Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

06.02.2015 м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі :

головуючої : Готри Т.Ю.,

суддів : Джуги С.Д., Кеміня М.П.,

при секретарі : Чейпеш С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення мукачівського міськрайонного суду від 30 жовтня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,-

в с т а н о в и л а :

У червні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, в якому вказувала на те, що з відповідачем ОСОБА_2 перебувала у зареєстрованому шлюбі з 13.08.1977 року, який рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 29.03.2013 року, що набрало законної сили, розірвано. За час перебування у шлюбі ними за спільні кошти було набуто майно, а саме :

- цілісний майновий комплекс магазину «ІНФОРМАЦІЯ_2», що знаходиться у АДРЕСА_1, який куплений подружжям на підставі договору купівлі-продажу приміщення від 02.12.1998 року, і складається з магазину під літ.А, загальною площею 180,80 кв.м., котельні під літ.Б, вбиральні під літ.В, споруди №1-2. Вартість комплексу на момент купівлі становила 9680 гривень;

- земельну ділянку площею 0,039 га для обслуговування продовольчого магазину, що знаходиться в АДРЕСА_1, яка придбана на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення для підприємницької діяльності від 08.06.2005 року за ціною 17000 гривень, на яку відповідачу ОСОБА_2 видано державний акт на право власності на земельну ділянку,серії ЗК №041185 від 09.08.2005 року;

- житловий будинок з надвірними спорудами та прибудовами, що знаходиться в АДРЕСА_2, придбаний на підставі договору купівлі-продажу від 10.06.2010 року, який зареєстрований за відповідачем ОСОБА_2;

- земельну ділянку загальною площею 0,2500 га, яка розташована в АДРЕСА_2, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування жилого будинку, яка придбана на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 10.06.2010 року за ціною 10000 гривень, на яку відповідачу ОСОБА_2 видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №229988 від 28.10.2010 року;

- земельну ділянку загальною площею 0,2500 га, яка розташована в АДРЕСА_2, цільове призначення якої для ведення особистого селянського господарства, яка придбана на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 10.06.2010 року, на яку відповідачу ОСОБА_2 видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №229989 від 28.10.2010 року.

Посилаючись на те, що вони з відповідачем не домовились про порядок поділу майна, яке є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, просила здійснити поділ вказаного майна, а саме виділити у її власність та власність відповідача ОСОБА_2 по 1/2 частині кожному вказаного майна, та визнати за ними право власності на це майно.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 30 жовтня 2014 року позов задоволено частково.

Здійснено наступний поділ спільного майна подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Виділено та визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку , який знаходиться у АДРЕСА_2, та на 1/2 частину земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, яка знаходиться у АДРЕСА_2.

Виділено та визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину житлового будинку , який знаходиться у АДРЕСА_2, та на 1/2 частину земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, яка знаходиться у АДРЕСА_2.

У задоволенні позову в частині поділу іншого майна подружжя, яке зазначено у позові, відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 1607,76 гривень.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням позивачка ОСОБА_1 подала на нього апеляційну скаргу, в якій просить змінити рішення суду в частині, що стосується розподілу іншого майна, згідно позовних вимог.

Сторони та їх представники у судове засідання не з'явилися, хоча про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому їх неявка згідно ч.2 ст.305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів вважає, що скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом першої інстанції установлено, що сторони ОСОБА_1 і ОСОБА_2 з 13.08.1977 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 29.03.2013 року, що набрало законної сили, розірвано.

За час перебування у шлюбі сторони набули майно, а саме :

- цілісний майновий комплекс магазину «ІНФОРМАЦІЯ_2», що знаходиться у АДРЕСА_1, який куплений на підставі договору купівлі-продажу приміщення від 02.12.1998 року, і складається з магазину під літ.А, загальною площею 180,80 кв.м., котельні під літ.Б, вбиральні під літ.В, споруди №1-2. Вартість комплексу на момент купівлі становила 9680 гривень;

- земельну ділянку площею 0,039 га для обслуговування продовольчого магазину, що знаходиться в АДРЕСА_1, яка придбана на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення для підприємницької діяльності від 08.06.2005 року за ціною 17000 гривень, на яку відповідачу ОСОБА_2 видано державний акт на право власності на земельну ділянку,серії ЗК №041185 від 09.08.2005 року;

- житловий будинок з надвірними спорудами та прибудовами, що знаходиться в АДРЕСА_2, придбаний на підставі договору купівлі-продажу від 10.06.2010 року, який зареєстрований за відповідачем ОСОБА_2;

- земельну ділянку загальною площею 0,2500 га, яка розташована в АДРЕСА_2, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування жилого будинку, яка придбана на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 10.06.2010 року за ціною 10000 гривень, на яку відповідачу ОСОБА_2 видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №229988 від 28.10.2010 року;

- земельну ділянку загальною площею 0,2500 га, яка розташована в АДРЕСА_2, цільове призначення якої для ведення особистого селянського господарства, яка придбана на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 10.06.2010 року, на яку відповідачу ОСОБА_2 видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №229989 від 28.10.2010 року.

Однак, відмовляючи у задоволенні позову в частині поділу іншого майна подружжя, а саме цілісного майнового комплексу магазину «ІНФОРМАЦІЯ_2», що знаходиться у АДРЕСА_1; - земельної ділянки площею 0,039 га для обслуговування продовольчого магазину, яка знаходиться за цією ж адресою та земельної ділянки загальною площею 0,2500 га, яка розташована у АДРЕСА_2, цільове призначення якої для ведення особистого селянського господарства, - суд першої інстанції виходив із того, що майно фізичної особи підприємця не є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, а тому вважав, що таке не підлягає поділу.

Проте, колегія суддів із висновком суду першої інстанції погодитись не може за таких обставин.

Так, рішенням Конституційного Суду України від 19 вересня 2012 року №17-рп/2012, справа №1-8/2012 встановлено, що в аспекті конституційного звернення положення частини першої статті 61 Сімейного кодексу України треба розуміти так, що статутний капітал та майно приватного підприємства є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Вказане рішення слід розуміти і щодо фізичної особи-підприємця, майно якого також є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Посилання суду першої інстанції на п.29 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», у якому зазначено, що відповідно до положень статей 57, 61 СК, ст.52 ЦК майно приватного підприємства чи фізичної особи-підприємця не є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, - як на підставу для відмови ОСОБА_1 в частині поділу іншого майна подружжя, - є помилковим, оскільки зазначена постанова була прийнята раніше, ніж рішення Конституційного Суду України, яким було роз'яснено положення ч.1 ст.61 СК України, яке слід розуміти так, що майно приватного підприємства (яке також слід розуміти і щодо майна фізичної особи-підприємця, оскільки йдеться про майно для здійснення підприємницької діяльності), - є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно зі ст.60 СК України (чинного з 1 січня 2004 року) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Аналогічне положення Закону було закріплено й у статті 22 КпШС України, який діяв до 1 січня 2004 року, але був чинний на час набуття сторонами частини спірного майна.

У п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» (далі - Постанова) зазначено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч.3 ст.368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст.325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Згідно ст.61 СК України об'єктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту. Об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя і внесені до сімейного бюджету або внесені на його особистий рахунок у банківську (кредитну) установу.

Відповідно до п.24 вище зазначеної Постанови, до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Відповідно до вимог ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї.

Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Отже встановивши, що майно, а саме цілісний майновий комплекс магазину «ІНФОРМАЦІЯ_2», що знаходиться у АДРЕСА_1; - земельна ділянка площею 0,039 га для обслуговування продовольчого магазину, що знаходиться в АДРЕСА_1, для обслуговування продовольчого магазину, та земельна ділянка загальною площею 0,2500 га, яка розташована у АДРЕСА_2, цільове призначення якої для ведення особистого селянського господарства, - було куплено подружжям за час перебування у шлюбі, що стверджується наявними у матеріалах справи договорами купівлі-продажу приміщення та земельних ділянок, а тому таке є спільною сумісною власністю подружжя, яке у відповідності до вище наведеного законодавства підлягає поділу шляхом виділення та визнання за сторонами по 1/2 частині кожному.

Доводи відповідача ОСОБА_2 про те, що вказаний майновий комплекс магазину та земельна ділянка площею 0,039 га для обслуговування цього магазину, ним були куплені за позичені від ОСОБА_3 гроші, а не за спільні гроші подружжя, не заслуговують на увагу, оскільки наявний у матеріалах справи договір позики від 01.12.1998 року беззаперечно не стверджує дану обставину, так як у п.2 цього договору зазначено, що метою надання позикодавцем даної позики є придбання позичальником ОСОБА_2 не тільки цілісного майнового комплексу магазину «ІНФОРМАЦІЯ_3», який було куплено згідно договору купівлі-продажу приміщення від 02.12.1998 року (а.с.10) за ціною 9680 гривень, але й земельної ділянки, призначеної для будівництва та обслуговування даної торгівельної точки, - яку відповідач купив лише у 2005 році, а до того користувався на правах оренди, так як вказана земельна ділянка знаходилася у користуванні ТОВ «Натурпродукт». Дана обставина стверджується витягом з рішення 19-ї сесії 4-го скликання Мукачівської міської ради від 17 квітня 2003 року, згідно якого земельна ділянка площею 0,0236 га по АДРЕСА_1 була вилучена із землекористування ТОВ «Натурпродукт» та закріплена на правах оренди строком на 5 років з правом її наступного викупу приватним підприємцем ОСОБА_2 (а.с.96). Згідно витягу з рішення 35-ї позачергової сесії 4-го скликання Мукачівської міської ради від 21 липня 2004 року слідує, що із землекористування ТОВ «Натурпродукт» було вилучено земельну ділянку площею 0,0399 га. по АДРЕСА_1 і закріплено на правах оренди строком на 5 років з правом наступного викупу за ПП ОСОБА_2, яка рішенням 43 сесії 4-го скликання Мукачівської міської ради від 24 травня 2005 року була передана відповідачу ОСОБА_2 у власність шляхом викупу (а.с.97, 99). На підставі зазначеного рішення Мукачівська міська рада продала, а ОСОБА_2 купив вказану земельну ділянку за 17000 грн., якому видано державний акт на право власності на земельну ділянку від 09.08.2005 року серії ЗК №041185 (а.с. 104-108).

Таким чином, вище наведені обставини спростовують укладення договору позики між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 саме 01.12.1998 року, так як на час його укладення відповідач ОСОБА_2 не міг купити вище вказану земельну ділянку, оскільки така знаходилася у користуванні ТОВ «Натурпродукт», у якого була вилучена із землекористування в розмірі 0,0236 га лише у квітні 2003 року, що стверджується витягом з рішення 19 сесії 4 скликання Мукачівської міської ради від 17.04.2003 року, а в розмірі 0,0399 га була вилучена у липні 2004 року, що стверджується витягом з рішення 35 позачергової сесії 4 скликання Мукачівської міської ради від 21.07.2004 року, якою відповідач ОСОБА_2 користувався на правах оренди, яка йому у власність шляхом викупу була передана лише у травні 2005 року, що стверджується рішенням 43 сесії 4 скликання Мукачівської міської ради від 24.05.2005 року.

Стосовно земельної ділянки загальною площею 0,2500 га, яка розташована у АДРЕСА_2, цільове призначення якої для ведення особистого селянського господарства, то суд першої інстанції безпідставно відмовив у її поділі, оскільки така є спільною сумісною власністю подружжя і відповідно до вище наведеного законодавства підлягає поділу.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції у відповідності до ст.309 ЦПК України слід змінити, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 30 жовтня 2014 року в частині відмови у задоволенні позову в частині поділу іншого майна подружжя, яке зазначено у позові, скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення, яким вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Виділити та визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІДН НОМЕР_1, право власності на : 1/2 частину цілісного майнового комплексу магазину «ІНФОРМАЦІЯ_2», що знаходиться у АДРЕСА_1, який складається з магазину під літ.А, загальною площею 180,80 кв.м., котельні під літ.Б, вбиральні під літ.В, споруди №1-2;

- 1/2 частину земельної ділянки площею 0,039 га для обслуговування продовольчого магазину, що знаходиться в АДРЕСА_1;

- 1/2 частину земельної ділянки загальною площею 0,2500 га, яка розташована в АДРЕСА_2, цільове призначення якої для ведення особистого селянського господарства.

Виділити та визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІДН НОМЕР_2, право власності на : 1/2 частину цілісного майнового комплексу магазину «ІНФОРМАЦІЯ_2», що знаходиться у АДРЕСА_1, який складається з магазину під літ.А, загальною площею 180,80 кв.м., котельні під літ.Б, вбиральні під літ.В, споруди №1-2;

- 1/2 частину земельної ділянки площею 0,039 га для обслуговування продовольчого магазину, що знаходиться в АДРЕСА_1;

- 1/2 частину земельної ділянки загальною площею 0,2500 га, яка розташована в АДРЕСА_2, цільове призначення якої для ведення особистого селянського господарства.

Заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 27 червня 2014 року - скасувати.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча :

Судді :