Провадження : 22ц/790/884/15 Головуючий 1-ї інстанції - Колодяжна І.М.
Категорія : трудове.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі :

головуючого - Шевченко Н.Ф.

суддів - Бобровського В.В., Пономаренко Ю.А.

при секретарі - Лашаковій Д.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10 грудня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Харківського машинобудівного коледжу про зобов'язання вчинення дій, -

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Харківського машинобудівного коледжу про зобов'язання відповідача видати йому трудову книжку та виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу.

В обгрунтування позову посилався на те, що у жовтні 2012 року з відповідачем він уклав трудовий договір та приступив до роботи на посаду лаборанта.

У серпні 2013 року він написав заяву про звільнення, яка була зареєстрована в журналі вхідної кореспонденції, а також підписана директором. Проте, на його неодноразові звернення в усній формі щодо повернення йому трудової книжки, оформленої належним чином, відповідач відмовлявся від будь-яких пояснень та її видачі.

Також позивач просив стягнути з Харківського машинобудівельного коледжу середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Представник відповідача проти позову заперечувала, посилаючись на його безпідставність.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10 грудня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом норм процесуального і матеріального права.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що сторонами були заявлені у суді першої інстанції, дослідивши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з того, що затримка видачі трудової книжки сталася не з вини відповідача, оскільки позивач не реагував на численні звернення відповідача забрати належну йому трудову книжку з відділу кадрів коледжу, покидаючи приміщення відділу кадрів, що встановлено попередніми судовими рішеннями.

Такий висновок суду відповідає нормам матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний у день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу.

Згідно ст. 235 КЗпП України у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 29 січня 2014 року, яким відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні позову до Харківського машинобудівного коледжу про стягнення середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки встановлено, що з 22 жовтня 2012 року ОСОБА_1 працював лаборантом Харківського машинобудівного коледжу. 22 серпня 2013 року ОСОБА_1 подав на ім'я директора Харківського машинобудівного коледжу заяву про звільнення за власним бажанням на підставі п.3 ст.38 КЗпП України. Наказом від 23.08.2013 року ОСОБА_1 звільнено з посади лаборанта з 30.08.2013 року. 30.08.2013 року ОСОБА_1 ознайомлений з наказом про звільнення і в цей же день йому на картковий рахунок була перерахована заробітна плата. Цим же рішенням було встановлено, що згідно актів, складених Харківським машинобудівним коледжем не реагував на численні звернення відповідача забрати належну йому трудову книжку з відділу кадрів коледжу, покидаючи приміщення відділу кадрів (а.с.34-36).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 березня 2014 року відмовлено у відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду Харківської області від 29 січня 2014 року (14).

Рішенням Комінтернівського районного суду м.Харкова від 16 грудня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 22 січня 2014 року, ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні позову до Харківського машинобудівного коледжу про поновлення на роботі, визнання наказу про звільнення незаконним,стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування матеріальної і моральної шкоди (а. с. 38-40). Вказаними судовими рішеннями також не встановлено порушення трудових прав ОСОБА_1

Вищезазначені судові рішення набрали законної сили й відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України ці факти не підлягають доказуванню.

Згідно п. п. 4.1, 4.2 «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників», затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29 липня 1993 року, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення. При затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Днем звільнення в такому разі вважається день видачі трудової книжки. Про новий день звільнення видається наказ і вноситься запис до трудової книжки працівника. Раніше внесений запис про день звільнення визнається недійсним у порядку, встановленому пунктом 2.10 цієї Інструкції.

Наведене свідчить, що затримка видачі трудової книжки сталася не з вини відповідача, так як у день звільнення ОСОБА_1 відмовився отримувати трудову книжку.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правомірно дійшов висновку про те, що затримка видачі трудової книжки сталася не з вини відповідача та обґрунтовано відмови у задоволенні позову ОСОБА_1

Вирішуючи спір, суд з'ясував дійсні обставини справи, перевірив доводи та заперечення сторін, дослідив надані сторонами докази, дав їм належну оцінку та ухвалив законне й обґрунтоване рішення.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що він не отримував трудову книжку у відділі кадрів коледжу через незгоду із підставами звільнення, не можуть бути прийняті до уваги колегією суддів.

Згідно ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_1, не є суттєвими та висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч. 1 ст. 307, ст. ст. 308, 313, п. 1. ч. 1 ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді