Справа № 0503/8361/2012
Провадження №6/219/255/2015
У Х В А Л А

01.12 2015 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі :

головуючого судді Воробйової І.В.

при секретарі Бібік Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Артемівську подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Артемівського міськрайонного управління юстиції в Донецькій області про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України,-

в с т а н о в и в:

Головний державний виконавець відділу державної виконавчої служби Артемівського міськрайонного управління юстиції в Донецькій області звернулась до суду з поданням, погодженим начальником ВДВС Артемівського МРУЮ в Донецькій області, про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України. Подання обґрунтовано тим, що у ВДВС Артемівського МРУЮ в Донецькій області знаходиться виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-219/115/2012 від 21.08.2013р., боржником у встановлений строк рішення суду не виконано, на теперішній час боржником не надано до відділу документального підтвердження виконання рішення суду, постановою державного виконавця на все майно боржника накладено арешт, станом на 27.11.2015р. залишок боргу на користь стягувача складає 595264, 43грн. Враховуючи, що згідно п.18 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням суду, державний виконавець має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням суду. З цих підстав суб'єкт подання просив суд встановити тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1

У судове засідання держаний виконавець не зявився, про час розгляду справи був повідомлений належним чином, у справі є клопотання про розгляд справи у відсутність державного виконавця, тому, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність державного виконавця.

Боржник та стягувач у судове засідання не з'явилися, відповідно до ч.2 ст.377-1 ЦПК України суд розглядає подання державного виконавця про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України без виклику чи повідомлення боржника та стягувача.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що подання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що у ВДВС Артемівського МРУЮ в Донецькій області знаходиться виконавче провадження з виконання виконання виконавчого листа №2-219/115/2012 від 21.08.2013р., боржником у встановлений строк рішення суду не виконано, на теперішній час боржником не надано до відділу документального підтвердження виконання рішення суду, постановою державного виконавця на все майно боржника накладено арешт, станом на 27.11.2015р. залишок боргу на користь стягувача складає 595264, 43грн.

У відповідності до ст.377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Відповідно до частини 2 статті 377-1 ЦПК України, подання державного виконавця розглядається судом негайно, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування.

Ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантовано свободу пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України.

Частиною.2 ст.6 Закону України "Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України" від 21.01.1994 року №3857-XII передбачено, що громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, передбачених п.п.1-9 ч.1 цієї статті.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим, з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, суду належить з'ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

Невиконання боржником своїх зобов'язань може зумовлюватися об'єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби. Однак, воно може мати і суб'єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов'язання у повному обсязі або частково, але не робить цього з причин, які не є поважними.

Саме самостійне невиконання боржником зобов'язань протягом строку, вказаного державним виконавцем в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків. На момент звернення до суду з поданням, факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також, ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачені законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються ст. 313 Цивільного кодексу України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок розв'язання спорів у цій сфері регулює Закон України Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України.

Положеннями ст. 6 цього Закону встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, або громадянинові України, який має паспорт може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у таких випадках: якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання до виконання зобов'язань або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України (пункт 2); якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, до виконання зобов'язань (пункт 5); якщо до нього подано цивільний позов до суду - до закінчення провадження у справі (пункт 8).

За змістом пункту 18 частини третьої статті 11 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Статтею 90 Закону України Про виконавче провадження передбачена відповідальність за невиконання законних вимог державного виконавця та порушення вимог цього Закону.

Ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), вжите у пункті 5 частини 1 статті 6 Закону України Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України та у пункті 18 частини 3 статті 11 Закону України Про виконавче провадження, означає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Особа, що має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежного.

Відповідно до положення частини 2 статті 10 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Ухиленням боржника від виконання своїх зобов'язань не можна вважати лише наявність статусу боржника у виконавчому провадженні та непогашення боргу в добровільному порядку.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що ВДВС Артемівського міськрайонного управління юстиції не надано доказів про те, що боржник дійсно ухиляється від виконання наявних в нього зобов'язань, або вчиняє дії, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення суду, за час виконання рішення виїжджав за межі України, що призвело до виникнення заборгованості та умисного невиконання рішення суду.

Таким чином, відповідно до ст.11 Закону України "Про виконавче провадження", ст.6 Закону України "Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України" та, керуючись ст.377-1 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

у х в а л и в:

У задоволенні подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Артемівського міськрайонного управління юстиції в Донецькій області про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України - відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Донецької області через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом п*яти днів з дня отримання копії ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п,яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя І.В.Воробйова