АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________
Справа №636/4147/14. Головуючий 1 інст.: - Гуменний З.І.
Провадження №22-ц/790/3237/15. Суддя-доповідач: - Кокоша В.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2015 року. Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді: - Кокоші В.В.,

суддів: - Бобровського В.В., Пшенічної Л.В.,

при секретарі: - Лашаковій Д.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 діючого у власних інтересах та інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_7 на рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 11 березня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_6 діючого у власних інтересах та інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_7, 3-особа: орган опіки та піклування Кам'яноярузької сільської ради Чугуївського району Харківської області - про усунення перешкод у користуванні житловим будинком та вселення,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року ОСОБА_8 звернулася в суд із вказаним позовом.

В обґрунтування своїх вимог зазначала, що згідно договору купівлі-продажу від 15 листопада 2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Чугуївського РНО Харківської області Царьовою І.М. за р. №2166, вона є власником житлового будинку АДРЕСА_1

Наприкінці 2008 року, після розірвання шлюбу між нею та ОСОБА_6, останній вигнав її з будинку та заборонив заходити до нього, у зв'язку з чим вона змушена була тимчасово поселитися у своєї матері в м. Харкові.

Протягом 2009-2013 років вона неодноразово намагалася вселитися до будинок, але відповідач не пускав її навіть на подвір'я будинку, а згодом завів на подвір'ї собаку і вона була повністю позбавлена можливості зайти до двору.

ЇЇ неодноразові звернення з заявами до Чугуївського РВ ГУМВС України в Харківській області про захист її прав результату не дали.

З метою отримання грошових коштів для найму житла вона 7 грудня 2012 року направила ОСОБА_6 пропозицію щодо укладення з нею договору оренди її житлового будинку, однак відповідач відповіді їй не надав.

Діями відповідача порушуються її майнові права та право користування житловими приміщеннями будинку, що спонукає її звернутися з позовом до суду.

Посилаючись на вказані обставини та ст. ст. 317, 319, 321 ЦК України ОСОБА_8 просила суд усунути їй перешкоди у праві користуванні житловим будинком АДРЕСА_1, Чугуївського району Харківської області та вселити її до вказаного будинку.

Відповідач ОСОБА_6 діючий у власних інтересах та інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, позов не визнав.

При цьому посилався на те що, ніяких перешкод позивачці у користуванні спірним житловим будинком він не чинив. ОСОБА_8 добровільно покинула житловий будинок, при цьому вивезла все майно та живність. Він мешкає у будинку разом із неповнолітнім сином, позивачка з дитиною не спілкується протягом 6 років, аліменти сплачує не регулярно, навчанням сина не цікавиться, а тому дитина її не сприймає як матір. Представник органу опіки та піклування Кам'яноярузької сільської ради Чугуївського району Харківської області позов не визнав.

При цьому не спростовував факт, що ОСОБА_8 має всі права на проживання у будинку, який належить їй на праві приватної власності, однак у будинку мешкає її неповнолітній син разом з батьком і, оскільки дитина протягом 6 років не спілкувалася з матір'ю, то є недоцільним вселення позивачки у будинок, тому що це може негативно впливати на духовний та моральний розвиток дитини.

Рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 11 березня 2015 року позов задавлено частково.

Вселено ОСОБА_8 у житловий будинку АДРЕСА_1

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_8 в повному обсязі.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи частково позов, суд виходив з того, що позивачка є співвласником спірного житлового будинку, однак не має змоги використовувати його за призначенням, оскільки відповідач створює їй у цьому перешкоди.

Такий висновок суду відповідає нормам матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Згідно з положенням ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 156 ЖК України передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також ст. 405 ЦК України.

Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Право членів сім'ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім'ї якого вони є. Із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів сім'ї.

З матеріалів справи вбачається, що з 18 березня 2000 року по 28 жовтня 2008 року ОСОБА_8 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6

Від сумісного проживання ОСОБА_8, ОСОБА_6 мають неповнолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з відповідачем по справі та на утримання якого ОСОБА_8 сплачує аліменти за рішенням суду.

15 листопада 2001 року ОСОБА_8 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Чугуївського РНО Харківської області Царьовою І.М. за р. № 2166, придбала у власність житловий будинок АДРЕСА_1, Чугуївського району Харківської області, який зареєструвала у КП «Чугуївське МБТІ» (а. с. 6, 7).

Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 18 серпня 2014 року задавлено позов ОСОБА_6, який діяв в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_7 до ОСОБА_10, 3-особи: ОСОБА_11, ОСОБА_12, приватний нотаріус Чугуївського РНО Харківської області Царьова І.М. про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку та визнання права власності на частину будинку.

Визнано частково недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1, Чугуївського району Харківської області, посвідчений 15 листопада 2001 року приватним нотаріусом Чугуївського РНО Харківської області Царьовою І.М. за р. №2166.

Визнано за неповнолітнім ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на 1/3 частину житлового будинку АДРЕСА_1, Чугуївського району Харківської області, що належить ОСОБА_8 на підставі договору купівлі-продажу від 15 листопада 2001 року (а. с. 61-65).

Таким чином, спірний житловий будинок належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_8 та її неповнолітньому сину ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно копії довідки Кам'яноярузької сільської ради Чугуївського району Харківської області №465 від 2 липня 2013 року у будинку АДРЕСА_1, Чугуївського району Харківської області зареєстровані: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_11 (а. с. 8).

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_8 зареєстрована в АДРЕСА_1 з 30 січня 2002 року по теперішній час, однак з кінця 2008 року в ньому не проживає через неприязні стосунки з колишнім чоловіком ОСОБА_6 (а. с.34)

На протязі 2011-2013 років ОСОБА_8 неодноразово зверталася до Чугуївського РВ ГУМВС України в Харківській області з заявами про перешкоджання їй ОСОБА_6 у користуванні житловим будинком АДРЕСА_1, Чугуївського району Харківської області, що стверджується залученим до справи листами Чугуївського РВ ГУМВС України в Харківській області, постановами про відмову у порушенні кримінальних справ (а. с. 9-14, 17, 43).

В судовому засіданні апеляційної інстанції відповідач ОСОБА_6 не спростовував, що позивачка не має змоги потрапити до спірного житлового будинку, оскільки у неї відсутні ключі від дверей будинку та зазначив, що він заперечує щодо проживання позивачки у житловому будинку.

Наведене вище свідчить, що ОСОБА_8, яка є співвласником житлового будинку, не має змоги проживати в ньому та використовувати його за призначенням через створення перешкод зі сторони колишнього чоловіка ОСОБА_6

За таких обставин, суд першої інстанції правильно дійшов висновку про порушення прав позивачки на користування належним їй на праві власності майном та обґрунтовано вселив її до спірного будинку.

Вирішуючи спір, суд з'ясував дійсні обставини справи, перевірив доводи та заперечення сторін, дослідив надані ними докази, дав їм належну оцінку та ухвалив законне й обґрунтоване рішення.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 про те, суд першої інстанції не звернув увагу на той факт, що насправді з будинку ОСОБА_8 з'їхала по своїй волі у серпні 2008 року, покинувши в першу чергу малолітнього сина, не можуть бути прийняті до уваги колегією суддів.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Позивачка ОСОБА_8 є співвласником спірного житлового будинку, а тому має право на володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_6, не є суттєвими та висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. ст. 308, 313, п. 1 ч.1 ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 діючого у власних інтересах та інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_7 - відхилити.

Рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 11 березня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання н ею законної сили.

Головуючий:

Судді: