Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

15 квітня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

судді-доповідача - Джуги С.Д.,

суддів - Боднар О.В., Кеміня М.П.

при секретарі: Маринець Д.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 10 лютого 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про захист прав споживачів, визнання недійсними кредитних, іпотечних договорів та договорів поруки, -

в с т а н о в и л а :

У вересні 2013 року ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_5 звернулися до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» (надалі по тексту - ПАТ АБ «Укргазбанк») про захист прав споживачів, визнання недійсними кредитних, іпотечних договорів та договорів поруки.

Позов обґрунтовували тим, що 18.03.2008 року між ОСОБА_2 та ПАТ АБ «Укргазбанк» укладено кредитний договір №42/18 на суму 35 000 доларів США зі сплатою 13,3 % річних.

В рахунок забезпечення зобов'язань за даним кредитним договором 18.03.2008 року між банком та ОСОБА_3 укладено іпотечний договір предметом якого є квартира АДРЕСА_1.

Також даний кредитний договір забезпечено договором поруки від 18.03.2008 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_5

В подальшому 13.05.2008 року між ОСОБА_2 та ПАТ АБ «Укргазбанк» укладено кредитний договір №109/18 на суму 70 000 доларів США зі сплатою 13,3 % річних.

В рахунок забезпечення зобов'язань за даним кредитним договором 13.05.2008 року між банком та ОСОБА_3 укладено іпотечний договір предметом якого є земельна ділянка загальною площею 0,08 га, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2

Також даний кредитний договір забезпечено договором поруки від 13.05.2008 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_5

Вважають, що всі дані правочини підлягають визнанню недійсними з наступних підстав.

Так перед укладенням кредитних договорів не було проведено переддоговірної роботи з позичальником, чим було порушено вимоги ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів», оскільки відповідачем не були їй надані передбачені цією нормою відомості у письмовій формі.

Крім того, дані кредитні договори укладено в іноземній валюті, з підвищенням курсу якої значно погіршився стан позичальника, такі умови кредитного договору є несправедливими, суперечать принципу добросовісності, наслідком чого є істотний дисбаланс прав та обов'язків на шкоду позичальника, що суперечить ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів».

Несправедливими є також умови кредитного договору щодо порядку нарахування відсотків так як визначено порядок нарахування відсотків, який не залежить від позичальника.

Вважає дискримінаційним положення договору, який надає банку право змінювати в односторонньому порядку відсоткову ставку.

Все це свідчить про недійсність кредитних договорів, а відтак згідно ч.2 ст. 548 ЦК України недійсними є і договори іпотеки та поруки.

Крім того, як на підставу недійсності кредитних договорів посилається на те, що вони укладені в іноземній валюті за відсутності у банку відповідної індивідуальної ліцензії.

За таких обставин просили суд визнати недійсними: кредитні договори №4218 від 18.03.2008 року та №109/08 від 13.052.008 року; договори іпотеки від 18.03.2008 року та від 13.05.2008 року; договори поруки від 18.03.2008 року та від 13.05.2008 року.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 10 лютого 2015 року заявлені позовні вимоги задоволено та визнано недійсними вищевказані правочини.

На дане рішення ПАТ АБ «Укргазбанк» подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. Зокрема зазначає, що в кредитних договорах не визначено жодних несправедливих умов. Також договором не передбачено жодних умов щодо одностороннього підняття відсоткової ставки. Крім того, такий договір укладено до прийняття закону, яким заборонено підвищувати відсоткову ставку.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, пояснення представника Банку, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи і підстави апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено що 18.03.2008 року між ОСОБА_2 та ПАТ АБ «Укргазбанк» укладено кредитний договір №42/18 на суму 35 000 доларів США зі сплатою 13,3 % річних (а.с.12-14).

В рахунок забезпечення зобов'язань за даним кредитним договором 18.03.2008 року між банком та ОСОБА_3 укладено іпотечний договір №42/08-01, предметом якого є квартира АДРЕСА_1 (а.с.15-18).

Також даний кредитний договір забезпечено договором поруки №42/08-02 від 18.03.2008 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_5 (а.с.19, 20).

13.05.2008 року між ОСОБА_2 та ПАТ АБ «Укргазбанк» укладено ще один кредитний договір №109/18 на суму 70 000 доларів США зі сплатою 13,3 % річних (21-23).

В рахунок забезпечення зобов'язань за даним кредитним договором 13.05.2008 року між банком та ОСОБА_3 укладено іпотечний договір №109/08-02, предметом якого є земельна ділянка загальною площею 0,08 га, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 (а.с.26-29).

Також даний кредитний договір забезпечено договором поруки №109/08-02 від 13.05.2008 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_5 (а.с.24, 25).

Задовольняючи позов та визнаючи недійсними всі вищезазначені договори, суд першої інстанції, мотивував це тим, що перед укладенням договору не було проведено переддоговірної роботи та порушено ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів». Також на думку суду дискримінаційними є умови договору щодо зміни відсоткової ставки. Крім того, на думку суду укладення договору в іноземній валюті є несправедливим та створює істотний дисбаланс у правах та обов'язках сторін. Визнаючи недійсним договори поруки та іпотеки суд послався на ч.2 ст. 548 ЦК України.

Однак з даним висновком суду першої інстанції не погоджується колегія суддів виходячи з наступного.

Зокрема з матеріалів справи вбачається, що з позичальником проводилася переддоговірна робота перед укладенням кредитних договорів про що свідчать його підписи на Умовах кредитування по програмі «Іпотечний кредит» (а.с.40, 41). В даних умовах роз'яснено про: можливість отримання кредиту як в національній так і в іноземній валюті; можливі форми кредитування; строки надання кредиту та можливі відсоткові ставки; способи погашення кредиту згідно графіку чи ануїтетними платежами. Крім того невід'ємними частинами обох кредитних договорів є додатки до них в яких детально розписана загальна вартість кредиту та порядок його погашення. Також колегія суддів констатує, що в своїх заявах та анкетах на отримання кредиту позичальник ОСОБА_2 своїм підписом засвідчив про надання йому Банком в письмовій формі та в повному об'ємі інформацію передбачену ч.1 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів». Зазначене свідчить про виконання банком перед укладення кредитних договорів вимог вказаної норми.

Крім того ч.2 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» передбачено, що у разі ненадання зазначеної інформації суб'єкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену статтями 15 і 23 цього Закону. Однак ні ст. 15 ні ст. 23 ЗУ «Про захист прав споживачів» не передбачений такий вид відповідальності як визнання недійсним договору внаслідок ненадання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію (послугу).

Тобто навіть у разі ненадання в повному обсязі вказаної інформації така обставина сама по собі не може слугувати підставою для визнання недійсним кредитного договору.

Також безпідставним є висновок суду про дискримінаційні умови договору щодо можливості підвищення відсоткової ставки, оскільки такі кредитні договори укладено до набрання чинності ЗУ від 12.12.2008 року №661-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку».

Необґрунтованим є і висновок суду про те, що внаслідок укладення кредиту в іноземній валюті такі умови такого договору є несправедливими та створюють істотний дисбаланс, оскільки зростання/коливання курсу іноземної валюти стосується обох сторін договору, й позичальник при належній завбачливості міг виходячи з динаміки зміни курсів валют із моменту введення в обіг національної валюти та її девальвації, передбачити в момент укладення договору можливість зміни курсу гривні України до іноземної валюти, а також можливість отримання кредиту в національній валюті (в Умовах було роз'яснено про можливість отримання кредиту в національній валюті).

З приводу посилання на відсутність у банка індивідуальної ліцензії, то колегія суддів констатує, що для можливості укладення кредиту в іноземній валюті достатньо генеральної ліцензії, яка була надана для огляду представником банку в суді першої інстанції, що зафіксовано в судовому рішенні та відповідно ніким не оспорюється.

Узагальнюючи наведене колегія суддів констатує, що в даному випадку обставини вказані в позовній заяві не можуть бути підставою для визнання недійсними кредитних договорів і такі вимоги позивачів задоволенню не підлягають.

Оскільки договори поруки та іпотеки оспорюються відповідачами виключно з посиланням на ч.2 ст. 548 ЦК України, то дані позовні вимоги є похідними від вимог про визнання недійсними кредитних договорів, а тому також задоволенню не підлягають.

Зважаючи на викладене, рішення суду першої інстанції, згідно п.п.3, 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» задовольнити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 10 лютого 2015 року скасувати та ухвалити по даній справі нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про захист прав споживачів, визнання недійсними кредитних, іпотечних договорів та договорів поруки - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач

Судді