РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

20.01.2015 року Франківський районний суд м.Львова

в складі:

головуючого-судді Лозинського Б.М.

при секретарі- Попик А.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики, суд, -

в с т а н о в и в:

позивач звернувся в суд з позовом до відповідача, уточнивши його, про стягнення суми боргу за договором позики в розмірі 300 доларів США, 3% річних у розмірі 4,81 доларів США, моральну шкоду у розмірі 1000 грн. та судові витрати у розмірі 243, 60 грн.

В обґрунтуванні позовних вимог, покликається на те, що у вересні-жовтні 2013 року ним було продано охоронне обладнання ОСОБА_2 на загальну суму 300 (триста) доларів США. Відповідно до розписки відповідач зобов'язувався повернути вказану суму коштів до 09.07.2014року. З 10.07.2014 року до грудня 2014 року позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогою повернути надані кошти. Разом з тим, відповідач запевняв, що поверне кошти, але не виконав свої зобов'язання по день звернення з даним позовом. Просить позов задоволити.

У судове засідання позивач не з'явився, подав до суду заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задоволити, не заперечує проти проведення судового засідання в порядку заочного розгляду з постановленням заочного рішення. Тому суд вважає, що справу слід слухати у відсутності позивача на підставі наявних у справі доказів в порядку заочного розгляду.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, що стверджується відмітками в журналі реєстрації вихідної кореспонденції суду. У відповідності до ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивач не заперечує.

З'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Судом встановлено, що у вересні-жовтні 2013 року ОСОБА_1 під розписку позичив ОСОБА_2 300 доларів США, які зобов'язувався повернути до 09.07.2014року /а.с.6/.

Згідно з ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

На підтвердження укладеного договору позики, позивач представив суду розписку, копія якої міститься в матеріалах справи /а.с.6/.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно з ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Отже, вказана норма містить імперативний припис виконувати зобов'язання належним чином, тобто вчинити дію, яка є об'єктом зобов'язання у точній відповідності до усіх елементів, які визначають зміст зобов'язання, тобто за предметом, строком, способом та іншими елементами.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, враховуючи усі вищенаведені обставини, суд приходить до висновку, що у зв'язку із неналежним виконанням зобов'язання по договору позики, порушене право позивача підлягає захисту у спосіб, передбачений ст.16 ЦК України, а тому позов слід задоволити. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг в сумі 300 доларів США та 3% річних від простроченої суми за весь час прострочення у розмірі 4,81 доларів США, що в загальному становить 304,81 доларів США.

Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.3 ст.23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

З урахуванням роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України N 4 (з наступними змінами «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди підлягають задоволенню в розмірі 1000 грн., оскільки відповідачем завдано позивачу моральну шкоду, спричинену роздратованістю, переживаннями, занепокоєністю з приводу повернення коштів.

Згідно ст.88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 16, 23, 526, 1046, 1047, 1048 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2, рахунок в доларах США НОМЕР_3 відкритий в ПАТ КБ «Приватбанк») суму боргу за договором позики у розмірі 300 доларів США, 3% річних у розмірі 4,81 доларів США, що в загальному становить 304,81 доларів США.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2, розрахунковий рахунок НОМЕР_4 відкритий в ПАТ КБ «Приватбанк») моральну шкоду у розмірі 1000 грн.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2, розрахунковий рахунок НОМЕР_4 відкритий в ПАТ КБ «Приватбанк») судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 243,60 грн.

На заочне рішення суду може бути подано відповідачем заяву про його перегляд судом, що його ухвалив, протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Львівської області через районний суд.

Рішення виготовлено в нарадчій кімнаті в єдиному примірнику.

Суддя Франківського

районного суду м. Львова: Лозинський Б.М.