Справа № 640/6748/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2015 року

Київський районний суд м. Харкова:

головуючий суддя Золотарьова Л.І.

за участю секретаря - Бломберус С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ТОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

06.04.2015 року ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулося поштою з позовом, в якому просить стягнути з солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором від 17.09.2007 року у сумі 233 428 грн. 27 коп. та судовий збір у розмірі 2334 грн. 28 коп.

В своїх доводах посилається на те, що 17.09.2007 року між банком ПАТ «АК Промінвестбанк» та відповідачем укладений кредитний договір, за яким позичальнику надано кредит 585 000 грн. строком до 14.09.2027 року зі сплатою 14,5% річних. З метою забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором між «АК Промінвестбанк» та відповідачем 17.09.2007 року укладено договір поруки, за яким остання поручилася в повному обсязі за виконання кредитних зобовязань позичальником. 17.12.2012 року між ПАТ «АК Промінвестбанк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» уклали договір про відступлення права вимоги, за яким відповідно до ст.ст. 514, 516 ЦК України право вимоги за кредитним договором та договором поруки від 17.09.2007 року набув ТОВ «Кредитні ініціативи». Відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором, однак умов кредитного договору належним чином не виконав. До теперішнього часу боржниками заборгованість за кредитом не погашена.

В судове засідання представник позивача ТОВ «Кредитні ініціативи» не зявився, про час та місце судового розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином неодноразово, причини неявки не повідомив. Надав заяву про розгляд справи у його відсутність (а.с. 44).

Представник ОСОБА_1 ОСОБА_3 позов не визнала повністю, просила у задоволенні позовних вимог відмовити, зазначила, що ОСОБА_1 протягом 2007-2013 рр. сплатила банку в рахунок погашення кредитної заборгованості 852 324 грн. 15 коп., що підтверджується квитанціями. З урахуванням здійснених платежів станом на 01.01.2014 року у ОСОБА_1 відсутня кредитна заборгованість. Залишок кредиту в сумі 190000 грн., який зазначений в рахунку заборгованості ТОВ «Кредитні ініціативи», спростовується таблицею «перелік кредитних договорів».

Відповідач ОСОБА_2 не з'явилася, про день та місце слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином, причину неявки суду не сповістила.

Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до кредитного договору №К-12/3295 від 17.09.2007 року укладеного між ПАТ «АК Промінвестбанк» та ОСОБА_1, банк надав позичальнику кредит у розмірі 585 000 грн. строком до 14.09.2027 року зі сплатою 14,5% річних на придбання, ремонт та облаштування квартири.

Згідно з п. 3.3 договору, проценти за користування кредитом нараховуються банком щомісячно в останній робочий день місяця, за період з першого по останній день звітного місяця. У випадку прострочення позичальником зобовязань по погашенню одержаного кредиту, проценти за користування ним продовжують нараховуватись відповідно до п. 3.3 договору.

Комісійна винагорода за управління кредитними коштами нараховується Банком щомісячно в останній день звітного місяця в розмірі 0,1% від кредитної заборгованості на дату нарахування.

З метою забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором №К-12/3295 від 17.09.2007 року, між ПАТ «АК Промінвестбанк» та ОСОБА_2 укладено договір поруки №П-12/3298, за яким остання поручилася в повному обсязі за виконання позичальником ОСОБА_1 кредитних зобовязань.

17.12.2012 року між ПАТ «АК Промінвестбанк» (первісним кредитором) та ТОВ «Кредитні ініціативи» (новий кредитор) укладено договір про відступлення права вимоги (а.с.27-37).

Згідно з п. 2.1 договору, первісний кредитор передає (відступає), а новий кредитор приймає кредитний портфель та зобовязується сплатити за нього первісному кредиторові грошову винагороду.

Відповідно до Витягу з Додатку №1 до договору про відступлення права вимоги від 17.12.2012 року, ТОВ «Кредитні ініціативи» набув права первісного кредитора за кредитним договором №К-12/3295 від 17.09.2007 року, за яким боржником є ОСОБА_1, та зазначена заборгованість станом 17.12.2012 року: основна непогашена строкова сума кредиту 404 492,58 грн., основа непогашена прострочена сума кредиту 4876 грн., сума нарахованих, але не сплачених строкових процентів 135 226,49 грн. (а.с. 38)

15.01.2015 року ТОВ «Кредитні ініціативи» направив письмові вимоги про погашення суми кредитної заборгованості у розмірі 226 110 грн. 56 коп. (а.с.22-26)

В позовній заяві позивач зазначає, що заборгованість за кредитним договором станом на 01.03.2015 року за відповідачем наявна загальна заборгованість у сумі 233 428 грн. 27 коп., що включає заборгованість за: кредитом 190 734 грн. 07 коп., відсотками 34 475 грн. 80 коп., комісією 2 860 грн. 95 коп., пенею за останній рік 5 357 грн. 45 коп. (а.с. 1-2)

Зазначаючи вказану заборгованість, позивач посилається на розрахунок заборгованості за кредитом (а.с. 21)

Як вбачається з вказаного розрахунку (рядок №1), станом на 17.12.2012 року (раніше період нарахувань відсутній) вказано у колонці «відсотки за користування; заборгованість» - 135 226,49 грн., «комісія за обслуговування; заборгованість» - 10 050,23 грн., пеня відсутня;

позичальником сплачено 20.02.2013 року 10000 грн., 27.06.2013 року 160 000 грн., з 06 по 13 листопада 2013 року 260 000 грн.;

у колонці «тіло кредиту» до сплати за 01.11.2013 року та 01.12.2013 року зазначено заборгованість 218 634,51 грн., та 01.12.2013 року погашено повністю тіло кредиту 218 634,51 грн. (тобто тіло кредиту становить 00 грн.)

у колонці «відсотки за користування кредитом» до сплати (к.№11) за період з 17.12.2012 року по 01.12.2013 року нараховано заборгованість 190 202,84 грн., погашено (к.№12) - 190 202,84 грн. (тобто відсотки за користування кредитом становить 00 грн.)

у колонці «комісія за обслуговування кредиту» до сплати (к.№14) за період з 17.12.2012 року по 01.12.2013 року нараховано заборгованість 14744,03 грн., погашено (к.№15) - 14744,03 грн. (тобто комісія за обслуговування кредиту становить 00 грн.)

у колонці «пеня» до сплати (к.№17) за період з 01.03.2013 року по 01.12.2013 року нараховано заборгованість - 6418,62 грн., погашено (к.№118) - 6418,62 грн. (тобто пеня становить 00 грн.)

Таким чином, станом на 01.12.2013 року відповідачем була погашена повністю заборгованість за тілом кредиту, відсотками за користування кредитом, комісією за обслуговування кредиту, пенею.

Разом з тим, з 01.12.2013 року позивач почав нараховувати відсотки та комісію, а з 01.01.2014 року - й пеню.

Вказуючи, що заборгованість за кредитом («залишок кредиту») становить 190 734,07 грн., позивач не надає жодного розрахунку такої заборгованості, за який період ця сума нарахована та просто констатує цю суму, при цьому, ця сума заборгованості у рядках та стовпцях таблиці не значиться.

Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Вказані норми ЦПК України закріплюють змагальність та диспозитивність цивільного процесу.

Вимогами ст.ст. 59, 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування; належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Без надання позивачем належних та допустимих доказів, суд позбавлений можливості зясувати необхідні обставини по справі, оскільки рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях.

Ухвалою суду від 05.06.2015 року було визнано потрібною явку в судове засідання представника ТОВ «Кредитні ініціативи» для дачі особистих пояснень для зясування обставин справи, оскільки незрозуміло як нараховувалась позивачем заборгованість, оскільки відповідачкою вже була погашена заборгованість за кредитним договором (а.с. 101). Вказану ухвалу позивач отримав 15.06.2015 року, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення (а.с. 104). 02.07.2015 року представник ТОВ «Кредитні ініціативи» надала через канцелярію суду клопотання про відкладення розгляду, ознайомлення з матеріалами справи. 02.07.2015 року представник ознайомилась (а.с. 109).

Після визнання явки представника позивача обовязковою, позивач в судові засідання 05.06.2015, 02.07.2015, 27.07.2015, 01.10.2015, 23.10.2015 року не зявлявся.

При цьому, в матеріалах справи є клопотання позивача про розгляд справи у його відсутність на підставі наявних доказів та матеріалів (а.с. 44)

Участь у судовому засіданні позивача це право сторони, а не його обовязок.

Разом з тим, надаючи клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, він усвідомлював наслідки подання такої заяви та здійснення судового розгляду за його відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Суд максимально сприяв позивачеві у прийнятті участі у судовому розгляді справи, неодноразово відкладаючи розгляд справи для участі представника позивача, визнаючи явку представника позивача обовязковою, відкладаючи розгляд справи за заявою представника позивача та надаючи можливість ознайомитися з матеріалами справи, де містяться письмові заперечення проти позовних вимог представника відповідача (а.с. 59-97).

Однак, заявляючи вимоги щодо стягнення кредитної заборгованості, позивачем не надано належних та допустимих доказів щодо виникнення такої суми заборгованості, не вказано періоду виникнення заборгованості («залишок кредитку») у розмірі 190 734,07 грн. та чи включає ця сума складові заборгованості (відсотки, комісію, пеню); при цьому за період, який вказаний позивачем та за який нараховується заборгованість, відповідачем погашена вказана заборгованість у сумі 430000 грн. та станом на 01.12.2013 року нарахована заборгованість за вказаний період була погашена, тому необґрунтованим є подальше нарахування (з 01.12.2013 року) відсотків та комісії, а з 01.01.2014 року й пені.

Отже вбачається, що станом на 01.12.2013 року відповідачем були виконані зобовязання щодо сплати кредитної заборгованості, оскільки протилежне не доведено позивачем, а в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на спростування цих обставин, оскільки в протилежному випадку рішення щодо стягнення кредитної заборгованості ґрунтуватиметься на припущеннях, що суперечить вимогам ст. 60 ЦПК України.

Ухвалюючи рішення, суд враховував принципи змагальності та диспозитивності цивільного процесу, неможливість ухвалення рішення на припущеннях, тривалість розгляду справи в суді (з 23.04.2015 року), обізнаність позивача про судові засідання, відсутність будь-яких перешкод чи поважних причин ненадання позивачем до суду належних та допустимих доказів для підтвердження обставин, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін, виникає спір. Також, суд враховував вимоги ч. 3 ст. 27 ЦПК про те, що особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої права й виконувати процесуальні обов'язки.

Без надання позивачем належних та допустимих доказів, суд позбавлений можливості зясувати необхідні обставини по справі, оскільки рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі викладеного, оцінивши належність, допустимість, достатність доказів в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором від 17.09.2007 року у сумі 233 428 грн. 27 коп. не підлягають задоволенню у звязку з їх недоведеністю.

Враховуючи, що у задоволенні позовних вимог позивачу відмовлено, судовий збір у розмірі 2334 грн. 28 коп. з відповідачів стягненню не підлягає.

Суд постановляє рішення в межах заявлених позивачем вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 58-60, 88, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 526, 530, 543, 554, 1054 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ТОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 17.09.2007 року відмовити за недоведеністю.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через районний суд шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом 10 днів з дня його проголошення. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий -