У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого - судді Максимчук З.М.,

суддів - Григоренка М.П., Ковальчук Н.М.,

секретар судового засідання - Шептицька С.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 21 вересня 2015 року у справі за скаргою Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» на дії (бездіяльність) державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 21 вересня 2015 року скаргу ПАТ «Креді Агріколь Банк» задоволено. Поновлено пропущений з поважних причин строк для подання скарги. Визнано дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Рівненській області Дудки І.О. про повернення виконавчого документу стягувачу - протиправними. Скасовано його постанову від 29.12.2014 року про повернення виконавчих листів стягувачу. Зобов»язано відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Рівненській області відновити виконавчі провадження по примусовому виконанню виконавчих листів Рівненського міського суду Рівненської області від 09.04.2014 у справі № 569/9162/13-ц відносно боржників ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та вжити всіх законних заходів для своєчасного і повного виконання виконавчих документів у цій справі.

В апеляційній скарзі відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області вказує, що дана ухвала винесена за неповного з»ясування судом обставин, які мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Зазначає, що ПАТ «Креді Агріколь Банк» не повідомив суд, що 10.06.2014 року державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника, копію якої йому направлено та на яку банком надано відповідь.

________________________________________________________________________________

Справа № 569/10930/15-ц Головуючий у суді 1 інстанції - Галінська В.В.

Провадження № 22-ц/787/2141/2015 Суддя-доповідач - Максимчук З.М.

Доводить, що судом першої інстанції не досліджувались матеріали виконавчих проваджень з виконання виконавчих листів № 569/9162/13-ц, виданих 09.04.2014 року Рівненським міським судом.

Просить ухвалу скасувати і прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні скарги.

В запереченні на апеляційну скаргу, ПАТ "Креді Агріколь Банк" просить апеляційну скаргу відхилити, а ухвалу Рівненського міського суду залишити без змін.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, а також вимог, заявлених в суді першої інстанції, правильність застосування судом норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Задовольняючи скаргу ПАТ «Креді Агріколь Банк», суд першої інстанції виходив з того, що стягувачу оригінали виконавчих листів не надіслані та не повернуті. Крім того, головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Рівненській області Дудкою І.О. не було вжито всіх законних заходів для своєчасного і повного виконання виконавчих документів щодо розшуку майна боржника.

З даним висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується, оскільки він відповідає вимогам закону.

За положеннями ст.ст. 383, 387 ЦПК України учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи. За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до статті 124 Конституції України судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Крім того, виконання рішення суду є елементом справедливого судового розгляду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Визначений законодавством принцип обов'язковості виконання судових рішень, ухвалених судами іменем України, реалізовується державними органами, визначеними Законом України «Про державну виконавчу службу», згідно з нормами Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про виконавче провадження» визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

У відповідності до статті 11 Закону «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Відповідно до частини 1 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, 09 квітня 2014 року Рівненським міським судом Рівненської області видано виконавчі листи про солідарне стягнення з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Креді Агріколь Банк» заборгованість по договору в розмірі 448 137, 12 доларів США 12 центів та пеню в розмірі 32657,40 гривень 40 копійок та солідарне стягнення з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Креді Агріколь Банк» витрати по сплаті судового збору в сумі 3441,00 гривень.

05.05.2014 року головним державним виконавцем винесено постанови про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 569/9162/13-ц, виданого 09.04.2014 року Рівненським міським судом Рівненської області.

05.05.2014 року державним виконавцем винесено постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

22.05.2015 року державним виконавцем направлено запити до територіального управління Держгірпромнагляду у Рівненській області, Державної інспекції сільського господарства в Рівненській області, ВДАІ УМВС України в Рівненській області, Головного управління статистики у Рівненській області, Державної податкової служби України - для отримання відомостей щодо майна боржників, джерела отримання доходів боржників - фізичних осіб, номери рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах боржниками - юридичними особами та /або фізичними особами - підприємцями.

10.06.2015 року державним виконавцем винесено постанови про арешт коштів, копії постанов направлено до банківських установ: ПАТ «УкрСиббанк», ПАТ «КредоБанк», ПАТ «Креді Агріколь Банк», ПАТ КБ «ПриватБанк».

Згідно відповідей ПАТ ««УкрСиббанк», ПАТ «Креді Агріколь Банк», ПАТ КБ «ПриватБанк» кошти на рахунках відсутні.

Згідно відповіді ПАТ «КредоБанк» на рахунках наявні кошти в сумі 476, 11 грн, які безспірно списані та розподілені у відповідності до вимог ст.ст. 43, 44 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: відшкодовано витрати на проведення виконавчих дій.

Згідно відповідей Територіального управління Держгірпромнагляду у Рівненській області, Державної інспекції сільського господарства в Рівненській області, ВДАІ УМВС України в Рівненській області, Головного управління статистики у Рівненській області майно за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - відсутнє.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, майно за ОСОБА_4 - відсутнє.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, майно ОСОБА_3 перебуває в іпотеці ВАТ «Укргазбанк», ВАТ «Кредобанк», інше майно (вільне від іпотеки), на яке можливо звернути стягнення ,- відсутнє.

26.12.2014 року державним виконавцем здійснено вихід за місцем проживання боржників для перевірки майнового стану, майна на яке можливо звернути стягнення у боржника не виявлено, про що складений відповідний акт державного виконавця.

29.12.2014 року державним виконавцем винесено постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві у відповідності до п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження».

Державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Статтею 47 Закону України «Про виконавче провадження» встановлений вичерпний перелік підстав для повернення виконавчого документу стягувану.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Спільним наказом МВС України та МЮ України від 25.06.2002 № 607/56/5 затверджено Інструкцію про порядок взаємодії органів внутрішніх справ України та органів державної виконавчої служби при примусовому виконанні рішень судів та інших органів (посадових осіб).

Відповідно до п.п. 2.1 пункту 2 Інструкції працівники органів внутрішніх справ здійснюють привід боржників, у разі нез'явлення їх без поважних причин на виклик державного виконавця з приводу виконання виконавчих документів, до органів державної виконавчої служби за постановами державних виконавців.

Згідно п.п. 4.1. п. 4 Інструкції про привід боржника через органи внутрішніх справ державним виконавцем виноситься постанова, яка затверджується в установленому порядку і скріплюється печаткою.

З оглянутих в Апеляційному суді Рівненської області виконавчих проваджень з виконання виконавчих листів № 569/9161/13-ц, виданих 09.04.2014 року Рівненським міським судом вбачається, що державним виконавцем не виносились постанови про примусовий привід боржників.

Крім того, порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом від 21 січня 1994 р. № 3857-XII "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України".

Положеннями ст. 6 цього Закону встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у таких випадках:

- якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання до виконання зобов'язань або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України (п. 2);

- якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань (п. 5); якщо щодо нього подано цивільний позов до суду - до закінчення провадження у справі (п. 8).

Колегією суддів також встановлено, що державний виконавець не звертався до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржників - фізичних осіб за межі України - до виконання зобов"язань за рішенням. Разом з тим, колегія суддів критично відноситься до пояснень Дудки І.О. в суді апеляційної інстанції про те, що він не звертався до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржників - ОСОБА_4 та ОСОБА_3, оскільки з практики суду першої інстанції вбачається, що суди в основному відмовляють в задоволенні такого обмеження.

Відповідно до ч.1 ст.31 Закону України "Про виконавче провадження" копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

З оглянутих в апеляційному суді виконавчих проваджень також вбачається, що, в порушення вимог ст.31 Закону України "Про виконавче провадження", державним виконавцем боржникам надсилалась копія постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 29.12.2014 року рекомендованим листом, проте без повідомлення про вручення.

У ч. 1 ст.6 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

З огляду на вищезазначене, у державного виконавця не було підстав для застосування п.2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки державним виконавцем не було вчинено всіх передбачених Законом України "Про виконавче провадження" заходів щодо розшуку майна боржників.

Інші доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції також не спростовують.

Виходячи зі змісту ст. 387 ЦПК України, встановивши обґрунтованість скарги, суд правильно визнав оскаржувані рішення, дії та бездіяльність неправомірними і зобов'язав державного виконавця усунути допущені порушення.

З огляду на це, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням вимог закону.

Керуючись ст. ст. 307, 312, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області відхилити.

Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 21 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий : З.М.Максимчук

Судді : М.П.Григоренко

Н.М.Ковальчук