Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" листопада 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді - Марфіної Н.В.,

за участі секретаря - Калини О.Б.,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

представника відповідача ПАТ «СК «Скайд» - Гончаренка Я.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Скайд» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

у с т а н о в и в :

07.10.2015 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в якому просить суду стягнути солідарно з відповідачів на його користь 1296,82 грн. заподіяної матеріальної шкоди та 20000,00 грн. спричиненої моральної шкоди. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що 10.05.2015 року, близько 20-ї години 30 хвилин на 49-у кілометрі автодороги «Київ-Харків» ОСОБА_3, керуючи автомобілем НОМЕР_1, порушила п.п. 2.3 «б», 10.1, 10.4 ПДР України, проявила неуважність, при зміні напрямку руху не надала переваги в русі автомобілю НОМЕР_2 та здійснила з ним зіткнення, в результаті чого позивач отримав тілесні ушкодження легкого ступеню тяжкості у вигляді різаної рани повіки правого ока. Постановою старшого слідчого СВ Бориспільського МВ ГУ МВС України в Київській області від 27.07.2015 року кримінальне провадження закрито у зв'язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Матеріали відносно вчиненого водієм ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП направлено начальнику ВДАІ для притягнення правопорушника до адміністративної відповідальності. Постановою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03.09.2015 року ОСОБА_3 визнано винною у ДТП за ст. 124 КУпАП, провадження у справі закрито на підставі ст. 38 КУпАП у зв'язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності. Зазначене ДТП стало ще й страховим випадком, так як під час проведення досудового слідства позивачу стало відомо, що ОСОБА_3 застрахувала свою відповідальність в ПАТ «Страхова компанія «Скайд». Вид страховки, франшиза, розміри страхових виплат та їх умови позивачу не відомі. За ст. 20 ч. 1 Закону України «Про страхування» страховик зобов'язаний: 2) протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати або страхового відшкодування страхувальнику; 3) при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом. За ст. 21 ч.1 цього Закону страхувальник зобов'язаний: 4) вживати заходів щодо запобігання та зменшення збитків, завданих внаслідок настання страхового випадку; 5) повідомити страховика про настання страхового випадку в строк, передбачений умовами страхування. Позивач зазначає, що на даний час страховик і страхувальник не виконали своїх обов'язків. Згідно п. 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» необхідною умовою виникнення обов'язку страховика за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності осіб, які на відповідній правовій підставі володіють транспортними засобами, є настання страхового випадку (події, внаслідок якої завдано шкоди третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована за договором). Якщо факт завдання шкоди відповідно до статті 6 Закону №1961-ІV не є страховим випадком, то потерпілий має право вимагати відшкодування шкоди на підставі загальних правил, встановлених ЦК. Згідно п. 18 зазначеної Постанови якщо за договором страхування визначений вигодонабувач, він повинен бути залучений до участі у справі (ст. 985 ЦК, стаття 3 Закону України «Про страхування»). Відповідно до наведених положень закону договір страхування надає право третій особі (вигодонабувачу) вимагати від страховика здійснити страхову виплату на свою користь, тобто наділяє вигодонабувача правами страхувальника, хоча і не покладає на нього обов'язків останнього. При розгляді таких справ суди повинні враховувати положення статей 636, 985 ЦК, статтю 3 Закону України «Про страхування», і у разі якщо буде встановлено, що вигодонабувач відмовився від пред'явлення позову до страховика або сума страхової виплати більша, ніж має отримати вигодонабувач, страхувальник/потерпілий не позбавлений права на пред'явлення позову про виплату страхового відшкодування на свою користь на загальних підставах. Згідно п. 21 зазначеної Постанови при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу страхувальника зобов'язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК). При вирішенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням страховиком зобов'язань за договором страхування, суди повинні виходити з того, що правовідносини сторін за договором страхування є зобов'язальними. У випадку порушення зобов'язання моральна шкода може бути відшкодована лише тоді, коли це встановлено договором або законом (стаття 611 ЦК). Зокрема, можливість відшкодування моральної шкоди передбачена у відносинах у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (статті 9, 22 Закону №1961-ІV). Позивач вказує, що у зв'язку із лікуванням внаслідок ДТП ним понесені витрати: 185,12 грн. на придбання медичних засобів (чек 10.05.2015 р.); 361,70 грн. на придбання ліків (чек від 11.05.2015 р.); 186,00 грн. на проведення судово-медичної експертизи (чек від 12.05.2015 р.); 564,00 грн. на придбання палива для автомобіля для поїздки на консультацію до лікаря (чек від 20.05.2015 р.), а всього 1296 грн. 82 коп. прямих матеріальних витрат. За ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів ·й сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.95 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Згідно п 5 зазначеної Постанови відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством. Позивач вказує, що дорожньо-транспортною пригодою йому завдано моральної шкоди, він змушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя. Для позивача моральна шкода полягає в: стражданнях від фізичного болю внаслідок отриманої травми; переживаннях у зв'язку із наслідками ушкодження здоров'я, перенесеної хірургічної операції, періодом реабілітації; переживаннях у зв'язку з академічною заборгованістю, яка виникла за період з 10.05.2015 року по 21.05.2015 року та необхідністю в короткий строк усунути відставання у навчанні; переживаннями про те, що внаслідок травми у позивача виник шрам темного кольору, що негативно впливає на його естетичний вигляд. Позивач зазначає, що станом на сьогоднішній день ОСОБА_3 не понесла кримінальної, адміністративної чи матеріальної відповідальності, а ПАТ «Страхова компанія «Скайд» не сплатила позивачу жодної гривні. З урахуванням зазначеного, позивач вважає, що розмір завданої йому моральної шкоди становить 20000,00 грн.

В судовому засіданні позивач підтримав вимоги своєї позовної заяви з підстав викладених у ній, просить позов задовольнити і додатково пояснив суду, що одразу після ДТП він перестав бачити на око, була проведена перша в житті позивача операція, яка принесла великий біль, оскільки наркоз не подіяв. У зв'язку з перебуванням на лікарняному позивач пропустив сесію в навчальному закладі та вимушений був наздоганяти у короткий термін. Зараз позивач бачить страшні сни та досі не може адаптуватись до керування автомобілем. Також позивач зазначає, що лікарі прогнозують можливі погіршення стану здоров'я в майбутньому.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав вимоги позовної заяви з підстав викладених у ній, просить позов задовольнити і додатково пояснив суду, що в результаті ДТП позивач зазнав великого болю та страждань, адже було пошкоджене око, що вплинуло на зір, а позивачу лише 18 років. У зв'язку з лікуванням позивач був вимушений пропустити сесію та потім наздоганяти учбовий план. Крім того, позивач отримав дискомфорт у зв'язку з завданою травмою.

Відповідачка ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала з підстав викладених у письвомих запереченнях, які приєднано до матеріалів справи, і зі змісту яких вбачається, що відповідачка просить відмовити у задоволенні позову посилаючись на те, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля НОМЕР_3, яким вона керувала, була застрахована у відповідача - ПАТ «Страхова компанія «Скайд» за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 11.03.2015р. №AI/7743433 і діяла в період з 18.04.2015 року по 17.04.2016 року згідно страхового полісу №АІ/7743433 від 11.03.2015року. Про зазначену дорожню пригоду за участю застрахованого транспортного засобу, про настання страхового випадку відповідачка одразу ж повідомила страховика. Про наявність страхового полісу відповідачка також повідомила, як позивача, який керував транспортним засобом і якому були заподіяні тілесні ушкодження, так і власника пошкодженого транспортного засобу. Однак ні позивач, ні власник транспортного засобу до страховика з заявою про страхове відшкодування не зверталися, своє право на отримання страхового відшкодування вони не реалізували, а тому відповідачка вважає неправильними та необґрунтованими заявлені до неї позовні вимоги про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, тим більше про солідарну відповідальність зі страховою компанією. Стосовно відшкодування моральної шкоди то, відповідачка з наведеним позивачем обґрунтуванням не погоджується зазначаючи, що безумовно в результаті дорожньої пригоди позивачу були заподіяні тілесні ушкодження в результаті яких він дійсно відчув біль та дискомфорт, проте виходячи з характеру та локалізації заподіяних йому тілесних ушкоджень немає підстав говорити про перенесені ним нестерпні муки та пов'язані з ними страждання, про відчуття яких заявляє позивач. Що стосується інших негативних факторів, які на думку позивача є підставою заподіяної йому моральної шкоди, то відповідачка зазначає, що викладені обставини виникнення у позивача академічної заборгованості в зв'язку з не відвідуванням навчання та переживання в цьому зв'язку, не заслуговують на увагу, так само як не заслуговують на увагу зазначені позивачем обставини переживання за наслідками виникнення (залишення) шраму та вплив на його естетичний вигляд, що не підтверджено медичним висновком. З наведених позивачем підстав заподіяння йому моральної шкоди можливо визнання лише відчуття позивачем фізичного болю, розмір якої має бути співрозмірним в даному випадку витратам на лікування, який має бути відшкодований позивачу страховою компанією. Позивач не звертався до страхової компанії за страховим відшкодуванням, а тому в задоволенні позову до самої відповідачки, на думку останньої, необхідно відмовити. Доводи позивача, що відповідачка має нести солідарно зі страховиком цивільну відповідальність, на думку останньої, нс ґрунтуються на нормах чинного законодавства і не підтверджені доказами. В судовому засіданні відповідачка додатково пояснила, що після настання ДТП її дії узгоджувались з вимогами закону, зокрема, вона вчасно звернулась до страхової компанії, визнала себе винною, сама відвезла до страхової компанії постанову суду, а також двічі дзвонила позивачу, щоб він звернувся до страхової компанії, однак він заяви на отримання страхового відшкодування так і не написав. Відповідачка зазначила, що відсутня її вина у тому, що досудове слідство затяглось і на неї вже не було накладено навіть адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Представник відповідача ПАТ «СК «Скайд» в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково з підстав викладених у письмовій заяві зі змісту якої вбачається, що ПАТ «СК «Скайд» позовні вимоги ОСОБА_1 визнає частково, в сумі 766 грн. 31 коп. На момент дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 10 травня 2015 року, діяв договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/7743433 від 11,03.2015 р. щодо страхування відповідальності за шкоду, завдану внаслідок експлуатації автомобіля НОМЕР_4. 14 травня 2015 року ОСОБА_3, звернулася до ПАТ «СК «СКАЙД» з письмовим повідомленням про ДТП від 10 травня 2015 року. Потерпіла особа ОСОБА_1 до ПАТ «СК «СКАЙД» з заявою про страхове відшкодування не зверталася, документів, що підтверджують витрати на лікування - не надавав. Фінансові та правові відносини з приводу укладеного договору страхування регулюються Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та іншим чинним законодавством України. Пунктом 24.1. ст. 24 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», передбачено, що у зв'язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов'язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров'я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбання лікарських засобів. До позовної заяви позивачем було долучено 4 (чотири) чека, на загальну суму 1 296,82 грн. При цьому, жодною нормою права не передбачено відшкодування потерпілій особі відшкодування, пов'язаного з придбанням палива для автомобіля та сплати комісії в банку. Позивачем були надані копії чеків про придбання палива для автомобіля та сплати комісії в банку на загальну суму 567,00 грн., які не можуть бути прийняті до уваги. Таким чином, розмір відшкодування шкоди, пов'язаної з лікуванням потерпілого становить 729,82 грн. Відповідно до ст. 26.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров'я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю. Таким чином, розмір моральної шкоди становить 729,82 х 5 % = 36,49 грн. За наведених обставин відповідач просить суд цивільний позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «СКАЙД», задовольнити частково, в сумі 766,31 грн., в задоволенні решти позовних вимог до ПАТ «СК «СКАЙД» - відмовити.

Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають до частково задоволення, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що за змістом постанови Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03.09.2015 року, 10.05.2015 року близько 20 год. 30 хв. на 49 км. Автодороги Київ-Харків, водій ОСОБА_3, керуючи автомобілем НОМЕР_5, під час руху, будучи неуважною, при зміні напрямку руху не надала переваги в русі автомобілю «Опель Кадет», д.н.з. НОМЕР_6, та здійснила з ним зіткнення, в результаті ДТП водій Опеля зазнав тілесні ушкодження, транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. Тим самим ОСОБА_3 порушила вимоги п. 23 «б», п. 10.1., п. 10.4 ПДР україни, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП. Провадження у справі про адміністративне правопорушення постановою суду було закрите у зв'язку з закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Відповідно до положень ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як вбачається з матеріалів справи, на час здійснення ДТП цивільно-правова відповідальність відповідачки, як власника наземного транспортного засобу була застрахована ПАТ «СК «СКАЙД», що підтверджується копією полісу обов'язкового страхування №АІ/7743433.

За змістом вказаного полісу, термін його дії становить з 18.04.2015 року по 17.04.2016 року, страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого 100000,00 за шкоду заподіяну життю та здоров'ю, 50000,00 грн. за шкоду заподіяну майну, а розмір франшизи становить 0 (нуль).

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом ч. 2 ст. 1187 ЦК України. шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст.ст. 3, 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 980 ЦК України, предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Згідно ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Як роз'яснено у п. 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», відповідно до статті 21 Закону № 1961-IV на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону, зобов'язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров'ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів. У зв'язку із цим при пред'явленні позовних вимог про відшкодування такої шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди безпосередньо до особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, суд має право виключно в порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК, залучити до участі у справі страхову організацію (страховика), яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу. Непред'явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі. Оскільки відповідно до статті 3 Закону № 1961-IV обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників, враховуючи положення статті 1194 ЦК, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV обов'язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір (у передбачених випадках Моторному (транспортному) страховому бюро України, далі - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка. У разі відсутності такої згоди завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування. Наявність такої згоди у вигляді відповідної заяви цієї особи та виконання нею передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV обов'язку з'ясовується судом першої інстанції, у зв'язку з чим до участі у справі може бути залучений страховик.

З огляду на викладені обставини, враховуючи зазначені норми чинного законодавства України та роз'яснення вищої судової інстанції, вимоги позивача про солідарне стягнення з відповідача ОСОБА_3 матеріальної шкоди заподіяної здоров'ю позивача не підлягають задоволенню, оскільки цивільно-правова відповідальність відповідачки була застрахована ПАТ «СК «Скайд» і визначений позивачем розмір відшкодування як матеріальної шкоди завданої здоров'ю, знаходиться в межах встановленого полісом обов'язкового страхування ліміту відповідальності страховика, при цьому, полісом встановлено франшизу у розмірі 0 (нуль) і відповідачка у відповідності до положень ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» повідомила страховика про дорожньо-транспортну пригоду, та як встановлено судом, відповідачка не погоджується особисто відшкодувати завдану шкоду.

Стосовно вимог про стягнення страхового відшкодування за шкоду заподіяну здоров'ю з ПАТ «СК «Скайд» у розмірі 1296,82 грн., суд приходить до висновку про необхідність частково задоволення таких вимог у розмірі 729,82 грн., що визнані страховою компанією як сума страхового відшкодування, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, в обґрунтування зазначеної суми позивач надав суду чотири копії чеків на придбання ліків та товарів, а саме:

-183,00 грн. оплата за проведення судово-медичної експертизи;

-185,12 грн. та 361,70 грн. оплата за придбання ліків;

-584,00 грн. оплата за придбання дизельного пального.

За змістом положень ст.ст. 22, 23 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов'язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов'язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов'язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; шкода, пов'язана із смертю потерпілого.

Згідно положень ст. 24 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов'язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров'я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров'я.

Заявлена до стягнення сума на купівлю пального в розмірі 584,00 грн. у відповідності до положень ст. 24 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не підтверджена, тому відповідач ПАТ «СК Скайд» при здійсненні розрахунку страхового відшкодування обґрунтовано не прийняв її до уваги.

Крім того, суд зазначає, що наданий позивачем чек на придбання пального не можна взагалі ідентифікувати з особою позивача та відсутні будь-які належні і достатні підтвердження необхідності придбання пального саме для відвідування лікаря у зв'язку з ушкодженням здоров'я отриманого під час ДТП і саме у такій кількості на визначену суму.

За таких обставин, розрахована відповідачем ПАТ «СК «Скайд» сума страхового відшкодування в розмірі 729,82 грн. є вірною та підлягає стягненню зі страхової компанії на користь позивача.

Відповідно до ст. 26-1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров'я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю.

З врахуванням визначеної суми страхового відшкодування у розмірі 729,82 грн. за шкоду заподіяну здоров'ю, відповідач ПАТ «СК «Скайд» має також відшкодувати позивачу моральну шкоду у розмірі 5 відсотків від суми страхової виплати, яка становить 729,82 грн., а саме 36,49 грн.

Таким чином, загалом до стягнення з відповідача ПАТ «СК «Скайд» на користь позивача підлягає сума страхового відшкодування в розмірі 766,31 грн.

Стосовно вимог про відшкодування завданої моральної шкоди, що має бути стягнена з відповідачки ОСОБА_3 в порядку ст. 1194 ЦК України, суд виходить з наступного.

Відповідно до положень ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

За змістом ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Оскільки позивач безсумнівно зазнав фізичного болю при дорожньо-транспортній пригоді та переніс страждання у зв'язку з ушкодженням його здоров'я, при цьому враховуючи, що відповідачка є винною у скоєнні ДТП, вимоги позивача про стягнення моральної шкоди, що спрямовані до відповідачки ОСОБА_3 є правомірними.

Однак, з огляду на необхідність дотримання принципів розумності, співмірності та справедливості, суд приходить до висновку про необхідність зменшення заявленого до стягнення розміру моральної шкоди.

Оцінивши наслідки, що наступили для позивача за результатами ДТП щодо фізичного болю та страждань, яких він зазнав у зв'язку з ушкодженням здоров'я, душевних страждань, яких позивач зазнав у зв'язку з ушкодженням здоров'я, до чого призвела протиправна поведінка відповідача, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача заподіяну моральну шкоду у розмірі 2500,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 60, 61, 88, 208, 209, 212-215, 218, 223, 294 ЦПК України, ст.ст. 23, 980, 1166, 1167, 1187, 1194 ЦК України, Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Скайд» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Скайд» на користь ОСОБА_1 суму страхового відшкодування у загальному розмірі 766 (сімсот шістдесят шість) грн. 31 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на корись ОСОБА_1 заподіяну в наслідок дорожньо-транспортної пригоди моральну шкоду у розмірі 2500 (дві тисячі п'ятсот) грн.

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Скайд» в дохід держави судовий збір у розмірі 151 (сто п'ятдесят одна) грн. 03 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір у розмірі 336 (триста тридцять шість) грн. 17 коп.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя -