Справа № 177/156/15-ц
Провадження № 2/177/355/15
Р І Ш Е Н Н Я

(заочне)

Іменем України

11 листопада 2015 року Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Приміч Г. І.

за участі: секретаря Ференц Я. З.,

позивача ОСОБА_1

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу Державної виконавчої служби Криворізького районного управління юстиції Дніпропетровської області, начальника відділу Державної виконавчої служби Криворізького районного управління юстиції Дніпропетровської області ОСОБА_2, про захист гідності, честі та ділової репутації, спростування недостовірної інформації, визнання дій протиправними, стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом 26.01.2015 року, в якому просив суд:

- визнати недостовірною, такою, що порушує його честь, гідність та ділову репутацію, інформацію, розповсюджену 15.09.2014 року начальником ВДВС Криворізького РУЮ ОСОБА_2 шляхом подання на ім'я прокурора Криворізького району про порушення відносно нього кримінального провадження;

- зобов'язати ВДВС Криворізького РУЮ опублікувати в газеті «Сільське Криворіжжя» спростування наступного змісту «Начальник відділу Державної виконавчої служби України Криворізького районного управління юстиції ОСОБА_2 15.08.2014 року подала прокурору неправдиву інформацію про директора ТОВ «МІК» ОСОБА_1. Спростовується за рішенням Криворізького районного суду» протягом місяця з дня набрання рішенням законної сили;

- визнати протиправними дії начальника ВДВС Криворізького РУЮ ОСОБА_2, що полягали в незаконному порушенні немайнового права та посяганні на його честь, гідність і ділову репутацію у вигляді розповсюдження неправдивої інформації 15.09.2014 року в поданні прокурора про порушення кримінального провадження. Судовий збір просив стягнути з ВДВС Криворізького РУЮ.

В судовому засіданні уточнив позовні вимоги та просив також стягнути моральну шкоду в розмірі 5 мінімальних заробітних плат, що на даний час складає 6890 грн.

В обґрунтування свого позову вказував, що 15.09.2014 року начальник відділу ДВС Криворізького РУЮ ОСОБА_2 звернулася до прокурора Криворізького району Дніпропетровської області з поданням №03-14, в якому вимагала порушити кримінальне провадження відносно нього з підстав невиконання вимог державного виконавця щодо заборони відкривати рахунки. У вказаному поданні відповідачем зазначено, що директор ТОВ «МІК» отримавши постанову державного виконавця від 23.07.2014 року про заборону відкривати розрахункові рахунки ТОВ «МІК» у банках та інших кредитно-фінансових установах, порушив її та відкрив розрахунковий рахунок НОМЕР_1 в філії АТ «Укрексімбанк» м. Кривого Рогу. Вважає вказану інформацію неправдивою, оскільки ніколи не відкривав рахунків для ТОВ «МІК», а вказаний рахунок був відкритий ще 20.05.2014 року. Про поширення відносно нього неправдивої інформації дізнався 21.01.2015 року в судовому засіданні в Криворізькому районному суді Дніпропетровської області при розгляді справ за позовом Грищенко і Бегми до ТОВ «МІК», представником якого він виступав, а також до відділу ДВС Криворізького РУЮ, представником якого виступала начальник відділу ОСОБА_2

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх в повному обсязі. Вказав, що начальник ВДВС Криворізького РУЮ ОСОБА_2 внесла до органів прокуратури подання, яке містило неправдиві відомості про скоєння ним злочину. В той же час на даний момент відомості про злочин в Єдиний реєстр досудових розслідувань не внесені. Вважає, що інформація вказана начальником ВДВС ОСОБА_2 є негативною та зачіпає його ділову репутацію як керівника. Зазначені дії відповідача ОСОБА_2 спричинили значну моральну шкоду, оскільки його імідж в очах суспільства принижений. Він не має можливості нормального спілкування від імені ТОВ «МІК» з кредитними установами, посадові особи яких посилаються на те, що відносно нього порушена кримінальна справа. Моральну шкоду він оцінює в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат, що дорівнює 6890,00 грн., які просить стягнути з ВДВС Криворізького РУЮ, Наполягає, що в його діях відсутній склад злочину, про який заявила начальник ВДВС Криворізького РУЮ в своєму поданні, натомість вважає, що сама ОСОБА_2 скоїла злочинні дії по фабрикації доказів.

Відповідач - начальник відділу ДВС Криворізького РУЮ ОСОБА_2, яка дії в своїх інтересах та в інтересах ВДВС Криворізького РУЮ правом на участь в судовому засіданні не скористалися, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти позову заперечувала (а.с.52).

В письмових запереченнях відповідач ОСОБА_2 вказала, що вона займаючи посаду начальника відділу ДВС Криворізького РУЮ відповідно до посадової інструкції, зобов'язана здійснювати керівництво діяльністю підпорядкованого відділу державної виконавчої служби, організовувати його роботу та нести персональну відповідальність за виконання покладених на відділ ДВС завдань, здійснювати контроль за діяльністю підпорядкованих державних виконавців, розглядати звернення та вести прийом громадян. На вказаному прийомі ОСОБА_1 як керівнику підприємства було вручено під підпис постанову державного виконавця про попередження про кримінальну відповідальність за ухилення від виконання рішення суду та за відкриття нових рахунків відповідно до п. 6 ст. 65 ЗУ «Про виконавче провадження».

30.07.2014 року державним виконавцем отримано відповідь з Державної податкової служби України № , відповідно до якої встановлені нові номери рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах ТОВ «МІК» після накладення арешту на попередні та всупереч забороні від 23.07.2014 року. 05.08.2014 року державним виконавцем винесено постанову про накладення арешту на нові рахунки боржника та копію постанови було направлено за вих. № 03-14/11369 до банківських установ для виконання та ТОВ «МІК» до відома.

