом, направленим на заподіяння шкоди здоровю ОСОБА_3, завдав останньому один удар рукою в область обличчя, а коли той після отриманого удару впав на землю, завдав йому близько пяти ударів ногами в область спини справа, чим спричинив ОСОБА_3 тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, синця на чолі справа та закритої тупої травми грудної клітини, що ускладнилися розвитком гідротораксу та пневмонією, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоровя ОСОБА_3 (а.с. 4-5).

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 01.10.2014 року вказаний вирок в частині фактичних обставин справи та визнання ОСОБА_1 винним саме в спричиненні ОСОБА_3 вищезазначених тілесних ушкоджень залишено без змін, а в частині задоволення цивільного позову потерпілого скасовано та направлено на новий судовий розгляд з причин неналежного мотивування підстав для його задоволення(а.с.27-28).

Таким чином вказаний вирок набрав чинності.

При цьому відповідно до вимог ст.59, 60 та ч.3, 4 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

При цьому вироком суду від 06.08.2014 року встановлено що тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, синці на чолі справа та закрита тупа травма грудної клітини спричинені потерпілому ОСОБА_3 саме відповідачем по справі - ОСОБА_1 28.03.2014 року за обставин наведених у вироку.

Таким чином відповідно до положень ч.3 та 4 ст.61 ЦПК України вказані обставини є встановленими та не потребують доказуванню, в звязку з чим посилання відповідача та його представника на те що відповідач ОСОБА_1 немає ніякого відношення до спричинення потерпілому тілесних ушкоджень, зазначених у вироку суду, є безпідставними.

Крім того, суд вважає безпідставними і твердження відповідача та його представника про недоведеність факту того, що постраждалий ОСОБА_3 перебував в Красноградській ЦРЛ саме у звязку з отриманими ним тілесними ушкодженнями у вигляді закритої травми грудної клітини, черепно-мозкової травми та струсом головного мозку, а не з будь-якими іншими хронічними захворюваннями, які не повязані з подіями 28.03.2014 року.

Так, відповідно до витребуваної та дослідженої в ході судового розгляду медичної документації Красноградської ЦРЛ, а саме відповіді головного лікаря від 08.10.2015 року та медичної карти стаціонарного хворого №1650 встановлено, що постраждалий ОСОБА_3 звернувся до Красноградської ЦРЛ 28.03.2014 року о 12-30год., з приводу нанесення йому відомими особами тілесних ушкоджень біля свого будинку в цей же день близько 11-00год. При обстеженні йому було поставлено діагноз: гостра закрита ЧМТ, струс головного мозку, закрита травма грудної клітини, в звязку з чим його одразу, тобто 28.03.2014 року було госпіталізовано до неврологічного відділення лікарні. В подальшому 31.03.2014 року його було переведено до хірургічного відділення з цим же діагнозом для подальшого лікування. 08.04.2014 року ОСОБА_3 був виписаний з хірургічного відділення з діагнозом: гостра ЧМТ, струс головного мозку, закрита травма грудної клітини справа, в звязку з чим рекомендовано подальше амбулаторне лікування.

При цьому відповідно до вироку суду від 06.08.2014 року, який набрав чинності, відповідача ОСОБА_1 було визнано саме в спричиненні потерпілому ОСОБА_3 саме цих тілесних ушкоджень, що зазначені в історії хворобиу вигляді закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку та закритої тупої травми грудної клітини, за обставин вказаних потерпілим 28.03.2014 року близько 11-00год.

Також безпідставними суд вважає і посилання відповідача та його представника на не доведеність витрати на лікування потерпілого ОСОБА_3 в Красноградській ЦРЛ.

Так в матеріалах справи до позову додана відповідна довідка за підписом головного лікаря про понесені затрати Красноградської ЦРЛ за період знаходження потерпілого ОСОБА_3 у лікарні на стаціонарному лікуванні за період з 24.03.2014 року по 02.04.2014 року в сумі 758грн. 06коп. В судовому засіданні прокурором надано уточнену довідку про перебування ОСОБА_3 у лікарні на стаціонарному лікуванні за період з 28.03.2014 року по 08.04.2014 року, де затрати склали 1131грн. 05коп. У вказаних довідках наведені конкретні розрахунку по кожному пункту, куди витрачалися кошти за кожен ліжко-день.

