Справа №336/5030/15-ц
пр.№2/336/2471/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2015 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді: Артемової Л.Г.,

при секретарі: Аксьоновій О.А.,

за участі: представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2, представника відповідачки ОСОБА_3, яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_4 - ОСОБА_5, представника відповідача - органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району - Онищенко Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_7, ОСОБА_3, яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_4, Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району, третя особа: Шевченківський районний відділ у м.Запоріжжі Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області, про усунення перешкод в користуванні власністю, -

В С Т А Н О В И В:

20 липня 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, у якому просила усунути їй перешкоди у здійсненні права власності на квартиру АДРЕСА_1 шляхом визнання ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зобов'язати відділ громадянства та реєстрації фізичних осіб Шевченківського району м.Запоріжжя зняти відповідачів з реєстрації.

За заявою позивачки вимога про зобов'язання суб'єкту владних повноважень зняти відповідачів з реєстрації залишена без розгляду ухвалою від 11.11.2015 року.

Позивачка уточнювала позовні вимоги, які у остаточній редакції викладені таким чином: усунути ОСОБА_1 перешкоди в користуванні власністю, а саме квартирою АДРЕСА_2 в м.Запоріжжі, шляхом визнання ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_2 в м.Запоріжжі.

На обґрунтування позову позивачка зазначила, що вона є власницею квартири АДРЕСА_2. Право власності зареєстроване у встановленому законом порядку, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22.10.2013 року.

У квартирі, крім самої позивачки, зареєстровані її син ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та онука ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

ОСОБА_7 18.08.2007 року уклав шлюб з відповідачкою ОСОБА_3 Від цього шлюбу народилася ОСОБА_4, до 2012 року ОСОБА_7 із родиною, за згодою позивачки, проживав у АДРЕСА_2.

Позивачка останні 15 років постійно проживає в Іспанії. Відповідачі у 2012 році добровільно покинули квартиру АДРЕСА_2 та переїхали проживати у житловий будинок АДРЕСА_4 у м.Запоріжжі.

Відповідачі не сплачуючи витрати на утримання квартири АДРЕСА_2, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 9421,48 грн., за борги були відключені усі види постачання.

Покидаючи квартиру, відповідачі демонтували газову плиту, усі сантехнічні прилади, батареї опалення, електричні розетки, підлогу, котел.

Шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 розірвано рішенням Шевченківського районного суду від 01.04.2015 року, дитина з вересня 2013 року постійно проживає із матір'ю за її місцем проживання.

Позивачка порушенням свого права вважає те, що вона несе невиправдані витрати на утримання майна, крім того, продати квартиру заважає наявність зареєстрованих у ній осіб, які у ній не проживають, зокрема, реєстрація малолітньої дитини.

В судовому засіданні представник позивачки наполягала на задоволенні позову, при цьому, пояснила, що викладені у позові обставини є підставою для його задоволення, оскільки малолітня дитина має бути зареєстрована за місцем проживання того з батьків, з ким фактично проживає. Дитина проживає із матір'ю, у належних умовах, батько дитини не проживає у спірній квартирі, втративши відповідне право, знаходиться в Іспанії, де лікується від наслідків тяжкої травми, яка отримана ним під час конфлікту з цивільним чоловіком відповідачки, наміру повертатися не має.

Представник відповідачки та відповідачка ОСОБА_3 під час судового розгляду проти задоволення позову заперечували. При цьому пояснили, що у 2013 році, разом із відповідачем ОСОБА_7 та донькою ОСОБА_4, дійсно виїхали з спірної квартири, при цьому демонтували все облаштування квартири, оскільки ремонт був проведений за їх власні кошти.

У подальшому шлюб розпався, через насилля з боку ОСОБА_7 та його асоціальний спосіб життя, на цей час відповідачка із дитиною та співмешканцем проживають у квартирі, яку наймають, створивши дитині належні умови для проживання та виховання.

Вважають, що зняття дитини з реєстрації суперечитиме її інтересам, оскільки реєстрація дитини за місцем її проживання має певні складнощі. Витрати позивачки, які пов'язані з кількістю зареєстрованих у квартирі осіб, є незначними, дитина має бути десь формально зареєстрована для організації відвідування відповідних закладів.

Крім того, батько дитини зобов'язаний забезпечити дитині належні умови проживання саме у спірній квартирі.

