Ухвала

іменем україни

28 січня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів: Горелкіної Н.А., Завгородньої І.М.,

Журавель В.І., Іваненко Ю.Г.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 11 березня 2014 року, додаткове рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19 червня 2014 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 вересня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (далі - ТОВ «ОТП Факторинг Україна») звернулось до суду з позовом, у якому з урахуванням уточнень просило стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заборгованість за кредитними договорами.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 27 липня 2007 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (далі - ЗАТ «ОТП Банк»), правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» (далі - ПАТ «ОТП Банк»), та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № ML-303/100/2007, за умовами якого останній отримав кредит в сумі 22 721,30 швейцарських франків зі сплатою 4,49 % річних + FIDR.

27 вересня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № ML-303/101/2007, за умовами якого останній отримав кредит в сумі 109 008,95 швейцарських франків зі сплатою 3,99 % річних + FIDR.

У порядку забезпечення виконання боргових зобов'язань за кредитним договором № ML-303/100/2007 між банком та ОСОБА_4 27 вересня 2007 року був укладений договір поруки № SR-303/100/^2007, згідно з яким остання прийняла на себе зобов'язання відповідати за повне та своєчасне виконання ОСОБА_3 всіх боргових зобов'язань.

Для забезпечення виконання боргових зобов'язань за кредитним договором № ML-303/101/2007 між банком та ОСОБА_4 03 жовтня 2007 року був укладений договір поруки № SR-303/101/2007, відповідно до якого остання прийняла на себе зобов'язання відповідати за повне та своєчасне виконання ОСОБА_3 всіх боргових зобов'язань перед банком.

Згідно з умовами договору купівлі-продажу кредитного портфеля від 29 червня 2010 року ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитними договорами, укладеними між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3

У зв'язку з невиконанням зобов'язань за кредитним договором № ML-303/101/2007 станом на 07 червня 2013 року утворилася заборгованість у розмірі 191 847,35 грн, що за курсом НБУ становить 22 597,66 швейцарських франків, який складається з основного боргу - 184 049,37 грн, що становить 21 769,59 швейцарських франків, відсотків за користування кредитом за період з 26 січня 2010 року до 29 червня 2010 року у розмірі 7 097,98 грн, що становить 836,07 швейцарських франків.

У зв'язку з невиконанням зобов'язань за кредитним договором № ML-303/101/2007 станом на 07 червня 2013 року утворилася заборгованість у розмірі 965 918,42 грн, що за курсом становить 113 775,33 швейцарських франків, яка складається з основного боргу - 905 525,75 грн, що становить 106 661,69 швейцарських франків, відсотків за користування кредитом за період з 03 квітня 2009 року до 29 червня 2010 року у розмірі 60 392,67 грн, що становить 7 113,64 швейцарських франків.

Враховуючи наведене, банк просив задовольнити позов.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 11 березня 2014 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором від 27 вересня 2007 року № ML-303/100/2007 у розмірі 184 049,37 грн, яка складається з основної заборгованості у сумі 184 049,37 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором від 27 вересня 2007 року № ML- 303/101/2007 у розмірі 905 525,75 грн, яка складається з основної заборгованості у сумі 905 525,75 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» судовий збір у сумі 3 441 грн.

Додатковим рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19 червня 2014 року доповнено судове рішення від 11 березня 2014 року.

У задоволенні позовних вимог ТОВ «ОТП Факторинг Україна» в частині стягнення з ОСОБА_3, ОСОБА_4 в солідарному порядку відсотків за користування кредитом за період з 26 січня до 29 червня 2010 року у розмірі 7 097,98 грн за кредитним договором від 27 вересня 2007 року № ML-303/100/2007 та відсотків за користування кредитом за період з 03 квітня 2009 року до 29 червня 2010 року у розмірі 60 392,67 грн за кредитним договором від 27 вересня 2007 року № ML- 303/101/2007 відмовлено.

У частині позовних вимог ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_4 відмовлено.

Визнано договір поруки від 27 вересня 2007 року № SR-303/100/2007, укладений між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_4, таким, що припинив свою дію з 06 жовтня 2010 року.

Визнано договір поруки від 03 жовтня 2007 року № SR-303/101/2007, укладений між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_4, таким, що припинив свою дію з 06 жовтня 2010 року.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 вересня 2014 року рішення та додаткове рішення суду першої інстанції в частині визнання договору поруки від 27вересня 2007 року № SR-303/100/2007 та договору поруки від 03 жовтня 2007 року № SR-303/100/2007, укладених між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_4, такими, що припинили свою дію з 06 жовтня 2010 року, скасовано.

У решті судові рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі ТОВ «ОТП Факторинг Україна» просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо солідарного стягнення в відповідачів відсотків за користування кредитами та відмови в задоволенні позову про припинення договорів поруки, ухвалити нове рішення про задоволення позову, мотивуючи свою вимогу порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду апеляційної інстанції не відповідає.

Відмовляючи у задоволенні вимог про стягнення відсотків за користування кредитними коштами, суд першої інстанції, з висновком якого в цій частині погодився й апеляційний суд, виходив із пропуску позовної давності, визначеної ст. ст. 256, 257 ЦК України.

Відмовляючи TOB «ОТП Факторинг України» в частині вимог про припинення договорів поруки, суд першої інстанції виходив з того, що поручитель ОСОБА_4 не може нести солідарну відповідальність з позичальником ОСОБА_3 за договорами поруки, оскільки порука припинилася з 06 квітня 2010 року відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Апеляційний суд, скасувавши рішення суду першої інстанції в частині цих вимог, зазначив, що необхідність визнання договорів поруки такими, що припинили свою дію з 06 жовтня 2010 року, є зайвим, оскільки порука припинена на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України.

З висновками судів в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення відсотків за користування кредитними коштами погодитися не можна.

Судами під час розгляду справи встановлено, що 27 вересня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та ОСОБА_3 укладений кредитний договір від 27 вересня 2007 року № ML-303/100/2007, згідно з яким останній отримав у кредитні кошти у розмірі 22721,30 швейцарських франків строком до 27 вересня 2027 року зі сплатою плаваючої процентної ставки 4,49% річних + FIDR.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором від 27 вересня 2007 року № ML-303/100/2007 між банком та ОСОБА_4 укладений договір поруки від 27 вересня 2007 року № SR-3p37l00/2007, відповідно до умов якого остання взяла на себе зобов'язання відповідати перед банком за кредитними зобов'язаннями ОСОБА_3

27 вересня 2007 року між банком та ОСОБА_3 укладений кредитний договір № ML-303/101/2007, за умовами якого позичальнику були надані грошові кошти у розмірі 109 008,95 швейцарських франків строком до 27 вересня 2027 року зі сплатою плаваючої процентної ставки 3,99 % річних + FIDR.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором від 27 вересня 2007 року № ML-303/10 між банком та ОСОБА_4 укладений договір поруки від 27 вересня 2007 року № SR-303/101/2007, відповідно до умов якого остання взяла на себе на добровільних засадах відповідати перед банком за зобов'язаннями ОСОБА_3 в повному обсязі (а.с.17).

Згідно з договором купівлі-продажу кредитного портфеля від 29 червня 2010 року ПАТ «ОТП Банк» відступило, a TOB «ОТП Факторинг України» прийняло право вимоги за кредитними договорами, укладеними між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3

Оформлюючи відступлення права вимоги (ст. ст. 513, 514, 516, 517, 651, 1077, 1078, 1082, 1084 ЦК України), банк і фактор не обумовлювали ніяких змін щодо обсягу прав і обов'язків, які за договорами перейшли до нового кредитора, тож до останнього перейшли права первинного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, включаючи установлені договором правила щодо валюти зобов'язання.

Так, згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного судочинства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Тобто належним виконанням зобов'язання з боку відповідача є повернення кредиту в строки, у розмірі та в валюті, визначеними кредитним договором.

Вирішуючи спір в частині стягнення відсотків, суди першої та апеляційної інстанцій мотивували свою відмову тим, що позивачем пропущено строк позовної давності за цими вимогами.

При цьому не звернули уваги на те, що згідно з п. п. 1.5., 1.1. кредитних договорів нараховані в порядку, передбаченому цим договором, проценти сплачуються позичальником одночасно з погашенням відповідної частини кредиту та в строк, передбачений в графіку платежів.

Графіками платежів до кредитних договорів передбачено обов'язок ОСОБА_3 здійснювати як погашення частин заборгованості за наданими кредитними коштами, так і щомісячних відсотків за користування кредитними коштами.

У п. 2 ч. 1 кредитних договорів зазначено дати остаточного повернення кредитів, а саме: за договором від 27 вересня 2007 року № ML-303/100/2007 - до 27 вересня 2027 року, за договором від 27 вересня 2007 року № ML-303/101/2007 - до 27 вересня 2028 року.

Тобто позивач до дати остаточного повернення кредитів може звернутись із вимогою як про стягнення боргу за кредитами, так і відсотків за користування кредитними коштами.

У порушення вимог ст. ст. 212-214 ЦПК України апеляційний суд, вирішуючи спір в частині вимог про стягнення відсотків за кредитними договорами, доводів сторін по суті позовних вимог не перевірив та фактичних обставин справи, від яких залежить правильне вирішення спору, належним чином не встановив.

За таких обставин рішення апеляційного суду про відмову задоволенні позовних вимог ТОВ «ОТП Факторинг Україна» в частині стягнення з ОСОБА_3 відсотків за користування кредитом за період з 26 січня до 29 червня 2010 року у розмірі 7 097,98 грн за кредитним договором від 27 вересня 2007 року № ML-303/100/2007 та відсотків за користування кредитом за період з 03 квітня 2009 року до 29 червня 2010 року у розмірі 60 392,67 грн за кредитним договором від 27 вересня 2007 року № ML-303/101/2007 не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для скасування ухваленого рішення в цій частині з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

У частині вирішення вимог про припинення договорів поруки колегія суддів погоджується з висновками апеляційного суду, які узгоджуються з матеріалами справи та встановленими обставинами.

Рішення суду першої інстанції в частині вимог про стягнення основної заборгованості за кредитними договорами не було предметом оскарження в апеляційному порядку, відповідно, в касаційному порядку не переглядається.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 342, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 вересня 2014 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» про стягнення з ОСОБА_3 відсотків за користування кредитними коштами скасувати, справу в цій частині направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

У решті судове рішення залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик

Судді: Н.А. Горелкіна

В.І. Журавель

І.М. Завгородня

Ю.Г. Іваненко