03 листопада 2015 року Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді Лях М.Ю.,
при секретарі - Холявка Т.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1, треті особи - Жовтневий відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, Київський відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, відділ примусового виконання рішень державної виконавчої служби України про звільнення майна з-під арешту, -
В судове засідання представник позивача Ярмак С.П., який діє на підставі довіреності, не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити позов в повному обсязі на підставах, викладених в позовній заяві.
В судове засідання відповідач ОСОБА_1 не з'явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, причини неявки суду не повідомив, тому враховуючи, що позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України вважає необхідним розглянути справу на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення.
В судове засідання представники третіх осіб не з'явились, були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, причини неявки не повідомили, клопотань про відкладення судового розгляду справи до суду не надходили у зв'язку з чим суд вважає за можливим розглянути справу за їх відсутністю.
Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до наступного.
В забезпечення виконання зобов'язань за кредитиним договором ПАТ КБ «ПриватБанк» і відповідач 20.04.2007 року уклали договір іпотеки, згідно умов якого відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок площею 151,40 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_2, майно належить відповідачу на праві власності.
Згідно витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна вбачається, що 20.04.2007 року внесена заборона на нерухоме майно на підставі договору іпотеки від 20.04.2007 року на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2.
З копії витягу про реєстрацію у державному реєстрі іпотек вбачається, що 25.04.2007 року видано заставну ЗАТ КБ «ПриватБанк» на підставі договору іпотеки від 20.04.2007 року на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2.
Згідно копії витягу про реєстрацію в єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна вбачається, що 13.10.2010 року на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 21889129 Жовтневим ВДВС Харківського МУЮ накладено арешт на все нерухоме майно ОСОБА_1; 09.11.2011 року на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 29731549 Жовтневим ВДВС Харківського МУЮ накладено арешт на все нерухоме майно ОСОБА_1; 12.07.2012 року постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони та його відчуження ВП № 33196503 Жовтневим ВДВС Харківського МУЮ накладено арешт на все майно. Згідно відомостей про іпотеку вбачається, що 25.04.2007 року приватним нотаріусом Широковою В.А. на підставі договору іпотеки № 1879 від 20.04.2007 року накладено арешт на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2, іпотеко держатель ЗАТ КБ «ПриватБанк»; 09.03.2011 року постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 24881066 державного виконавця Київського ВДВС Харківського МУЮ накладено арешт на все нерухоме майно; 09.11.2011 року постановою про відкриття виконавчого провадження ВП № НОМЕР_1 Жовтневого ВДВС Харківського МУЮ накладено арешт на все нерухоме майно; 09.01.2008 року приватним нотаріусом Костіною Ю.С. на підставі договору іпотеки № 70 від 09.01.2008 року накладено арешт на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2, іпотеко держатель ВАТ «ВіЕйБіБанк»; 23.07.2009 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровськана накладено арешт на домоволодіння за адресою: м. Харків, пров Ползунова, буд. № 9; 13.10.2010 року постановою про відкриття виконавчого провадження ВП № 21889129 Жовтневого ВДВс Харківського МУЮ накладено арешт на все нерухоме майно; 12.08.2014 року постановою про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження ВП 44095761, видана 07.08.2014 року відділом примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України накладено арешт на нерухоме майно ОСОБА_1
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. У разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотеко держатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.
Відтак право іпотекодержателя на першочергове задоволення своїх вимог з предмета іпотеки зареєстроване у реєстрі іпотек, про що зазначено у Договорі іпотеки і зобов'язання позичальника перед кредитором за Кредитним договором не припинились.
Відповідно до умов укладеного між сторонами Договору іпотеки від 20.04.2007 року та статей 36-39 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги з предмета іпотеки як шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса або рішення суду, так і у позасудовому порядку шляхом відчуження предмета іпотеки від свого імені або шляхом набуття права власності на нього. Враховуючи той факт, що Договір іпотеки містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, то іпотекодержатель має право вибору яким чином задовольнити свої вимоги з іпотечного майна на власний розсуд в межах прав, наданих йому Законом про іпотеку.
Відповідно до положень частин 1, 2 статті 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.
Відповідно до ст. 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, то підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.
Відповідно до положень частин 1, 2 статті 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.
Відповідно до ч. 3 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.
Відповідно до ч.1 ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, як беруть участь у справі.
З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що наявність накладеного постановами Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції арешту на квартиру АДРЕСА_1, що належить відповідачу ОСОБА_5 порушує права позивача ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» як іпотекодержателя цього майна, що унеможливлює вчинити дії щодо відчуження цього майна, у зв'язку з чим позовні вимоги про звільнення іпотечного майна з-під арешту є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Керуючись статтями 10, 11, 60, 208, 209, 213-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-
Позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1, треті особи - Жовтневий відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, Київський відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, відділ примусового виконання рішень державної виконавчої служби України про звільнення майна з-під арешту - задовольнити частково.
Зняти арешт з нерухомого майна, а саме: житлового будинку площею 151,40 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_2., що належить ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, який було накладено 23.07.2009 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, 01.03.2011 року постановою державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, 09.11.2011 року постановою державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, 12.07.2012 року постановою державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, 07.08.2014 року постановою відділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби України.
В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Відповідно до ч. 2 ст. 232 ЦПК України позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Суддя Київського районного суду
м. Харкова М.Ю. Лях