АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1144/15 Справа № 204/7939/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Токар Н. В. Доповідач - Калиновський А.Б.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого - Калиновського А.Б.

Суддів - Гайдук В.І., Єлізаренко І.А.

При секретарі - Самокиші О.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 08 грудня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Дніпропетровської міської ради, третя особа - Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області про визнання права власності в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 08 грудня 2014 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Дніпропетровської міської ради, третя особа - Реєстраційна служба Дніпропетровського МУЮ Дніпропетровської області про визнання права власності в порядку спадкування відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін з наступних підстав.

Статтею 392 ЦК України передбачено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 (а.с.18), після смерті якої відкрилася спадщина на домоволодіння АДРЕСА_1

20 квітня 1985 року за ОСОБА_2 було зареєстровано право власності на 7/10 частин домоволодіння АДРЕСА_1

Рішенням виконавчого комітету Красногвардійської районної ради народних депутатів №131/4 від 11 квітня 1986 року, було розподілено домоволодіння АДРЕСА_1 на два самостійних двора та за житловим будинком під літ.Б-1 (тепер літ.А), що належав ОСОБА_3, була закріплена земельна ділянка площею 561 кв.м., присвоїв АДРЕСА_1 (а.с.9).

Встановлено, що переобладнання приміщення 1-3 площею 11,7 кв.м. в житлову та будівництво сараю (тимч.) літ.Е, навісу літ.З, вбиральні літ.Ж, душу літ.И, відбулось до 05.08.1992 року.

09 жовтня 2014 року ОСОБА_2 отримав технічний паспорт на домоволодіння АДРЕСА_1 виготовлений ФОП ОСОБА_4, згідно якого дане домоволодіння знаходиться на земельній ділянці площею 585 кв. м.(а.с.14-23).

Крім того, як вбачається з акту від 20.05.2014 року, в домоволодінні АДРЕСА_1(а.с.25), відбулось переобладнання приміщення 1-3 площею 11,7кв.м. в житлову та будівництво сараю (тимч.) літ.Е, навісу літ.З, вбиральні літ.Ж, душу літ.И.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, суд правильно виходив з того, що доказів, які б підтверджували, що спадкодавець набув права власності на житловий будинок в цілому, а також, що спірний будинок в цілому введений в експлуатацію, суду не надано.

Доводи апеляційної скарги про те, що збільшення площі земельної ділянки на 24 кв. м. відбулося за рахунок виправлення помилки, яку було допущено при розрахунку під час попередньої інвентаризації не можуть бути прийняті до уваги, оскільки доказів на підтвердження цього позивачем суду не надано, як і не надано доказів того, що переобладнання приміщення 1-3 площею 11,7 кв.м. в житлову та будівництво сараю (тимч.) літ.Е, навісу літ.З, вбиральні літ.Ж, душу літ.И, відбулось до 05.08.1992 року(а.с.25) та не належать до самочинного будівництва.

Не надавши доказів на обгрунтування своїх вимог позивач, відповідно до ч.2 ст.11 ЦПК України, розпорядився своїми правами щодо надання доказів на власний розсуд.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог і заперечень.

Таким чином, рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального права. Підстав для його зміни чи скасування немає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 08 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: