Справа № 307/2630/14-ц
Провадження № 2/307/73/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2015 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Бобрушко В.І. при секретарі Баник А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тячів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 національного університету внутрішніх справ до ОСОБА_2, третіх осіб Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення витрат, повязаних з навчанням,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 національний університет внутрішніх справ звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2, третіх осіб Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення витрат, повязаних з навчанням. В позовній заяві представник зазначив, що наказом ОСОБА_1 національного університету внутрішніх справ №405 о/с від 31.07.2008 року відповідача ОСОБА_2 було зараховано до складу курсантів ОСОБА_1 національного університету внутрішніх справ. 11 листопада 2008 року між ОСОБА_1 національним університетом внутрішніх справ, Управління МВС України в Закарпатській області та відповідачем був укладений договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України. Згідно з наказом ОСОБА_1 НУВС від 02.06.2012 року за №215 о/с курсанта 4-го курсу факультету підготовки фахівців для підрозділів слідства та дізнання ОСОБА_1 національного університету внутрішніх справ лейтенанта міліції ОСОБА_2 з 2 червня 2012 року було відраховано зі складу курсантів ОСОБА_1 національного університету внутрішніх справ та відкомандировано для подальшого проходження служби до УМВС України в Закарпатській області. Наказом УМВС України в Закарпатській області від 02.07.2013 року №143 о/с слідчого СВ Тячівського районного відділу УМВС України в Закарпатській області лейтенанта міліції ОСОБА_2 було звільнено з органів внутрішніх справ України за п.64 «ж» (за власним бажанням) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України. Також представник зазначив, що відповідно до п.2.3.6 договору відповідач зобовязаний у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченні навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі відшкодувати фактичні витрати, повязані з його утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком. Згідно з ч.7 ст. 18 Закону України «Про міліцію» особи начальницького складу органів внутрішніх справ, які звільняються із служби протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу Міністерства внутрішніх справ України за власним бажанням відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, повязані з їх триманням у вищому навчальному закладі, в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до розрахунку фактичних витрат, повязаних з утриманням ОСОБА_2 у ОСОБА_1 НУВС, проведеного згідно з вимогами постанови Кабінету Міністрів України від 01.03.2007 року за №313 «Про затвердження Порядку відшкодування особами витрат, повязаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ», їх сума складає 39232 гривні 36 копійок. Згідно з п.4.4 договору у разі відмови особи добровільно відшкодувати витрати, стягнення їх суми здійснюється в судовому порядку.

Просить суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 національного університету внутрішніх справ 39232,36 гривень витрат повязаних з навчанням.

Представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_5 надіслав до суду письмові заперечення, в яких зазначив, що даний позов вони з відповідачем не визнають. Як пояснив йому відповідач ОСОБА_2, позивач ОСОБА_1 НУВС у своїй позовній заяві вказує ціну позову в сумі 39 232,36 гривень, виходячи та посилаючись на додані до матеріалів позовної заяви довідки-розрахунки, згідно з якими, він, будучи курсантом ОСОБА_1 НУВС, впродовж всього навчального періоду, а саме з 2008 по 2012 рік включно, перебував на матеріальному, речовому та продовольчому забезпеченні, тобто проживав в гуртожитку університету і, так би мовити, перебував на його утриманні, у звязку з чим повинен виплатити грошові кошти за комунальні послуги та за прання одягу, а також харчувався за вищевказаний період в столовій університету. Однак, приєднані до матеріалів справи такі довідки не відповідають дійсності, оскільки влітку, а саме у липні 2010 року відповідача ОСОБА_2, як і десятки, сотні інших курсантів університету, примусово було виселено з гуртожитку університету. Як зазначив ОСОБА_2, це мало місце внаслідок низки урядових реформ, які призвели до того, що кількість курсантського складу університету різко збільшено - в чотири рази (за рахунок скорочення філіалів та інститутів ОСОБА_1 НУВС). У звязку з цим, керівництво ОСОБА_1 НУВС примусово виселяло курсантів старших курсів з гуртожитку. До того ж відповідач ОСОБА_2 вважає, що додані до позовної заяви довідки-розрахунки, як доказ для стягнення з нього зазначених у них сум не можуть застосовуватись і приймати їх як письмовий доказ неможливо, через те, що за період з липня 2010 року по червень 2012 року включно він проживав у квартирі в м. Харків, тому не харчувався в столовій університету, а також не проживав у гуртожитку, у звязку з чим не користувався а ні комунальними послугами, а ні послугами з прання одягу. Підтвердженням вказаного доводу є також і надані його сусідами письмовими поясненнями, що занесені ними до нотаріально посвідчених заяв від: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 (мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2 обл.) та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 (з Хмельницької обл. Білогірського р-ну із с. Воробіївка), які ствердили той факт, що вони разом із ОСОБА_2 (відповідачем) і ще з ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, у період з липня 2010 року по червень 2012 рік спільно проживали у м. Харкові в квартирі № 106, що в будинку № 16 на проспекті 50-річчя СРСР. Таким чином, за вказаний період часу позивач безпідставно намагається стягнути відповідні суми з відповідача ОСОБА_2 Разом з тим, позивачем не наданого жодного письмового або іншого виду доказів проживання упродовж липня 2010 року - червня 2012 року відповідача ОСОБА_2 в гуртожитку. Зокрема, позивачем не надано якого-небудь ордеру, договору оренди чи прописки (реєстрації) у гуртожитку відповідача ОСОБА_2 чи то складеного з ним акту прийому-передачі (приймання-передачі) ключів від наданої йому кімнати (квартири, іншої житлової площі) в гуртожитку або яких-небудь накладних. Отож, з врахуванням наведеного вище, можна провести невеликі підрахунки і виходить, що за комунальні послуги відповідач ОСОБА_2 повинен сплатити (згідно з наданими позивачем письмовими розрахунками у табличному виді): 2010 рік: липень - 0,0 грн., серпень -9,55 грн.,вересень - 286,54 грн., жовтень - 296.10 гривень, листопад - 286,54 грн., грудень - 248,34 грн; 2011 рік - січень - 214,10 грн., лютий - 275,73 грн., березень - 307,01 грн., квітень - 297,10 грн., травень - 298,53 грн., червень - 254.56 грн., липень - 0,0 грн., серпень - 10.02 грн., вересень - 300.46 грн., жовтень - 357.85 грн., листопад - 348,1 1 грн., грудень - 359,72 грн.; 2012 рік - січень - 93,09 грн., лютий - 0.0 грн., березень - 0,0 грн., квітень - 0,0 грн., травень - 234.45 грн., червень - 140.89 грн; всього разом - 4 618, 69 гривень ( чотири тисячі шістсот вісімнадцять). Таким чином, позивач просить суд зайво стягнути з відповідача ОСОБА_2 таку значну суму за надавані комунальні послуги, якими він у вказаний період часу не користувався взагалі. При цьому, відповідач ОСОБА_2 відмічає, що цими діями позивач ще у вказаний період часу порушив умови договору № 8214-8сд/3к від 11.11.2008 року про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України (доданий до позову), а саме пункти 2.1.2 та 2.1.3 вищезгаданого договору, згідно з якими той же ОСОБА_1 НУВС зобовязався «створити умови для його навчання...» а також «забезпечити його харчуванням, речовим майном та грошовим утриманням за нормами, затвердженими нормативно-правовими актами МВС України». Під умовами, створеними для його навчання, відповідач ОСОБА_2 розуміє надання безоплатного проживання упродовж всього періоду його навчання у ХНУВС. Однак, такими умовами його в повному обсязі та належно не забезпечено. На думку відповідача, позивач у свою чергу неналежно, а то й взагалі не виконав й інші умови цього Договору, що стосуються фінансових розрахунків з ним. Так, до цього ним віднесено не виконання п. 2.1.6 договору, чим не забезпечено відповідача щорічним інформуванням про розмір фактичних витрат, повязаних із утриманням (доказів такого повідомлення позивачем не надано), як і також не виконано вимоги п. 2.1.8 Договору, за яким після відрахування (закінчення навчання) відповідача, необхідно затвердити розрахунок витрат на його підготовку за весь термін навчання, і при цьому його проведено не у 2012 році (рік відрахування від складу курсантів та відкомандирування для подальшого проходження служби в УМВС України у Закарпатській області, про що видано відповідний наказ), а вже у 2014 році (перед поданням даного позову, факт оформлення у 2014 р. міститься в датах деяких довідок і розрахунків). Стосовно деталізованих (розширених) довідок-розрахунків щодо речового забезпечення і витрат на харчування та щодо комунальних послуг, то в них взагалі не містяться дані про дату їх видачі, оформлення, розрахунку та номеру (порядкового) реєстрації. Відповідач ОСОБА_9 вважає, що після закінчення університету і направленню його на роботу до Тячівського РВ УМВС України в Закарпатській області на посаду слідчого (до слідчого відділення), то при цьому йому повинно було надаватись житло за цим місцем роботи, про те цього не зроблено, у зв'язку із чим йому довелось самостійно винаймати житло в м. Тячів за 400 гривень в місяць (в той час це було майже половина із його заробітної плати, а курс долара по відношенню до гривні у серпні 2008 року становив близько 4,84 грн. за 1 долар США, тобто найм квартири в місяць сягав майже 82 долари). При тому, основною причиною звільнення з ОВС для відповідача ОСОБА_2 стало скрутне матеріальне становище його сімї (батька і матері), адже він являється сином батьків-інвалідів III групи (утв. внаслідок глухонімоти), які всі свої заощадження вимушені були витрачати на утримання свого сина-міліціонера. В результаті цього відповідач за своєю ініціативою просто був змушений звільнитися з посади слідчого СВ Тячівського РВ та шукати більш високооплачувану роботу, оскільки цього потребували інтереси його сімї та його самого. Поряд з цим, як відмітив відповідач ОСОБА_2, сторона позивача не виконала умови Договору в частині надання йому місця роботи, а саме йому надано не постійне місце роботи, а тимчасове - декретне. Підтвердженням цього може слугувати той факт, що у наказі про звільнення відповідача ОСОБА_2 за власним бажанням з органів ОВС (посади слідчого) у запас від 02.07.2013 року за № 143 о/с (копія якого у виді витягу надана позивачем до позову) вказано, що його звільнено із посади слідчого, на якій він перебував на період відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку ОСОБА_10І.). Також зазначив, що, як вбачається з матеріалів справи, стороною позивачів суду не надано (або не предявлено суду) оригінали: договору №8214-8сд/3к від 11.11.2008 року про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України (у додатках до позову зазначений за №2) та оригінал довіреності представника Позивача з повноваження на ведення справи, представництво інтересів і не менш важливе - його право підпису в позовній заяві та її подання до суду. Відсутність належним чином оформлених копій наказів (або їх оригіналів, а не виписок) щодо відповідача ОСОБА_2 матеріали справи не містять, що виключає можливість обєктивно встановити час зарахування його до органів внутрішніх справ та складу курсантів ОСОБА_1 НУВС, а також звільнення з органів МВС. А це все у свою чергу дає підстави для сумнівів в достовірності документарних даних та відомостей, які в них зазначені. Просить в задоволенні позову відмовити (а.с.120-125).

Представник позивача ОСОБА_1 національного університету внутрішніх справ в судове засідання не зявився, так як надіслав до суду заяву про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги підтримує, а тому суд в порядку ст. 169 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_5 в судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на обставини, викладені в поданих письмових запереченнях та просить в задоволенні позову відмовити. На продовження розгляду справи в судове засідання не зявився, хоч про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, а тому суд в порядку ст. 169 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, хоч про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, а тому суд в порядку ст. 169 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Представник УМВС України в Закарпатській області в судове засідання не зявився, так як надіслав до суд заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позову не заперечує, а тому суд в порядку ст. 169 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Треті особи ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання не зявилися, хоч про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, а тому суд в порядку ст. 169 ЦПК України розглянув справу у їх відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що згідно наказу ректора ОСОБА_1 національного університету внутрішніх справ від 31.07.2008 року за №405о/с ОСОБА_2 прийнято на службу в органи внутрішніх справ і зараховано курсантом 1-го курсу до навчально-наукового інституту підготовки фахівців для підрозділів слідства та дізнання за спеціальністю 6.060100 «Правознавство» ОСОБА_1 національного університету внутрішніх справ з 16 серпня 2008 року, та присвоєно йому спеціальне звання «рядовий міліції» (а.с.6).

11 листопада 2008 року між ОСОБА_1 національним університетом внутрішніх справ, УМВС України в Закарпатській області та ОСОБА_2 було укладено договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України №8214-08сд/3к (а.с.4-5).

На підставі наказу ректора ОСОБА_1 національного університету внутрішніх справ від 02.06.2012 року за №215о/с курсанта 4-го курсу факультету підготовки фахівців для підрозділів слідства та дізнання ОСОБА_1 національного університету внутрішніх справ ОСОБА_2 з 2 червня 2012 року відраховано зі складу курсантів та відкомандировано до УМВС України в Закарпатській області (а.с.7).

Наказом начальника УМВС України в Закарпатській області від 02.07.2013 року за №143о/с відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України звільнено з органів внутрішніх справ у запас із поставленням на військовий облік за п.64«ж» (за власним бажанням) лейтенанта міліції ОСОБА_2, слідчого (на період відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею 3-ох річного віку ОСОБА_10І.) слідчого відділення Тячівського районного відділу УМВС України в Закарпатській області, з 5 липня 2013 року, вислуга років на день звільнення в органах внутрішніх справ у календарному обчисленні складає 4 роки 10 місяців 19 днів (а.с.8).

Відповідно до довідки-розрахунку витрат, повязаних з утриманням курсанта ОСОБА_2 у ОСОБА_1 національному університеті внутрішніх справ від 11.03.2014 року за №4/373, виданої відділом фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ОСОБА_1 національного університету внутрішніх справ, витрати, повязані з утриманням курсанта ОСОБА_2 у зазначеному навчальному закладі становлять 39232,36 гривень, з яких 13193,62 гривень - грошове забезпечення, 13455,94 гривень - продовольче забезпечення, 2961,17 гривень, - речове забезпечення, 9621,63 гривень - вартість житлово-комунальних послуг і спожитих енергоносіїв (а.с.9).

В довідці від 07.03.2014 року за №4/342, виданої відділом фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ОСОБА_1 національного університету внутрішніх справ, зазначено, що ОСОБА_2 дійсно навчався в ОСОБА_1 національному університеті внутрішніх справ на посаді курсанта та зазначено його щомісячне грошове забезпечення за період 2008-2012 років, яке становить 13193,62 гривень (а.с.10).

В довідці-розрахунку про відшкодування витрат по відділенню речового забезпечення курсанта ФПФС, рядового міліції ОСОБА_2, який навчався у ОСОБА_1 НУВС в період 2008-2012 років, зазначені щорічні витрати на його речове забезпечення, які становлять 2961,17 гривень (а.с.11).

Довідкою-розрахунком витрат на харчування стверджуються витрати на харчування рядового міліції ОСОБА_2 за період 2008-2012 років, які становлять 13455,94 гривень (а.с.12).

Відповідно до розрахунків наданих комунальних послуг випускник ОСОБА_1 НУВС ОСОБА_2 за період 2008-2012 років має заборгованість по наданих житлово-комунальних послугах і спожитих енергоносіїв в розмірі 9621,63 гривень, зокрема за 2008-2009 роки - 2463,75 гривень, за 2009-2010 роки 2539,17 гривень, за 2010-2011 роки 2774,12 гривень, за 2011-2012 роки 1844,59 гривень (а.с.12-14).

Згідно наказів ректора ОСОБА_1 національного університету внутрішніх справ від 31.08.2009 року за №341, від 31.08.2010 року за №375, від 30.08.2011 року за №450 в тому числі рядового міліції ОСОБА_2 було переведено на наступні курси навчання та зазначена загальна сума витрат на його утримання, зокрема, 7412,31 гривень (по наказу від 31.08.2009 року за №341), 12550,96 гривень (по наказу від 31.08.2010 року за №375), 13563,26 гривень (по наказу від 30.08.2011 року за №450) (а.с.69-77).

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В судовому засіданні встановлено, що умовами розділу «Обовязки Сторін» договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України №8214-08сд/3к від 11.11.2008 року, укладеного між позивачем та ОСОБА_2, зокрема пунктами 2.1.1, 2.1.2, 2.1.3, передбачено, що університет забезпечує відповідача теоретичною та практичною підготовкою, створює умови для навчання, забезпечує харчуванням, речовим майном, грошовим утриманням за нормами, затвердженими нормативно-правовими актами МВС України.

В п.2.3.6 даного Договору зазначено, що у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченні навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, передбаченими п.3 цього договору (п.п.3.1., 3.2. дострокове розірвання договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України у звязку з небажанням особи продовжувати навчання або порушенням нею дисципліни; відмова від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання), особа повинна відшкодувати фактичні витрати, повязані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком.

Відповідно до ч. 7 ст. 18 Закону України «Про міліцію», в редакції яка діяла станом на 5 липня 2013 року, особи начальницького складу органів внутрішніх справ, які звільняються із служби протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу Міністерства внутрішніх справ України за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, установленому Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_2 був звільнений з органів внутрішніх справ за власним бажанням, пропрацювавши лише з 02.06.2012 року по 05.07.2013 року, тобто строк, менший за встановлений трирічний термін.

Згідно п.4.1 Договору відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, повязаних з грошовим, продовольчим та речовим забезпеченням, оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв.

Відповідно до п.14 Порядку працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.1996 року за №992, яка діяла на момент вступу ОСОБА_2 до університету, у разі неприбуття молодого фахівця за направленням або відмови без поважної причини приступити до роботи за призначенням, звільнення його з ініціативи адміністрації за порушення трудової дисципліни, звільнення за власним бажанням протягом 3-х років випускник зобовязаний відшкодувати у встановленому порядку до державного бюджету вартість навчання та компенсувати замовникові всі витрати.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29 березня 2002 року за №426 «Про норми харчування військовослужбовців Збройних Сил, інших військових формувань та Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації, осіб рядового, начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту» визначені норми харчування військовослужбовців Збройних Сил, інших військових формувань та Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації, осіб рядового, начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту.

Відповідно до п. 2.1.2 Порядку розрахунку витрат, пов'язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, затвердженого наказом Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України, від 16.07.2007 №419/831/240/605/537/219/534, витратами на продовольче забезпечення є витрати, пов'язані із забезпеченням курсанта продовольством згідно з нормами харчування.

Пунктом 2.1.2.1 зазначеного Порядку розрахунку витрат передбачено, що для курсантів, які підпадають під дію пункту 5 Порядку, утримання проводиться на підставі довідки-розрахунку. складеної начальником продовольчої служби, за визначений період навчання (у тому числі перебування на стажуванні, на лікуванні, на польовому виході тощо, за винятком терміну перебування у відпустках). У довідці-розрахунку відображається кількість діб перебування на харчуванні та фактична його вартість, яка підраховується на підставі відповідних норм харчування.

Відповідно до Наказу МВС України від 20 вересня 1996 року за №684 «Про забезпечення продовольчими пайками осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, військовослужбовців внутрішніх військ, курсантів та слухачів навчальних закладів системи МВС України» для курсантів передбачається на добу безкоштовне триразове харчування в їдальнях закладу освіти, яке виготовляється згідно з калькуляцією, що затверджується керівництвом вищого навчального закладу після перевірки її лікарем за асортиментом та калорійністю.

Наказом МВС України від 13 червня 1995 року за №438 передбачені норми забезпечення майном продовольчої служби, у яких перелічені необхідне обладнання їдалень, посуд, майно для харчування слухачів та курсантів. Поставлення на продовольче забезпечення, зняття з нього здійснюються на підставі продовольчих атестатів або, якщо в органі внутрішніх справ не передбачено їх видачу, запису у грошовому атестаті про виплату компенсації замість продовольчого пайка.

Згідно з п. 2.1.3 Порядку розрахунку витрат витратами на речове забезпечення є витрати, пов'язані із забезпеченням курсанта речовим майном згідно з нормами забезпечення та лазне-пральними послугами. Для курсантів, які підпадають під дію пункту 5 Порядку, утримання провадиться на підставі довідки-розрахунку, складеної начальником речової служби, про вартість фактично отриманого речового майна та лазне-прального забезпечення

Пунктом 2.1.1 Порядку розрахунку витрат визначено, що витратами на грошове забезпечення є отримане курсантом щомісячне грошове забезпечення за весь період навчання. Щомісячне грошове забезпечення визначається з посадового окладу та додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу та надбавки), передбачених чинним законодавством для цієї категорії військовослужбовців. Фактичні дані беруться з розрахункових відомостей та інших передбачених документів, що підтверджують виплату щомісячного грошового забезпечення курсанту.

Згідно з п.3 Наказу МВС України від 31.12.2007 за №499 «Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ» грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Відповідно до пункту 2.1.6 Порядку розрахунку витрат до спожитих курсантом ВНЗ комунальних послуг та енергоносіїв належать тепло, гаряча та холодна вода, водовідведення та електроенергія. Розрахунок здійснюється виходячи з середнього обсягу споживання на одного курсанта за добу: тепла та гарячої води - 0,0134 ГКал; води та водовідведення - 0,2074 куб. м; електроенергії - 2,56 кВт/г. При проведенні розрахунків застосовуються тарифи, що встановлені для бюджетних установ і діють у місцевості, в якій розташований ВНЗ, у відповідному навчальному році.

Пунктом 2.2 Порядку розрахунку витрат передбачено, що після закінчення навчального року у наказі начальника ВНЗ про переведення курсантів на наступний курс навчання проти прізвища кожного курсанта проставляється загальна сума його утримання за цей рік відповідно до розрахунків, визначених пунктом.

В п.1 Порядку відшкодування особами витрат, повязаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 березня 2007 року за №313, зазначено, що цей Порядок визначає механізм відшкодування особами, які навчалися за державним замовленням у вищих навчальних закладах МВС (далі - особи), витрат, пов'язаних з їх утриманням у таких закладах (далі - витрати), у разі: 1) дострокового розірвання договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС (далі - навчальний заклад) через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість; 2) відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ після закінчення навчального закладу; 3) звільнення осіб начальницького складу органів внутрішніх справ із служби протягом трьох років після закінчення навчального закладу за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни.

Пунктом 3 Порядку відшкодування особами витрат передбачено, що витрати відшкодовуються згідно з договором про підготовку фахівця в навчальному закладі, який укладається між навчальним закладом, головним управлінням або управлінням МВС та особою.

Згідно до ст.60 цього Кодексу кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

А згідно до ст. ст. 58, 59 цього Кодексу докази повинні бути належними і допустимими.

Оцінивши в сукупності надані докази, суд вважає, що надані позивачем розрахунки фактичних витрат, повязаних з утриманням рядового міліції ОСОБА_2 у ОСОБА_1 національному університеті внутрішніх справ за період 2008-2012 років, а саме довідка-розрахунок витрат, повязаних з утриманням курсанта ОСОБА_2 у ОСОБА_1 національному університеті внутрішніх справ від 11.03.2014 року за №4/373, довідка від 07.03.2014 року за №4/342 щодо щомісячного грошового забезпечення ОСОБА_2 за період 2008-2012 років, довідка-розрахунок про відшкодування витрат по відділенню речового забезпечення курсанта ФПФС, рядового міліції ОСОБА_2, який навчався у ОСОБА_1 НУВС в період 2008-2012 років, довідка-розрахунок витрат на харчування рядового міліції ОСОБА_2 за період 2008-2012 років, розрахунок наданих комунальних послуг ОСОБА_2 за період 2008-2012 років, - розраховані відповідно до Порядку розрахунку витрат, пов'язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, підтверджують розмір фактичних витрат на утримання ОСОБА_2, здійснені уповноваженими на те посадовими особами, а тому є належними та допустимими доказами.

Суд не бере до уваги доводи представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_5 щодо не проживання відповідача в гуртожитку в період 2010-2012 року та не користування ним в цей період послугами по харчуванню та комунальними послугами, з посиланням як на докази копії нотаріально-посвідчених заяв ОСОБА_6 від 2 лютого 2015 року та ОСОБА_7 від 3 лютого 2015 року (а.с.126, 127), в яких вони зазначають, що в період з липня 2010 року по червень 2012 року разом з ОСОБА_2 не проживали в розташуванні університету, так як проживали в квартирі, оскільки зазначені заяви не є належними та допустимими доказами, при цьому представник відповідача в судовому засіданні не заявляв клопотання про допит в суді як свідків ОСОБА_6 ОСОБА_7, які підписали зазначені заяви.

Крім того, суд констатує, що сам факт проживання ОСОБА_2 за межами університету ще не є підставою для відмови позивачу у стягненні витрат, понесених на забезпечення курсанта харчуванням, оскільки при формуванні калькуляції на харчування, пайок розраховувався і на відповідача незалежно від того проживав він на території університету чи ні.

Також, суд зазначає, що відповідачем чи його представником в судовому засіданні не надано належних доказів щодо звернення ОСОБА_2 під час навчання з відповідною заявою щодо зняття його з продовольчого забезпечення та, у звязку з цим, його зняття з продовольчого забезпечення.

Крім цього, відповідачем чи його представником в судовому засіданні не надано належних доказів щодо оскарження у встановленому законом порядку розміру витрат, які були витрачені у звязку з навчанням відповідача у ОСОБА_1 національному університеті внутрішніх справ.

На думку суду, не заслуговують до уваги також доводи представника відповідача щодо відмови в позові у звязку з не виконанням позивачем пунктів 2.1.6 та 2.1.8 договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України від 11 листопада 2008 року №8214-08сд/3к, а саме щодо зобовязання позивача щорічного інформування відповідача про розмір фактичних витрат, повязаних з його утриманням, та щодо затвердження розрахунку фактичних витрат після на підготовку відповідача за весь термін навчання після закінчення навчання, та порушення позивачем інших умов договору, оскільки відповідно до п.5.2 зазначеного договору це є підставою для дострокового розірвання договору.

Враховуючи наведене, суд вважає, що відповідач ОСОБА_2, у звязку з його звільненням з органів внутрішніх справ за власним бажанням протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу Міністерства внутрішніх справ України, зобовязаний відшкодувати на користь ОСОБА_1 національного університету внутрішніх справ 39232,36 гривень витрат, які були витрачені у звязку з його навчанням в даному закладі, а тому позов слід задовольнити та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 національного університету внутрішніх справ 39232,36 витрат, повязаних з навчанням,

Судові витрати в частині сплати судового збору слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 60, 169, 209, 213-215, 224-226 ЦПК України, п.14 Порядку працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.1996 року за №992, Постановою Кабінету Міністрів України від 29 березня 2002 року за №426 «Про норми харчування військовослужбовців Збройних Сил, інших військових формувань та Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації, осіб рядового, начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту», п. 2.1.1., 2.1.2, 2.1.2.1, 2.1.3, 2.1.6, 2.2. Порядку розрахунку витрат, пов'язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, затвердженого наказом Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України, від 16.07.2007 №419/831/240/605/537/219/534, п.3 Наказу МВС України від 31.12.2007 за №499 «Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ», п. 1, 3 Порядку відшкодування особами витрат, повязаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 березня 2007 року за №313, ст. 526 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 національного університету внутрішніх справ 39232 (тридцять дев»ять тисяч двісті тридцять дві) гривні 36 копійок витрат, повязаних з навчанням, 392 гривні 33 копійки сплаченого судового збору.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Г о л о в у ю ч и й: ОСОБА_11