АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 545/1199/15-ц Номер провадження 22-ц/786/3255/15Головуючий у 1-й інстанції Путря О. Г. Доповідач ап. інст. Чічіль В. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області у складі:

Головуючого: судді Чічіля В.А.,

Суддів: Мартєва С.Ю., Хіль Л.М.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Відкритого страхового акціонерного товариства "Інгосстрах" на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 16.07.2015 року по справі за клопотанням представника Відкритого страхового акціонерного товариства "Інгосстрах", яке надійшло з Головного управління юстиції у Полтавській області про визнання та виконання на території України рішення Чертанівського районного суду м. Москви Російської Федерації від 19.02.2014 року про стягнення грошових коштів з ОСОБА_2,-

в с т а н о в и л а :

28.04.2015 року до Полтавського районного суду Полтавської області з Головного управління юстиції у Полтавській області надійшло клопотання представника Відкритого страхового акціонерного товариства «Інгосстрах» про визнання та виконання на території України рішення Чертанівського районного суду м. Москви Російської Федерації від 19.02.2014 року про стягнення грошових коштів з ОСОБА_2.

Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 16 липня 2015 року в задоволенні клопотання представника Відкритого страхового акціонерного товариства «Інгосстрах», що надійшло з Головного управління юстиції у Полтавській області про визнання та виконання на території України рішення Чертанівського районного суду м. Москви Російської Федерації від 19.02.2014 року про стягнення грошових коштів з ОСОБА_2 - відмовлено.

Не погодившись з даною ухвалою, її в апеляційному порядку оскаржено Відкритим страховим акціонерним товариством «Інгосстрах», в апеляційній скарзі просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, як таку, що постановлена судом з порушенням норм процесуального права та ухвалити нову про повернення справи до суду першої інстанції для розгляду її по-суті.

Перевіривши матеріали клопотання про визнання та звернення до виконання на території України рішення іноземного суду, доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, колегія суддів приходить до висновку, що скарга підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з нормою ч. 3 ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення.

Відповідно до норми п. 2 ч. 2 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Згідно з п.2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд змінює або скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права або при правильному вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування.

Відмовляючи в задоволенні клопотання Відкритого страхового акціонерного товариства «Інгосстрах» про визнання та виконання на території України рішення Чертанівського районного суду м. Москви Російської Федерації від 19.02.2014 року про стягнення грошових коштів з ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що у матеріалах справи відсутні дані щодо належного повідомлення ОСОБА_2 про розгляд справи відповідно до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22.01.1993 року та Інструкції «Про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень», затвердженої наказом Державної судової адміністрації від 27.06.2008 № 1092/5/54.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками місцевого суду з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 390 ЦПК України рішення іноземного суду (суду іноземної держави; інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних чи господарських справ; іноземних чи міжнародних арбітражів) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Згідно з нормою ст. 391 ЦПК України рішення іноземного суду може бути пред'явлено до примусового виконання в Україні протягом трьох років з дня набрання ним законної сили, за винятком рішення про стягнення періодичних платежів, яке може бути пред'явлено до примусового виконання протягом усього строку проведення стягнення з погашенням заборгованості за останні три роки.

Згідно з нормою ч. 2 ст. 394 ЦПК України, до клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду додаються документи, передбачені міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 394 ЦПК України якщо міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, не визначено перелік документів, що мають додаватися до клопотання, або за відсутності такого договору, до клопотання додаються такі документи: документ, що засвідчує, що сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду і яка не брала участі в судовому процесі, була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи.

Згідно з ч. 8 ст. 395 ЦПК України якщо в рішенні іноземного суду суму стягнення зазначено в іноземній валюті, суд, який розглядає це клопотання, визначає суму в національній валюті за курсом Національного банку України на день постановлення ухвали.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 396 ЦПК України у задоволенні клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду може бути відмовлено, зокрема, якщо сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду, була позбавлена можливості взяти участь у судовому процесі через те, що їй не було належним чином повідомлено про розгляд справи.

У п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року № 12 «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України» суди повинні з'ясовувати наявність міжнародних договорів

про взаємне надання правової допомоги між Україною і державою, про визнання й виконання рішення суду чи арбітражу якої надійшло клопотання. У даний час є чинними, зокрема, такі міжнародні договори з цього питання, які уклала Україна або до яких вона приєдналась: конвенція про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, укладена державами-членами Співдружності Незалежних Держав у м.Мінську 22 січня 1993 р. (далі - мінська Конвенція). Крім України учасницею цієї Конвенції є, зокрема, й Російська Федерація.

Конвенцію ратифіковано Верховною Радою України із застереженням, що Україна бере на себе зобов'язання визнавати й виконувати рішення, постановлені на територіях держав-учасниць Конвенції за винятком визнання і виконання виконавчих написів та нотаріальних

актів щодо грошових зобов'язань.

