Справа № 531/1660/14-ц
Провадження № 2/531/12/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2015 року Карлівський районний суд Полтавської області у складі :

головуючого - судді Жмурко П.Я.

при секретарі Клименко Т.М.

за участю відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Карлівка цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на їхню користь заборгованість по кредитному договору у розмірі 25821,02 грн., а також понесений ними судовий збір.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що згідно договору від 26.04.2007 року ОСОБА_1 отримав кредит у банку у розмірі 1376,40 грн., зі сплатою за користування кредитом 0,12% річних. Банк умови договору щодо надання кредиту - виконав, а відповідач не належно виконує зобов'язання щодо погашення кредиту та сплати відсотків. Станом на 02.09.2014 року, утворилася заборгованість у розмірі 27343,48 грн. 03.06.2008 року було винесено судовий наказ, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь банку 3228,22 грн. заборгованості. Залишок становить 24115,26 грн. З урахуванням передбачених договором штрафів, заборгованість становить 25821,02 грн., яку позивач просить суд стягнути з відповідача.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що підтримує позов у повному обсязі і не заперечує проти винесення заочного рішення.

Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечує, вважає, що позивачем пропущено строки позовної давності і просить суд такі застосувати. Відповідач зазначає, що не вносив кошти по договору, в межах строку позовної давності, в тому числі і 650,31 грн. 29.07.2010 року. У разі задоволення позову банку, відповідач просить застосувати положення ст. 551 ЦК України та зменшити розмір нарахованої банком пені, яка становить більшу частину боргу і значно перевищує розмір нарахованих відсотків, тіла кредиту та комісії. Відповідач просить суд врахувати, що у 2008 році з нього уже було стягнуто кошти по даному договору, за заявою ЗАТ КБ «ПриватБанк».

Заслухавши пояснення відповідача та вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги частково обґрунтовані і підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

З матеріалів справи вбачається, що ПАТ "ПРИВАТБАНК" є правонаступником ЗАТ "ПриватБанк" (а.с. 15).

26.04.2007 року ОСОБА_1 звернувся до ЗАТ "ПриватБанк" з заявою в якій просив надати йому банківські послуги, а саме строковий кредит в сумі 1376,4 грн. на строк з 26.04.2007 року по 26.02.2008 року, зі сплатою за користування кредитом 0,01 % на місяць, а також щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту - 37,16 грн. і єдиноразової винагороди за надання фінансового інструменту - 229,40 грн. ОСОБА_1 зобов'язався повернути кредит, сплатити відсотки, винагороди та комісії, передбачені Заявою та Умовами. Погашення заборгованості мало здійснюватись щомісячними платежами. Для виконання зобов'язань позичальнику відкрито рахунок. Підписуючи заяву, позичальник підтвердив, що ознайомлений та згоден з Умовами надання споживчого кредиту та умовами кредитування банку. (а.с. 6)

Заявою було передбачено пеню, яка згідно п. 5.1 Умов, становить 0,15% від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення. (а.с. 6, 10) Умовами також був передбачений штраф, за порушення позичальником строків платежів (п. 5.3). При порушення позичальником строків платежів, більш ніж на 30 днів, останній зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. +5% від суми заборгованості. (а.с. 10) Пунктом 4.2 визначено випадки сплати відсотків по підвищеній ставці - у разі порушення позичальником зобов'язань по погашенню кредиту. (а.с. 9) Заявою також було передбачено сплату відсотків у розмірі 15,2% на місяць, розрахованих від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом, при порушенні позичальником зобов'язань з погашення кредиту. (а.с. 6)

Банком було надано відповідачу кредит, що вбачається з розрахунку. (а.с. 5)

Відповідач свої зобов'язання по договору виконував не належним чином, що також вбачається з розрахунку. Згідно розрахунку, станом на 02.09.2014 року заборгованість по договору становить 27343,48 грн. і складається із заборгованості за кредитом - 412,58 грн., заборгованості по відсотках - 6301,44 грн., заборгованості по комісії - 333,82 грн., пені - 20295,64 грн. (а.с. 5)

Заборгованість нарахована банком в межах вищевикладених умов договору, які були узгоджені сторонами. Згідно з положеннями ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 ЦК сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Таким чином, вимога банку про стягнення заборгованості є обґрунтованою.

Посилаючись на доводи заяв про застосування строків позовної давності від 05.11.2014 року (а.с. 28) та від 13.01.2015 року (а.с. 57), відповідач просить суд застосувати щодо вимог банку строк позовної давності.

Відповідно до ст. 256 ЦК - позовна давність це строк у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК - загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Статтею 258 ЦК встановлено спеціальний строк позовної давності щодо вимог про стягнення пені - 1 рік.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК - сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Згідно з положеннями ст. 259 ЦК України - позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Дана стаття не містить виключень щодо її застосування лише до спеціальної або лише до загальної позовної давності і може застосовуватись в обох випадках (така позиція застосовується в тому числі і господарськими судами, про що свідчать висновки, які містяться в п. 3.3 Постанови Пленуму ВГСУ від 29.05.2013 року; висновки зроблено на підставі аналізу статей ЦК України).