Відповідач ОСОБА_7 письмово повідомив суд про визнання ним позову.

Представник органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала, при цьому, пояснила, що в межах своїх повноважень комісія перевірила умови проживання малолітньої ОСОБА_4, встановивши, що за спірною адресою ніхто не проживає, житлове приміщення взагалі не придатне для проживання, вкрай занедбане та відключене від усіх видів постачання.

В будинку АДРЕСА_2, за місцем реєстрації ОСОБА_3, дитині створені усі належні умови для проживання та виховання, крім того, обстежену квартиру за адресою: АДРЕСА_5, винаймають відповідачка із цивільним чоловіком ОСОБА_9, встановлено, що дитина проживає у цій квартирі та забезпечена усім необхідним.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши сторони, встановивши обставини і перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що позивачка є власницею квартири АДРЕСА_2, на підставі рішення Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 31.08.2005 року. Право власності зареєстроване у встановленому законом порядку, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22.10.2013 року (а.с.61).

ОСОБА_7 та ОСОБА_3 уклали шлюб 18.08.2007 року (а.с.66), ІНФОРМАЦІЯ_6 року від цього шлюбу народилася ОСОБА_4 (а.с.67).

Згідно з довідкою Шевченківського районного відділу у м.Запоріжжі Головного управління Державної міграційної служби України у Запорізькій області від 22.10.2015 року № 2316/2305 та з відповіддю МКП «Основаніє» від 23.10.2015 року за адресою: АДРЕСА_3 з 26.06.2012 року зареєстрована неповнолітня ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, крім неї, зареєстровані позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_7 (а. с. 158,160).

Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

У момент реєстрації дитини у червні 2012 року, батько та мати дитини досягли письмової згоди щодо реєстрації дитини за місцем проживання батька, що вбачається з інформації МКП «Основаніє».

ОСОБА_7 та ОСОБА_3 з дитиною покинули спірну квартиру та переїхали жити у будинок АДРЕСА_4 у м.Запоріжжі, що не оспорюється сторонами. Та, згідно довідки квартального комітету, ОСОБА_3 із дитиною входить до кола осіб, які є родиною саме за цією адресою (а.с.89).

Відповідачка ОСОБА_3 не оспорює, що вони розібрали усе оздоблення квартири, оскільки ремонт робили за власні кошти, за квартиру не платили і вона відключена від будь-якого постачання, що робить квартиру не придатною для проживання.

Відтак, батьки за обопільною згодою змінили місце проживання дитини та переїхали за зареєстрованим місцем проживання матері, але питання реєстрації дитини не вирішили.

Згідно з ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає.

Мати дитини - ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4, де згідно з даними акту дитині створені належні умови для проживання, на цей час вона проживає разом із матір'ю та її цивільним чоловіком у найманій квартирі (а.с.100).

Батьки дитини тривалий час проживають окремо, ніколи не були пов'язані спільним побутом із власницею квартири, дитина за їх згодою більше одного року проживає з матір'ю, яка також має обов'язки щодо дитини, серед іншого, у частині реєстрації місця її проживання.

ОСОБА_7 більше одного року не проживає у спірній квартирі, на цей час постійно проживає в Іспанії, підстави його реєстрації відпали у зв'язку із втратою ним права проживання.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією України, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Визнання ОСОБА_7 та ОСОБА_4 такими, що втратили право користування спірною квартирою, забезпечить право позивачки розпоряджатися своєю власністю, яке захищено ст. 405 ЦК України, та не буде суперечити інтересам дитини у відповідності до законодавства про охорону дитинства та основним засадам Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою ВРУ №789-Х11 від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року.

Оскільки встановлено, що правові підстави для збереження реєстрації за вказаною адресою малолітньої ОСОБА_4 відповідно до вимог ч. 4 ст. 29 ЦК України відсутні, позов є обґрунтованим.

Керуючись ст. ст. 29, 405 ЦК України, ст. 160 СК України, ст.ст. 57, 79, 88, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Усунути ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, перешкоди в користуванні власністю - квартирою АДРЕСА_1 шляхом визнання ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, такими, що втратили право користування зазначеною квартирою.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області шляхом подання через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів після проголошення рішення суду апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л.Г. Артемова