На виконання вимог п. 6 ст. 65 Закону України «Про виконавче провадження» 15.09.2014 року нею було направлено подання до правоохоронних органів про внесення даних до ЄРДР та почати досудове розслідування відносно керівника ТОВ «МІК», що не може вважатися поширенням недостовірної інформації.

Тому просить у задоволенні позову відмовити в повному обсязі, оскілки дії ОСОБА_2 як начальника відділу ДВС Криворізького РУЮ Дніпропетровської області, які полягали у направленні подання до правоохоронних органів про внесення даних до ЄРДР були спрямовані на виконання норми п. 6 ст. 65 ЗУ «Про виконавче провадження», вчинені у рамках чинного законодавства і не можуть вважатися протиправними (а.с. 47-48).

Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам по справі, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що начальник ВДВС Криворізького РУЮ Дніпропетровської області ОСОБА_2 15.09.2014 року за вих. № 03-14/13558 звернулася до прокурора Криворізького району Дніпропетровської області із поданням про внесення даних до ЄРДР та початок досудового розслідування відносно керівника ТОВ «МІК» ОСОБА_1 з підстав умисного невиконання ним судового рішення (а.с. 9,24). В поданні вказала, що на виконанні у ВДВС Криворізького РУЮ перебуває виконавче провадження про стягнення з ТОВ «МІК» боргу на користь ТОВ «Дніпроолія». 29.01.2014 року державним виконавцем було винесено постанову про арешт коштів боржника, копію якої направлено до банківських установ для виконання та ТОВ «МІК»» до відома. Після отримання відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців про зміну керівника ТОВ «МІК», яким став ОСОБА_1, державний виконавець постановою від 23.07.2014 року попередив ОСОБА_1 про заборону відкривати нові рахунки. 30.07.2014 року державним виконавцем було отримано відомості з Державної податкової служби України про відкриті нові номери рахунків ТОВ «МІК», тоді як відповідно до п. 6 ст. 65 ЗУ «Про виконавче провадження» вказано, що у разі якщо після накладення державним виконавцем арешту на кошти боржника - юридичної особи у банках чи інших фінансових установах боржник умисно не виконує судове рішення і відкриває нові рахунки у банках чи інших фінансових установах, державний виконавець надсилає відповідним правоохоронним органам матеріали для притягнення винних осіб до кримінальної відповідальності (а.с.25,53-57).

Позивач ОСОБА_1 вказує про неправдивість інформації, викладеної у вищевказаному поданні.

Стаття 10 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод визначає, що кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів.

Стаття 34 Конституції України гарантує кожному право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань, вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.

Стаття 270 ЦК України під особистими немайновими правами особи розуміє, серед іншого, право на повагу до гідності та честі.

Стаття 275 ЦК України визначає, що фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Спеціальним способом захисту особистого немайнового права є спростування недостовірної інформації. Стаття 277 ЦК України визначає, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного.

Абзац 6 п. 15 вище вказаної постанови Пленуму ВСУ визначає, що негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій, і яка на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі.

В той же час, стаття 40 Конституції гарантує право кожного направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Як вбачається з матеріалів справи начальник ВДВС Криворізького РУЮ ОСОБА_2, отри мавши відомості про відкриття нових рахунків ТОВ «МІК» після винесення постанови державного виконавця від 23.07.2014 року про заборону будь-якій посадовій особі ТОВ «МІК», з дня отримання даної постанови відкривати нові розрахункові рахунки у банках та інших кредитно-фінансових установах (а.с. 24,25), діючи на підставі ст. 65 Закону України «Про виконавче провадження», звернулася до компетентних органів держави - прокурора Криворізького району з відповідним поданням.

Абзац 2 п. 16 Вище вказаної постанови Пленуму ВС України визначив, що коли особа звертається до компетентних органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не підтвердилася, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого ст. 40 Конституції України, а не поширення недостовірної інформації.

Аналогічний висновок міститься в рішенні Конституційного суду України № 8-рп/2003 від 10.04.2003 року, де вказано, що викладення особою відомостей у заявах, скаргах до правоохоронного органу, не може вважатись поширенням відомостей, які порочать честь, гідність чи ділову репутацію або завдають шкоди інтересам цих осіб. Виключення ставлять завідомо неправдиві відомості, виклад яких в таких заявах тягне за собою відповідальність, передбачену чинним законодавством України.

Позивачем не надано жодного доказу того, що інформація вказана в поданні начальника відділу ДВС Криворізького РУЮ є завідомо неправдивою.

Згідно ч.1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода, згідно ч.2 ст. 23 ЦК України, полягає, зокрема у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Оскільки, суд дійшов висновку про відсутність порушення прав позивача з боку відповідачів, тому в задоволенні його вимог щодо стягнення моральної шкоди необхідно також відмовити.

Оскільки позивач ОСОБА_1 відповідно до ухвали суду від 18.02.2015 року був звільнений від слати судового збору (а.с.10), а його вимоги не задоволені, то відповідно до ст.. 88 ЦПК України судові витрати компенсуються за рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В позовних вимогах ОСОБА_1 до Відділу Державної виконавчої служби Криворізького районного управління юстиції Дніпропетровської області, начальника відділу Державної виконавчої служби Криворізького районного управління юстиції Дніпропетровської області ОСОБА_2, про захист гідності, честі та ділової репутації, спростування недостовірної інформації, визнання дій протиправними, стягнення моральної шкоди, - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: