У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Закропивного О.В.,

ЧерненкоВ.А., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», третя особа - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про стягнення заборгованості за договором банківського вкладу, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Сумської області від 13 серпня 2015 року та касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 20 липня 2015 року та рішення апеляційного суду Сумської області від 13 серпня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним вище позовом, у якому з урахуванням уточнень просив стягнути з публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») на свою користь 3 % річних за прострочення виконання зобов'язання в сумі 535 грн 54 коп., інфляційні збитки в сумі 9 768 грн 38 коп., неустойку в сумі 195 371 грн 65 коп., які утворились у зв'язку з невиконанням ПАТ «Дельта Банк» своїх зобов'язань за договорами банківських вкладів від 8 жовтня 2014 року.

На обґрунтування позову ОСОБА_3 посилається на те, що 8 жовтня 2014 року між ним та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір банківського вкладу «Найкращий від on-line», за умовами якого ОСОБА_3 передав банку 5 048,71 доларів США строком до 6 січня 2015 року зі сплатою 9,5 % річних. Також 8 жовтня 2014 року між сторонами укладено договір банківського вкладу «Дякуємо за довіру-2», за умовами якого позивач передав банку 480 доларів США терміном до 6 січня 2015 року зі сплатою 8 % річних.

На порушення умов указаних договорів банківського вкладу банк свої зобов'язання належним чином не виконав, кошти у розмірі 5 656,09 доларів США повернув лише 11 червня 2015 року. Вважає такі дії відповідача неправомірними та такими, що не відповідають чинному законодавству і порушують його права, а тому просив позов задовольнити.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 20 липня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Дельта Банк» на користь ОСОБА_3 3 % річних за прострочення виконання зобов'язання в сумі 535 грн 54 коп., неустойку в сумі 195 371 грн 65 коп., всього 195 906 грн 99 коп. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Сумської області від 13 серпня 2015 року рішення районного суду змінено в частині стягнення з ПАТ «Дельта Банк» на користь ОСОБА_3 неустойки в сумі 195 371 грн 65 коп. та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову. В частині розподілу судових витрат виключено з абзацу другого резолютивної частині слова «всього 195 906 грн 99 коп.». У решті рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

У касаційній скарзі ПАТ «Дельта Банк» просить скасувати судові рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_3 у задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Касаційні скарги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач порушив грошові зобов'язання з виплати коштів, належних позивачу, а тому вимоги останнього про нарахування неустойки та трьох відсотків річних за період від дня початку прострочення виконання зобов'язання банком до дня введення в банку тимчасової адміністрації є обґрунтованими. Таким чином, суд застосував положення ч. 2 ст. 625 ЦК України, п. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Змінюючи рішення районного суду в частині стягнення на користь позивача неустойки та ухвалюючи в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив із того, що положення ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», яке встановлює відповідальність виконавця робіт (послуг) за її невиконання в обумовлений договором строк у вигляді сплати пені, виниклих між сторонами правовідносин не регулює. У зв'язку з наявністю підстав для скасування рішення суду в частині стягнення на користь позивача неустойки рішення суду підлягає зміні в частині розміру судового збору, який підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Проте повністю з такими висновками апеляційного суду погодитись не можна.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону рішення апеляційного суду не відповідає.

Судами установлено, що 8 жовтня 2014 року між ОСОБА_3 та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір банківського вкладу «Найкращий on-line», відповідно до якого позивач передав банку 5 048,71 доларів США строком до 6 січня 2015 року зі ставкою 9,5 % річних. Крім того, 8 жовтня 2014 року між ОСОБА_3 та банком укладено договір банківського вкладу «Дякуємо за довіру-2», відповідно до умов якого він передав банку 480 доларів США строком до 6 січня 2015 року зі ставкою 8 % річних. Також 27 вересня 2012 року між ОСОБА_3 та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір банківського рахунка фізичної особи з випуском платіжної карти, за яким банк відкрив позивачу поточний рахунок у доларах США.

Постановою Правління Національного банку України від 2 березня 2015 року № 150 ПАТ «Дельта Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних. Відповідно до рішення від 2 березня 2015 року № 51 Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у ПАТ «Дельта Банк» запроваджено тимчасову адміністрацію, дію якої продовжено до 2 вересня 2015 року

Пред'являючи позов ОСОБА_3, з урахуванням уточнень, зазначав, що ПАТ «Дельта Банк» несвоєчасно виконало свої зобов'язання за договорами, а тому повинно сплатити три проценти річних у розмірі 535 грн 34 коп., 9 768 грн 38 коп. інфляційних збитків та 195 371 грн 65 коп. неустойки.

Відповідно до ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

При цьому спеціальним законом, що регулює виведення неплатоспроможних банків з ринку, є Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», у п. п. 6, 16 ст. 2 якого надані такі визначення: ліквідація банку - процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства; тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом

Згідно з п. п. 1-3 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення майна (у тому числі коштів) банку, накладення арешту та звернення стягнення на майно (у тому числі кошти) банку (виконавче провадження щодо банку зупиняється, у тому числі знімаються арешти, накладені на майно (у тому числі на кошти) банку, а також скасовуються інші вжиті заходи примусового забезпечення виконання рішення щодо банку); нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку.

Апеляційний суд у порушення ст. ст. 212-214, 303, 316 ЦПК України не перевірив та не надав належної оцінки посиланням ПАТ «Дельта Банк» про те, що постановою Національного банку України від 02 березня 2015 року його віднесено до категорії неплатоспроможних, а рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від тієї ж дати запроваджено тимчасову адміністрацію, термін дії якої в подальшому було продовжено до 02 вересня 2015 року.

Суд апеляційної інстанції також не врахував того, що протягом дії тимчасової адміністрації позивач відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» має право отримати гарантовані державою кошти за договором з відсотками, нарахованими на день прийняття рішення Національним банком України, за спеціальною процедурою.

Таким чином, апеляційний суд у порушення ст. ст. 212-214, 303, 316 ЦПК України не встановив фактичних обставин, від яких залежить правильне вирішення справи, та норм права, які регулюють ці правовідносини, не перевірив доводів та наданих сторонами доказів, належним чином не перевірив правильності й справедливості рішення суду першої інстанції.

Ураховуючи те, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судом апеляційної інстанції не встановлені, рішення апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для його скасування з передачею справи на новий апеляційний розгляд.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги ОСОБА_3 та публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Сумської області від 13 серпня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

О.В. Закропивний

В.А. Черненко

С.П. Штелик