1 із 3 Провадження № 2/303/3605/2015
Справа 303/6699/15-ц
Номер рядка статистичного звіту 45
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

18 листопада 2015 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

В складі: головуючої Маргитич О.І.

при секретарі Уста Е.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Мукачево цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання втратившою право на користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання втратившою право на користування житловим приміщенням - квартирою №56 в будинку №15 «Б» по вулиці Росвигівській в місті Мукачеве, Закарпатської області.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що є власником квартири №56 в будинку №15 «Б» по вулиці Росвигівській в місті Мукачеве, Закарпатської області, що підтверджується договором купівлі продажу квартири. Відповідач не проживає за даною адресою з червня 2001 року. Зазначене вище негативно відображається на праві позивача володіти, користуватися майном, ускладнює можливість отримання довідок та субсидій на комунальні послуги. З урахуванням наведеного в позовній заяві позивач просить визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 втратившою право на користування жилим приміщенням квартирою №56 в будинку №15 «Б» по вулиці Росвигівській в місті Мукачеве, Закарпатської області.

Позивач в судове засідання не зявився, будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи. Представник позивача звернувся до суду з заявою про розгляд справи в їх відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечила проти постановлення рішення в заочному розгляді справи.

Оскільки, відповідач в судове засідання не зявився, будучи повідомленим про дату, час та місце слухання справи, тому зі згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України.

За таких обставин, на підставі частини 4 статті 169 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів.

Враховуючи, що розгляд справи відбувається у відсутність сторін, відповідно до часини 2 статті 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Вивчивши матеріали справи суд приходить до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що позивач є власником квартири №56 в будинку №15 «Б» по вулиці Росвигівській в місті Мукачеве, Закарпатської області, що підтверджується договором купівлі продажу квартири та іншими доданими належними доказами по справі .

Наданими суду доказами підтверджується, що відповідач не проживає за вказаною адресою, однак, залишається зареєстрованою в квартирі, що завдає позивачу труднощі матеріального характеру, повязані з оплатою комунальних послуг та позбавляє його права належним чином володіти, користуватися та розпоряджатися своїм нерухомим майном, що тягне за собою порушення вимог ст.150 ЖК України.

Власник майна, а в даному випадку квартири, відповідно до статті 391 ЦК України може

2 із 3

вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення не були повязані з позбавленням володіння і відшкодування завданих цим збитків.

Принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне право користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб визначений ст.41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Об'єктом власності особи може бути, зокрема житло, житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст.379,382 ЦК України). Права власника житлового будинку, квартири визначені статтею 383 ЦК України та статті 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатись своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Згідно зі статтею 9 ЖК України ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

За змістом абз. 1 п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України», у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (стаття 71 ЖК УКраїни), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Частиною 2 статті 405 ЦК України визначено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Враховуючи викладене, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, та приймаючи до уваги, що відповідач, будучи зареєстрованою в квартирі не проживає в ній понад встановлений частиною 2 статті 405 ЦК України строк та не цікавиться вказаним житлом, не несе ніяких витрат щодо сплати комунальних послуг, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

До того ж, згідно частини 1 статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року № 1382-IV зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Отже, на підставі зазначеної норми закону визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, тягне обов'язок органу реєстрації фізичних осіб зняти дану особу з реєстраційного обліку.

Судові витрати покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст.10,60,88,208,209,212-218,224-226 ЦПК України, ст.ст.150,167 ЖК України, ст.ст.379,382,383,391,405 ЦК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання

3 із 3

втратившою право на користування житловим приміщенням - задовільнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 втратившою право на користування жилим приміщенням квартирою №56 в будинку №15 «Б» по вулиці Росвигівській в місті Мукачеве, Закарпатської області.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір в розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційний суд Закарпатської області через Мукачівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі постановлення рішення суду без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте Мукачівським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуюча О.І.Маргитич