Відповідно до п. 7, зазначеної ПП ВСУ, до клопотання мають бути додані всі документи, передбачені відповідним міжнародним договором, зокрема документ, із якого видно, що сторона, проти якої постановлено рішення і яка не брала участі у процесі, була в належному порядку і своєчасно викликана в суд, а в разі її процесуальної недієздатності була належним чином представлена (мала уповноваженого представника). Виклик у судове засідання може підтверджуватись оригіналом або засвідченою копією документа, за допомогою якого мав здійснюватися виклик згідно з міжнародним договором або законодавством держави, де розглядалася справа.

Згідно з ст. 13 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, документи, що на території однієї з договірних сторін

виготовлені або засвідчені установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції і за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на територіях інших договірних сторін без якого-небудь спеціального посвідчення. Документи, що на території однієї з договірних сторін

розглядаються як офіційні документи, користуються на територіях

інших договірних сторін доказовою силою офіційних документів.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначив, що у відповідності до п. 1 ст. 42 Конвенції про правову допомогу і правових відносинах по цивільним, сімейним і кримінальним справам від 22.01.1993 року зобов`язання про відшкодування шкоди, крім тих, що випливають з договорів та інших правомірних дій, визначаються за законодавством сторони, що домовляється, на території якої мала місце дія чи інша обставина, що послужила підставою для вимоги про відшкодування шкоди. Дія, що стала підставою для вимоги про відшкодування шкоди (ДТП) сталась в Російській Федерації, де питання належного повідомлення сторін про розгляд цивільних судових справ регулюється Цивільно-процесуальним кодексом Російської Федерації від 14.11.2002 року № 138-ФЗ (ред. від 06.04.2015). Так, ОСОБА_3 був своєчасно і в належній формі повідомлений про час та місце судового засідання по цивільній справі № 2-148/2014 за позовом ВСАТ «Інгосстрах» до ОСОБА_3, ВАТ «СК «Альянс» про відшкодування шкоди в порядку регресу та ін., саме за ЦПК РФ, підтвердження чого міститься у матеріалах справи.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з обставинами, викладеними апелянтом в скарзі, так як ним, у додержання вимог норм вищезазначеного міжнародного договору, до матеріалів клопотання були додані документи, що підтверджують належне повідомлення ОСОБА_3 про час та місце розгляду справи про відшкодування шкоди.

Так, у матеріалах справи наявна довідка з Чертановського районного суду м. Москви Російської Федерації із зазначенням інформації про те, що відповідач - громадянин Республіки Україна, ОСОБА_2, був своєчасно і належним чином повідомлений про час та місце судового засідання по цивільній справі № 2-148/2014 р. за позовом ВСАТ «Інгосстрах» до ОСОБА_3, ВАТ «СК «Альянс» про відшкодування шкоди в порядку регресу, про стягнення в рахунок відшкодування шкоди, судових витрат 189 564 рублів 86 копійок з ОСОБА_2, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1. Відповідачу вручена копія позовної заяви з додатками. Підтвердження про його повідомлення міститься в матеріалах справи № 2-148/2014 р. (а.с. 6).

До того ж, апелянтом долучено до матеріалів справи й належним чином засвідчену копію поштового повідомлення з відміткою (підписом) про вручення ОСОБА_2 16.01.2014 року судової повістки (а.с. 7).

З огляду на викладене, висновок суду першої інстанції про те, що до матеріалів клопотання представником ВСАТ «Інгосстрах» не долучено доказів про належне повідомлення ОСОБА_2 про час та місце розгляду справи, не знайшов свого підтвердження та є хибним.

Щодо визначення розміру грошових коштів, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 у національній валюті України - гривні, у відповідності до норми ч. 8 ст. 359 ЦПК України, станом на 16 листопада 2015 року курс національної валюти Російської Федерації - рубля до української гривні становить: 1 російський рубель : 0,34606 гривні (189564,86 х 0,34606 =65 600,81).

За таких обставин, ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням вимог процесуального права, а доводи апеляційної скарги є обґрунтованими та такими, що дають підстави для її скасування.

На підставі вищевикладеного, керуючись ч.ч.1,3 ст.303, п.2 ч.2 ст.307, п. 2 ч. 1 ст.312, п. 6 ч. 1 ст.314, ст.315, 317, ч. 1 ст.390, ч.2 ст.394, п.3 ч.3 ст.394, ч. 8 ст. 395, п.2 ч. 2 ст. 396 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Відкритого страхового акціонерного товариства "Інгосстрах" - задовольнити.

Ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 16.07.2015 року - скасувати, постановити нову ухвалу, якою клопотання про надання дозволу на примусове виконання на території України рішення Чертанівського районного суду м. Москви від 19.02.2014 року по справі № 2-148/2014 про стягнення з ОСОБА_3 на користь Відкритого страхового акціонерного товариства "Інгосстрах" грошових коштів в розмірі 189564,86 рублів, що еквівалентно 65 600 гривень 81 копійок.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий у справі: /підпис/ В.А. Чічіль

Судді: /підпис/ С.Ю. Мартєв

/підпис/ Л.М. Хіль

З оригіналом згідно: В.А. Чічіль