Необґрунтованими також є і посилалися відповідача на те що цивільний позов постраждалого ОСОБА_3 до ОСОБА_1, який заявлявся в рамках кримінального провадження і частково було задоволено вироком суду від 06.08.2014 року, в подальшому було скасовано апеляційною інстанцією ухвалою від 01.10.2014 року, в звязку з чим підстав для задоволення цивільного позову прокурора також немає.

До таких посилань суд відноситься критично, оскільки: по перше - цивільний позов потерпілого про відшкодування йому матеріальної та моральної шкоди та цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі Красноградської ЦРЛ, вони ніяким чином не взаємоповязані між собою; по друге в рамках кримінального провадження прокурор такого позову не заявляв, в звязку з чим скасування вироку в частині цивільного позову потерпілого ніяким чином не повязане з позовом прокурора.

Поряд з цим посилання відповідача та його представника про невідповідність дати відбування подій кримінального правопорушення та дат знаходження потерпілого на лікуванні є обґрунтованими.

Так в своєму позові прокурор зазначає, що потерпілий ОСОБА_3 перебував на стаціонарному лікуванні в Красноградській ЦРЛ в звязку з кримінальним правопорушенням та завданням йому тілесних ушкоджень відповідачем ОСОБА_1 в період часу з 24.03.2014 року по 02.04.2014 року. При цьому, як в самому позові сам же прокурор зазначає, що тілесні ушкодження в звязку з якими потерпілий ОСОБА_3 потрапив до лікарні внаслідок протиправних дій ОСОБА_1 відбулися лише 28.03.2014 року. Саме про цю дату 28.03.2014 року, як дата спричинення тілесних ушкоджень потерпілому обвинуваченим ОСОБА_1 підтверджено і дослідженими матеріалами справи копією вироку від 06.08.2014 року та медичною документацією.

В звязку з тим, що суд розглядає цивільні справи тільки в межах заявлених позовних вимог і не може вийти за них, а в своєму позові прокурора зазначає що потерпілий перебував на стаціонарному лікуванні в період часу з 24.03.2014 року по 02.04.2014 року, за який на його лікування було витрачено 758,06грн., то суд задовольняє позов частково, а саме за період находження потерпілого на стаціонарному лікуванні з 28.03.2014 року, а не з 24.04.2014 року, як зазначено в позові, оскільки час перебування в лікарні з 24 по 28.03.2014 року нічим не підтверджено та ніяким чином не пов'язаний з протиправними діями відповідача ОСОБА_1, що відбулися тільки 28.03.2014 року.

Таким чином відповідно до наданої довідки та перерахунку за період з 28.03.2014 року по 02.04.2014 року сума, відшкодування коштів, витрачених закладом охорони здоровя на стаціонарне лікування складає 443,43коп., яка і підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_1

Крім того, відповідно з вимогами ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволені яких позивачеві відмовлено.

Відповідно до матеріалів справи, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача судових витрат, а саме: судового збору в сумі 243,60грн., а оскільки позовні вимоги позивача задоволено частково, то з відповідача необхідно стягнути судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог, що складає 142,49коп.

На підставі викладеного та керуючись ст.1206 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 57-61, 197 ЦПК України суд ,-

В И Р І Ш И В:

Позов прокурора Красноградського району Харківської області в інтересах держави в особі Красноградської центральної районної лікарні задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Красноградської центральної районної лікарні в Харківській області (р/р 0300 в УДКСУ у Красноградському районі 24060300, код 37886402, банк УДКСУ Харківській області, МФО 851011) кошти в сумі 443грн. 43 коп. витрачених на лікування потерпілого ОСОБА_3 від кримінального правопорушення.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 142 (сто сорок дві) 49 коп. на р/р 0300, одержувач: УДКСУ у Красноградському районі 22030001, код одержувача 37886402, банк одержувача ГУДКСУ в Харківській області, МФО 851011, код ЄДРПОУ суду 02893918.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення в апеляційний суд Харківської області через Красноградський районний суд.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя