Ухвала

іменем україни

28 січня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Амеліна В.І., Гончара В.П.,

Остапчука Д.О., Савченко В.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки, за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи» на рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 05 грудня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 25 лютого 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2013 року товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи» (далі - ТОВ «Кредитні Ініціативи») звернулось до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що 05 жовтня 2005 року між закритим акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (далі - ЗАТ «АКПІБ») та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 03-538, за яким останній отримав кредит у розмірі 31 500 дол. США зі сплатою процентів в розмірі, строки та на умовах, передбаченими договором. На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 05 жовтня 2005 року між ЗАТ «АКПІБ» та ОСОБА_3 було укладено договір іпотеки, на підставі якого ОСОБА_3 передав в іпотеку банку квартиру № 110 загальною площею 65,6 кв. м, житловою площею 38,3 кв. м, розташовану в будинку АДРЕСА_1. 17 грудня 2012 року між публічним акціонерним товариством «АКПІБ» (далі - ПАТ «АКПІБ»), який є правонаступником ЗАТ «АКПІБ», та ТОВ «Кредитні Ініціативи» було укладено договір відступлення права вимоги за кредитними договорами, в тому числі і за кредитним договором від 05 жовтня 2005 року № 03-538. Також 17 грудня 2012 року між ПАТ «АКПІБ» та ТОВ «Кредитні Ініціативи» було укладено договір відступлення права вимоги за договорами забезпечення, в тому числі і за договором іпотеки від 05 жовтня 2005 року, укладеним між ЗАТ «АКПІБ» та ОСОБА_3

ОСОБА_3 належним чином зобов'язання за кредитним договором не виконує, у зв'язку з чим станом на 31 липня 2013 року виникла заборгованість у розмірі 183 585 грн 06 коп.

Враховуючи викладене, позивач просив у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів згідно з вимогами Закону України «Про виконавче провадження», з початковою ціною, встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна, під час проведення виконавчих дій.

Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 05 грудня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 25 лютого 2014 року, в позові відмовлено.

У касаційній скарзі ТОВ «Кредитні Ініціативи» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду і ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на невідповідність висновків судів обставинам справи, неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим та вирішувати такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судові рішення зазначеним вимогам закону не відповідають.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що позивачем не надано доказів переходу до нового кредитора прав за кредитним договором від 05 жовтня 2005 року № 03-538, та договором іпотеки від 05 жовтня 2005 року, тому відсутні підстави для задоволення позову.

Однак з такими висновками судів погодитись не можна, оскільки суди дійшли їх з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Судами встановлено, що 05 жовтня 2005 року між ЗАТ «АКПІБ» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 03-538, за яким останній отримав кредит у розмірі 31 500 дол. США зі сплатою процентів в розмірі, строки та на умовах, передбаченими договором (а.с. 24-26).

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 05 жовтня 2005 року між ЗАТ «АКПІБ» та ОСОБА_3 було укладено договір іпотеки, на підставі якого ОСОБА_3 передав в іпотеку банку квартиру № 110 загальною площею 65,6 кв. м, житловою площею 38,3 кв. м, розташовану в будинку АДРЕСА_1 (а.с. 35-36).

ОСОБА_3 належним чином зобов'язання за кредитним договором не виконує, у зв'язку з чим станом на 31 липня 2013 року виникла заборгованість у розмірі 183 585 грн 06 коп. (а.с. 38).

14 жовтня 2013 року ТОВ «Кредитні Ініціативи» направило ОСОБА_3 повідомлення-вимогу про дострокове повернення кредиту в тридцяти денний строк після отримання повідомлення (а.с. 39-40).

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов'язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов'язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно з ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

У ч. 1 ст. 24 Закону України «Про іпотеку» зазначено, що відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов'язанням. Якщо не буде доведене інше, відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов'язанням.

З матеріалів справи вбачається, що 17 грудня 2012 року між ПАТ «АКПІБ», який є правонаступником ЗАТ «АКПІБ», та ТОВ «Кредитні Ініціативи» було укладено договір про відступлення прав вимоги, який передбачає відступлення прав за кредитними договорами, як основними зобов'язаннями, згідно якого банк відступає новому кредитору свої права вимоги заборгованості за кредитними договорами, укладеними з боржниками, право на вимогу якої належить банку на підставі документації, у тому числі і за кредитним договором від 05 жовтня 2005 року № 03-538 (а.с. 9-19).

Цього ж дня між ПАТ «АКПІБ» та ТОВ «Кредитні Ініціативи» було укладено договір про передачу прав за договорами забезпечення, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 за реєстровим № 1423, зокрема, і за договором іпотеки від 05 жовтня 2005 року, укладеним між ЗАТ «АКПІБ» та ОСОБА_3 (а.с. 20-23).

Відповідно до ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Суди, відмовляючи у задоволенні позову, виходили з того, що позивач, усупереч вимогам вказаної норми матеріального права, не надав доказів письмового повідомлення відповідача про відступлення ПАТ «АКПІБ» права грошової вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи».

Згідно з ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитодавця у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено законом чи договором. Така ж норма міститься і в ст. 24 Закону України «Про іпотеку».

При цьому, неповідомлення про заміну кредитора тягне наслідки для боржника лише у вигляді виконання зобов'язання не новому, а колишньому кредитору. Проте, позивальник не проводив погашення боргу, ні ПАТ «АКПІБ», ні ТОВ «Кредитні ініціативи».

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з ч. 3 ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу (ч. 2 ст. 64 ЦПК України).

Посилання суду як на підставу відмови в позові на те, що позивачем не надано належних доказів відступлення права вимоги за кредитним договором та договором іпотеки, є безпідставним, оскільки з матеріалів справи вбачається, що позивачем надано позовну заяву та додані до неї матеріали, зокрема договори відступлення права вимоги, які прошиті та скріплені печаткою підприємства. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази заявлення особами, які беруть участь у справі, клопотання про витребування оригіналів таких договорів та витребування їх судом.

Оскільки в порушення вимог ст. ст. 212-214 ЦПК України суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, та апеляційний суд в порушення вимог ст. ст. 303, 315 ЦПК України, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду, на вищевказані обставини справи та положення закону, яким регулюють спірні правовідносини, уваги не звернули, не встановили всі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, та не перевірили їх, тому дійшли передчасного висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 338 ЦПК України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, ураховуючи, що судами допущені порушення норм матеріального та процесуального права, рішення суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду не можуть вважатись законними та обґрунтованими, тому підлягають скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи» задовольнити частково.

Рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 05 грудня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 25 лютого 2014 року скасувати, справу направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді: В.І. Амелін

В.П. Гончар

Д.О. Остапчук

В.О. Савченко