Згідно п. 5.5 Узгоджених сторонами Умов надання споживчого кредиту, термін позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років. (а.с. 10)

Виходячи з заяви відповідача від 05.11.2014 року, він вважає, що перебіг позовної давності за договором починається 28.02.2008 року (останній строк повернення кредиту) і закінчується 28.02.2013 року.

Зазначена позиція відповідача не є правильною. Згідно з положеннями заяви, яка є частиною договору укладеного між сторонами, погашення заборгованості по кредиту мало здійснюватись щомісячними платежами. Щомісячний платіж - 174,85 грн. (а.с. 6). Отже, поряд із встановленням строку дії договору, сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів). Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК - за зобов'язаннями з визначеним строком виконання, перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Тобто строк виконання кожного щомісячного зобов'язання - настає окремо і право вимоги банку виникає у разі прострочення чергового платежу. Відтак, початок перебігу позовної давності за кожен черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення, а не по закінченню терміну дії договору, як зазначив відповідач.

Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України - перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

З розрахунку вбачається, що 29.07.2010 року банком зараховано 650,31 грн. в рахунок погашення відсотків по кредитному договору. (а.с. 5) Посилання відповідача на те, що він не здійснював такого платежу, доказами не підтверджені. Суд не має підстав вважати, що такий платіж не було здійснено.

Згідно з положеннями заяви підписаної сторонами, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісячно, в період сплати, позичальник повинен надати банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії, а також інших витрат згідно з умовами. (а.с. 6) Відповідно до п. 2.2 узгоджених сторонами Умов - позичальник доручає банку здійснювати погашення заборгованості за кредитом в строки, за рахунок коштів, розміщених на рахунку позичальника. (а.с. 7) Порядок направлення коштів, отриманих від позичальника для погашення заборгованості по кредиту, визначено п. 4.3 Умов. (а.с. 9) На підставі зазначеного, суд приходить до висновку, що надаючи кошти для погашення кредиту, позичальник визнає заборгованість по договору вцілому. Кошти, що надаються позичальником не мають цільового призначення на сплату відсотків, комісії, пені, заборгованості по кредиту чи інших платежів і розприділяються банком самостійно, в рахунок погашення існуючої заборгованості. Таким чином, здійснивши платіж в липні 2010 року, ОСОБА_1 визнав існуючу по договору заборгованість вцілому. Зазначені дії свідчать про переривання строку позовної давності.

З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що банком не пропущено збільшений за домовленістю сторін строк для звернення до суду з позовом за захистом свого порушеного права.

Таким чином, з відповідача може бути стягнута заборгованість по договору, на вимогу банку.

Згідно розрахунку, загальна заборгованість яка утворилась за увесь період дії договору, становить 27343,48 грн. Позивач, не розділивши заборгованість на окремі платежі, відняв ту, яка була стягнута по даному договору судовим наказом від 03.06.2008 року (а.с. 4) і просить стягнути різницю - 25821,02 грн.

Відповідач не заперечує, що частину заборгованості було стягнуто з нього судовим наказом. Відповідач заявив клопотання про зменшення нарахованої до стягнення пені, на підставі ст. 551 ЦК України. Відповідач просить зменшити пеню у зв'язку з тим, що вона значно перевищує розмір заборгованості по інших платежах.

Відповідно до ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Пунктом 27 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», роз'яснено, що положення ч. 3 ст. 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка. Істотними обставинами в розумінні ч. 3 ст. 551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання).

З досліджених судом матеріалів вбачається, що судовим наказом від 03.06.2008 року стягнуто частину заборгованості на суму 3228,22 грн. Судовий наказ долучено до матеріалів справи. Заборгованість в наказі прописана загальною сумою, без розмежування на окремі платежі. (а.с. 4) До матеріалів справи також долучено заяву банку на видачу судового наказу і розрахунок, що був долучений на підтвердження вимог банку у справі про видачу судового наказу №2-н-66/08. Зазначені докази свідчать, що станом на 29.04.2008 року заборгованість по кредитному договору становила 3228,22 грн. і складалася із заборгованості по кредиту - 1376,4 грн., заборгованості по відсотках - 1299,82 грн., заборгованості по комісії - 333,82 грн. та пені - 218,18 грн. Судом було стягнуто таку заборгованість у повному обсязі. (а.с. 4, 62-64)

Долучений до позовної заяви розрахунок є продовженням розрахунку, що містився у справі №2-н-66/08. (а.с. 5)

Судовим наказом стягнуто заборгованість по процентах - 1299,82 грн. (а.с. 64) Загальна заборгованість по відсотках за увесь період дії договору становить 6301,44 грн. Різниця між стягнутою сумою та загальною заборгованість становить 5001,62 грн. Після винесення судового наказу, відповідачем частково погашалась заборгованість по відсотках, що вбачається з графи розрахунку «Погаш.%». Відповідачем було внесено в рахунок погашення відсотків 963,80 грн. (а.с. 5) Таким чином, сума заборгованості по відсотках, що не була стягнута судом, становить 4037,82 грн. (5001,62 грн. - 963,80 грн. = 4037,82 грн.)

Комісію у розмірі 333,82 грн., що нарахована за увесь період дії договору, було стягнуто судовим наказом у повному обсязі. (а.с. 5, 64)

Судовим наказом також було стягнуто пеню у розмірі 218,18 грн. Всього, в період дії договору, банком нараховано пеню на загальну суму 20295,64 грн. (а.с. 5, 64) Не стягнута судовим наказом сума пені, становить 20077,46 грн. (20295,64 грн. - 218,18 грн. = 20077,46 грн.)

Судовим наказом також було стягнуто заборгованість по тілу кредиту, що існувала станом на 29.04.2008 року і становила 1376,40 грн. (а.с. 64) З граф «сальдо поточне», «сальдо прострочене» розрахунку, зробленого станом на 02.09.2014 року, вбачається, що після 27.02.2008 року тіло кредиту не збільшувалось, заборгованість по тілу кредиту станом на це число, а також станом на 26.01.2009 року становила 1376,40 грн., які були стягнуті судовим наказом (розрахунок долучений до позовної заяви не містить рядка 29.04.2008 року, проте судом встановлено, що в період з 27.02.2008 року по 26.01.2009 року ні заборгованість по тілу кредиту, ні саме тіло кредиту не змінювались). (а.с. 5) Таким чином, з дати винесення судового наказу, яким було стягнуто заборгованість по тілу кредиту у розмірі 1376,40 грн., тіло кредиту не збільшувалось. Заборгованість по тілу кредиту не зростала і частково сплачувалась боржником, що вбачається з розрахунку долученого до позову. Борг по кредиту, що існує станом на 02.09.2014 року і становить 412,58 грн., є непогашеною частиною боргу по кредиту, який було стягнуто судовим наказом від 03.06.2008 року.

Таким чином, виходячи з наданих суду розрахунків, суд може стягнути з відповідача на користь позивача, заборгованість по процентах за користування кредитом, що не була стягнута судовим наказом і становить, з урахуванням внесених боржником сум в рахунок погашення боргу, - 4037,82 грн., а також заборгованість по пені, що також не була стягнута судовим наказом і становить 20077,46 грн. (в сумі 24115,28 грн.)

Проте суд враховує заяву відповідача про зменшення розміру пені на підставі ст. 551 ЦК України. Суд вважає зазначені відповідачем підстави для зменшення нарахованої банком пені - обґрунтованими. Розмір пені, що нарахована банком, становить 83,26% всієї заборгованості, що була нарахована з часу винесення судового наказу до 02.09.2014 року (дата розрахунку). За таких обставин, суд вважає за доцільне зменшити розмір нарахованої банком пені, до розміру нарахованої банком заборгованості по відсотках - 4037,82 грн.

Позивач також просить суд стягнути штраф, що був передбачений п. 5.3 Умов, узгоджених сторонами і становить 1705,76 грн. (500 грн. фіксована частина і 1205,76 грн. процентна частина). Враховуючи встановлені раніше обставини, суд вважає за можливе стягнути такий штраф з відповідача.

На підставі вищевикладеного, суд вважає за можливе стягнути з ОСОБА_1 на користь банку, заборгованість по кредитному договору №PLXRRX11630262 від 26.04.2007 року у розмірі 9781,40 грн., яка складається із: заборгованості по процентах за користування кредитом - 4037,82 грн., пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором - 4037,82 грн., штрафу - 1705,76 грн.

Згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України, у зв'язку із частковим задоволенням позову, з відповідача має бути стягнуто на користь позивача пропорційну частину сплаченого ними судового збору - 97,81 грн. (37,88%)

Керуючись ст. ст. 256-258, 267, 264, 259, 526, 549, 551, 629, 1048, 1049, 1054 ЦК України, ст. ст. 27, 31, 57, 60, 79, 88, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» заборгованість по кредитному договору №PLXRRX11630262 від 26.04.2007 року у розмірі 9781,40 грн. (дев'ять тисяч сімсот вісімдесят одна гривня сорок копійок), що складається із: заборгованості по процентах за користування кредитом - 4037,82 грн., пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором - 4037,82 грн., штрафу - 1705,76 грн.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» частину понесеного ними судового збору у розмірі 97,81 грн. (дев'яносто сім гривень вісімдесят одна копійка).

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Полтавської області, через Карлівський районний суд Полтавської області, протягом десяти днів з дня його проголошення або з дня отримання копії рішення.

Суддя Жмурко П.Я.