№ 2-о/243/328/2015
РІШЕННЯ

Іменем України

23 листопада 2015 року Словянський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючий - суддя Руденко Л.М.,

народні засідателі Логвинов В.Б., Тюкова А.М.

при секретарі Мірошниченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1, зацікавлена особа: Державна прикордонна служба України про визнання особи безвісно відсутньою, -

В С Т А Н О В И В:

30.10.2015 року до Словянського міськрайонного суду Донецької області звернулася ОСОБА_1 із заявою про визнання особи безвісно відсутньою, обґрунтувавши свої вимоги тим, що 23.04.2014 року вона уклала шлюб із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований ВДРАЦС Дебальцівського міського управління юстиції. 31.05.2014 року вони припинили шлюбні відносини та в цей день вона бачила його останній раз. З указаного терміну вона не бачила ОСОБА_2 та не знає, де він знаходиться. ОСОБА_2 зареєстрованим ніде не значиться. З початком бойових дій в м. Дебальцево, вона 26.09.2014 року переїхала жити в м. Святогірськ, Свято-Успенську лавру. 01.11.2014 року в неї із ОСОБА_2 народилась дитина ОСОБА_3.

Факт не проживання в м. Словянську ОСОБА_2 доказується довідкою з її теперішнього місця проживання та буде підтверджений в судовому засіданні поясненнями свідків: ОСОБА_4 та ОСОБА_5, мешкаючими в м. Словянську, вїзд Деповський, 6. У звязку з відсутністю ОСОБА_2, вона із дитиною не може виїхати за межі України до своїх родичів у Белорусії, так як згідно до п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженого постановою Кабінету міністрів України № 57 від 27.01.1995 року виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків та в їх супроводі. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків здійснюється, на підставі нотаріально посвідченої довіреності іншого батька, або на підставі рішення суду про визнання особи безвісно відсутньою.

Також вона не може повернутись додому в м. Дебальцево, так як відповідно до Тимчасового порядку здійснення контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів і вантажів вздовж лінії зіткнення у межах Донецької та Луганської областей, затвердженого наказом першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) № 27 ог від 22 січня 2015 року вїзд на неконтрольовану територію та виїзд з неї дітей віком до 16 років здійснюється з урахуванням особливостей, визначених Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженого постановою Кабінету міністрів України № 57 від 27.01.1995 року.

Визнання безвісно відсутнім вказаного громадянина необхідно їй для виїзду з дитиною за межі України та неконтрольовану територію Донецької області без дозволу його батька ОСОБА_2, місцезнаходження якого їй невідомо.

Просила суд визнати громадянина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, - безвісно відсутнім.

Заявник ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала заявлену вимогу, просила її задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в заяві.

Представник заінтересованої особи Державної прикордонної служби України у суді не був присутній, незважаючи на те, що належним чином був повідомлений про час та місце судового засідання.

Заслухавши пояснення заявника, свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються заявлена вимога, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду заяви по суті, суд вважає, що заявлена вимога є необґрунтованою, та її необхідно залишити без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з положеннями ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлені наступні факти та відповідні до них правовідносини.

Заявник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 23 квітня 2014 року уклали шлюб, який був зареєстрований в Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дебальцівського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 31 (а.с.6).

01 листопада 2014 року в м. Словянську народився ОСОБА_3, батьками якого є ОСОБА_1 та ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.5).

Відповідно до довідки від 06.03.2015 року за № НОМЕР_1, виданої УПСЗН м. Словянська, ОСОБА_1 разом з сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка постійно проживала в ІНФОРМАЦІЯ_3, перемістилася з тимчасово окупованої території (району проведення антитерористичної операції) в м. Словянськ, вул. Вольна, 3/60 (а.с.8).

Згідно довідки від 29.10.2015 року, виданої керівником комітету мікрорайону Северный, ОСОБА_1 з дитиною ОСОБА_3 проживає тимчасово за адресою: м. Слов»янськ, вул. Вольна, 3/60, та на її утриманні знаходиться дитина, чоловік ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, за вищевказаною адресою не проживає та матеріальної допомоги не надає (а.с.7).

ОСОБА_3 в своїх поясненнях та в позовній заяві наполягає на тому, що 31.05.2014 року вона припинила фактично шлюбні відносини з ОСОБА_2 та в цей день вона бачила його останній раз за місцем колишнього свого проживання - м. Дебальцево, Донецької області.

Також судом встановлено, ОСОБА_2, 09.05.1985р.н., разом з заявницею до м. Слов»янську Донецької області 26.09.2014р. не переїздив, а тому посилання ОСОБА_1, як на доказ її вимог, на довідку з місця її тимчасового проживання, як переселенця, виданою 29.10.2015р. керівником комітету мікрорайону Северный, не є належним доказом для встановлення даного факту, а саме визнання безвісно відсутнім, оскільки в даній довідці вказано, що ОСОБА_1 тимчасово мешкає АДРЕСА_1»янськ разом з дитиною, в її чоловік ОСОБА_2, 1985р.н. по вищевказаному

адресу не проживає та матеріальної допомоги не надає (а.с.7), але як встановлено у судовому засіданні ОСОБА_2 не приїздив до м. Слов»янська разом з дружиною заявником по справі, що підтверджує остання, а також свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_4,

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_4, пояснили, що, заявницю ОСОБА_1 вони знають давно, так як декілька років потому вона навчалась у м. Слов»янську та проживала у них на квартирі. Потім у 2014 р. вона приїздила з м. Дебальцево, була вагітна, з її слів їм відомо, що вона вийшла заміж, однак чоловік її ОСОБА_2 залишився за їх місцем мешкання, разом з нею до м. Слов»янська не приїздив, вона не може до нього додзвонитись. Вони ніколи не бачили чоловіка заявниці ОСОБА_2.

З боку заявника не було надано жодного документу до суду, який б свідчив про її звернення до відповідного органу, про встановлення місця перебування ОСОБА_2, 09.05.1985р.н.

Заявник в судовому засіданні та в своїй позовній заяві вказала на те, що метою визнання ОСОБА_2 безвісно відсутнім є неможливість без його дозволу вивезти малолітню дитину за межі України та на територію не підконтрольну Україні, а саме в м. Дебальцеве Донецької області, де проживає матір заявниці, при цьому, як пояснила ОСОБА_1 вона жодного разу з дитиною не намагалась перепинити блок пост, який розмежовує підконтрольну та не підконтрольну території України.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Згідно з вимогами частинами 1, 2, 3 ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що ОСОБА_1 не вказала обставин, що підтверджують безвісну відсутність ОСОБА_2, а лише посилалась на останній час спілкування з ОСОБА_2, 09.05.1985р.н., суд вважає необхідним дану заяву залишити без задоволення.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст.3, 10, 11, 62, 63, 64, 209, 212-215, 248, 249 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

ОСОБА_6 Анатоліївни, зацікавлена особа: Державна прикордонна служба України про визнання особи безвісно відсутньою, залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя:

Народні засідателі: