РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2015 року Київський районний суд м.Харкова в складі:

головуючого судді Бородіної Н.М.

за участю секретаря Медведєвої Я.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення неустойки, -

встановив:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся у суд з позовом до відповідачів, ОСОБА_2, ОСОБА_3, про стягнення в солідарному порядку неустойки за невиконання зобовязання.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що між позивачем та ОСОБА_2 27.05.2013р. був укладений договір позики, в подальшому були укладені додаткові договори до вказаного, відповідно до яких ОСОБА_2 позичив у позивача кошти в загальній сумі 6525 дол. США., за умови повернення згідно із встановленому у договорі графіку. Позивач виконав свої вимоги за договором, однак ОСОБА_2 у строк встановлений договором позику в сумі 4845 дол. США не повернув, внаслідок чого виникла неустойка, передбачена п. 7 договору позики, в розмірі 3 % від неповернутої суми, що складає за період з 28.08.2015р. по 20.07.2015р. суму еквіваленту 1040645,45 грн., яку позивач просить сягнути з відповідачів в солідарному порядку як позичальника та поручителя - за договором поруки.

Відповідач ОСОБА_2, у судове засідання не зявився, заперечень на позов не подав, повідомлявся судом шляхом направлення повісток за місцем реєстрації, які повернуті за спливом терміну зберігання.

Співвідповідач - ОСОБА_3, у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, до суду надав заяву в якій з огляду на викладені в позові обставини, вважає позовні вимоги законними та обґрунтованими, просить розглянути справу без його участі.

Суд, заслухавши пояснення представників позивача, дослідивши матеріали справи, вважає що позовні вимоги задоволенню не підлягають виходячи з наступного.

Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2, 3 ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення ( ч. 1 ст. 179 ЦПК України).

Судом встановлено, що 27 травня 2013 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір позики. За умовами вказаного договору ОСОБА_2 отримав в позику від позивача валютні цінності на суму 5 310 доларів США.

27 листопада 2013 року між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_2 була укладена додаткова угода до договору позики від 27 травня 2013 року. Згідно умов вказаної додаткової угоди, позикодавець додатково передав позичальнику, а позичальник прийняв від позикодавця у власність валютні цінності у вигляді в натурі на суму 810 доларів США.

27 травня 2014 року між позивачем та ОСОБА_2 була укладена додаткова угода № 2 до договору позики від 27 травня 2013 року. Згідно умов вказаної Додаткової угоди № 2, позикодавець додатково передав позичальнику, а позичальник прийняв від позикодавця у власність валютні цінності у вигляді в натурі на суму 405 доларів США.

Таким чином, за умовами договору позики та додаткових угод до нього, ОСОБА_4 отримав від позивача у позику грошові кошти в сумі 6525 дол. США та зобовязався їх повернути частками, за встановленим у догові графіком, останній платіж 27.08.2014р.

В забезпечення виконання ОСОБА_2 зобовязань за договором позики від 27 травня 2013 року та додаткових угод до нього, між позивачем та ОСОБА_3 27 травня 2014 року був укладений договір поруки, відповідно до умов якого ОСОБА_3 поручився перед позивачем за повернення ОСОБА_2 позичених коштів, сплати неустойки.

Враховуючи укладені договір позики та поруки у відповідності до положень ст.554 ЦК України відповідачі, у разі порушення зобовязань за договором , відповідають перед позивачем як солідарні боржники .

Згідно п. п. 2, 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

За ст. 546 ЦК України, виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою.

Згідно із п. 7 договору позики від 27 травня 2013 року за прострочення виконання своїх зобовязань ОСОБА_2 повинен сплатити на користь позивача неустойку в розмірі 3% відсотки від неповернутої частини позики за кожен день прострочення.

Відповідно до ч.1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

За ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За умовами договору позики останній платіж ОСОБА_5 повинен сплатити 27.08.2014р.

Відповідно до положень ст. 545 ЦК України прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі.

Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові.

Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку.

За умовами договору позики він складений у двох примірниках, по одному для кожної сторони.

Позивач стверджує, що на теперішній час сума, яка не повернута за договором позики складає 4845 дол .США, що станом на дату звернення з даним позовом до суду складає 1040645,45 грн.

Судом встановлено, що на теперішній час у позивача мається його оригінал договору позики.

Між тим, доказів того, що ОСОБА_2 не повернута сума позики саме в розмірі 4845 дол. США суду позивачем не надано. Тобто позивачем не доведений розмір неповернутої позики, внаслідок чого недоведена сума неустойки, розрахунок якої, за умовами договору, йде від неповернутої суми.

За положеннями ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Хоча поручителем ОСОБА_3 фактично визнані позовні вимоги, однак доказів розміру неповернутої суми позики суду не надано, тобто відсутні законні підстави для задоволення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, суд,-

вирішив:

В задоволені позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом

десяти днів з дня його проголошення, через суд першої інстанції. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили, після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Суддя Бородіна Н.М.