Справа № 147/1025/15-ц
Провадження №2/147/437/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2015 року смт Тростянець

Тростянецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді: Костюк Г.М.,

при секретарі: Кучер І.В.,

за участю позивача: ОСОБА_1,

та відповідача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Тростянець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, мотивуючи свої вимоги тим, що перебувала з відповідачем в незареєстрованому шлюбі. Під час спільного проживання у них, 19.03.2009 року народився син ОСОБА_3. На даний час відповідач із сімєю не проживає, син проживає з нею і знаходиться на її утриманні та вихованні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому позивач звернулась до суду з позовом та просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 800,00 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення сином повноліття.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги, просила суд за обставин, викладених у позові стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 800,00 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення сином повноліття. Додатково суду пояснила, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Періодично, коли вона сама про це просила надавав мізерні суми грошових коштів. На даний час син пішов до школи, витрати на потреби сина значно збільшились. Їй одній важко утримувати дитину, враховуючи різке підвищенням цін на товари та послуги. Крім того, має на утриманні ще одну малолітню дитину. Сімя живе за рахунок соціальних виплати від держави.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги визнав частково, не заперечив щодо стягнення аліментів на утримання дитини в сумі 500,00 грн. В решті позову просив відмовити. Додатково суду пояснив, що немає постійного місця роботи, офіційно не працевлаштований, проживає з батьками. Коли з позивачем перестали спільно проживати, він пропонував свою допомогу по утриманню дитини, остання відмовилась, у звязку з чим вважає, що і тепер такої допомоги їй надавати не повинен. Суму 500,00 грн. на утримання сина вважає достатньою та законною, оскільки йому потрібно також забезпечувати себе та свою співмешканку, яка має дитину. Йому відомо, що син пішов до школи та витрати на його матеріальне забезпечення збільшились, однак участі в його забезпеченні не приймав взагалі.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення.

Так, судом встановлено, що у сторін, які не перебували у зареєстрованому шлюбі, 19.03.2009 року народився син ОСОБА_4, батьком якого є відповідач ОСОБА_2 (а.с.3).

Згідно довідки, виданою Тростянчикською сільською радою Тростянецького району Вінницької області №546 від 07.08.2015 року син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає з матірю ОСОБА_1 (а.с.5).

Відповідно до довідок Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області №3237 від 05.10.2015 року та №3355 від 16.10.2015 року склад сімї за зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_2, що за адресою: АДРЕСА_1 наступний: мати ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, батько ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, дитина під опікою ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4. ОСОБА_2 після закінчення Михайловецького професійного аграрного ліцею 25.05.2012 року по даний час не працевлаштований (а.с.30-31).

Відповідач не проживає з позивачем однією сімєю, в добровільному порядку відмовляється надавати матеріальну допомогу на утримання дитини.

Обставин, які б доводили необхідність звільнення його від обовязку утримувати дитину, судом не встановлено, та відповідачем в силу ст. 60 ЦПК України не доведено.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Згідно ст. 51 Конституції України батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття.

Встановленим судом фактичним обставинам відповідають сімейні правовідносини, що регулюються Сімейним кодексом України та гарантуються Основним Законом України.

Відповідно до ст.ст. 180, 181 ч.3, 183 ч.1 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу одного з батьків і (або) у твердій грошовій сумі, що визначається судом.

При визначенні розміру аліментів у відповідності до ст. 182 СК України суд, враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, відсутність у відповідача інших утриманців, а також те, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, що є істотною обставиною.

Згідно ст. 184 СК України та роз'яснень, викладених у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», якщо платних аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Позивач просить про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі 800,00 грн. щомісяця і до досягнення сином повноліття.

Згідно із Законом України «Про державний бюджет України на 2015 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років встановлений починаючи з 01.01.2015 року 31.08.2015 року в розмірі 1 286,00 грн., починаючи з 01.09.2015 року 31.12.2015 року в розмірі 1 455,00 грн.

Прожитковий мінімум визначається як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (Закон України від 05.10.2000 року «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»).

В судовому засідання встановлено, та не заперечується сторонами, що позивач знаходиться у відпустці по догляду за другою дитиною. Відповідач офіційно не працевлаштований, отримує дохід від виконання робіт за наймом, на обліку в регіональному центрі зайнятості не перебуває, та не намагався це зробити.

Крім того, відповідач інших утриманців немає, інших дітей батьком яких він є немає, стягнень по виконавчих листах також, має гарний стан здоровя.

Таким чином, відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, а тому суд вважає, що вимоги позивача про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі є обґрунтованим.

Враховуючи наведені вище обставини, суд приходить до висновку, що відповідач зобов'язаний та може надавати на утримання дитини щомісячно аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 700,00 грн. до досягнення дитиною повноліття і саме такий розмір аліментів не суперечитиме як інтересам дитини, так і відповідача.

Покладення судом на відповідача обов'язку надавати на утримання дитини аліменти в розмірі 700,00 грн. щомісячно, відповідає вимогам закону і враховує найвищі інтереси дитини.

Посилання відповідача про відсутність офіційної роботи, необхідності також утримувати себе, свою співмешканку, яка має дитину, та небажання надавати грошову допомогу безпосередньо позивачу через неприязні відносини з останньою, суд до уваги не приймає, оскільки дані обставини не є підставою для звільнення від обовязку утримувати дитину, так як дитина, її благополуччя, в тому числі матеріальне, не повинно бути заручником неприязних взаємин її батьків. Крім того, відповідач не позбавлений можливості працевлаштуватись, або віднайти джерела заробітку для власного існування та утримання дитини.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України рішення суду слід допустити до негайного виконання в межах суми аліментних платежів за один місяць.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн., за ставками судового збору, які діяли згідно з Законом України «Про судовий збір» станом на день звернення до суду позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 180, 181, 182, 183, 184 Сімейного кодексу України, та ст.ст. 10, 11, 60, 79, 88, 209, 212 - 215, 367 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, українця, громадянина України, уродженця та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_6, на користь на ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 700 (сімсот) грн. щомісячно, починаючи з дня звернення до суду, тобто з 18.08.2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

Рішення суду в частині стягнення суми аліментного платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Вінницької області через Тростянецький районний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя