Справа № 635/8446/14-ц
Провадження № 2/635/221/2015
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2015 року Харківський районний суд Харківської області суд в складі:

головуючого судді - Шинкарчук Я.А.,

при секретарі - Лескіної Г.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в сел. Покотилівка Харківського району Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду із позовом, яким з урахуванням уточнень, просить стягнути з відповідача на свою користь борг, відповідно до розписки від 31.07.2014 року, у розмірі 600 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 14904,30 гривень, три проценти річних у сумі 583,11 гривень, завдані інфляцією збитки у сумі 4471,29 гривень, а також стягнути сплачений позивачем судовий збір.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 31.07.2013 року вона передала у борг відповідачу 600 доларів США, про що було складено розписку, посвідчену єпископом Харківсько-Запорізької Дієцезії Римсько-Католицької церкви Мар'яном Бучком. Відповідач пообіцяла зареєструвати місце проживання позивача за адресою: АДРЕСА_1, однак своєї обіцянки не виконала, категорично відмовилася це робити, не реагує на прохання позивача повернути кошти. Позивач з кінця серпня 2013 року просить повернути їй кошти, але відповідач не реагує на телефонні дзвінки. Позивач посилаючись на невиконання зобов'язання щодо повернення позики, просить стягнути суму боргу за розпискою з у гривневому еквіваленті з урахуванням трьох процентів річних та індексу інфляції за весь час прострочення виконання зобов'язання. Строк невиконання зобов'язання позивач обчислює з 24.10.2013 року, оскільки 24.09.2013 року вона звернулася до відповідача із проханням повернути гроші.

В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги у повному обсязі та просила їх задовольнити у повному обсязі.

Відповідач у судовому засідання позовні вимоги не визнала та пояснила, що у розписці зазначено, що гроші передавалися відповідачу за реєстрацію місця проживання позивача, що є договором надання послуги, а не договором позики. Також, відповідач пояснила, що вона виконала свої обов'язки за договором надання послуги, про це свідчить та обставина, що у Тимчасовій посвідці на постійне проживання відповідача є штамп про реєстрацію позивача за вищевказаною адресою. Крім того, в розписці з невідомих їй причин зроблено виправлення у даті реєстрації, а саме замість 2013 року зазначено 2018 рік, при чому з цим виправлення договір взагалі втрачає будь-який сенс.

Суд, вислухавши пояснення та доводи сторін, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Позивачем була надано суду розписку, в якій зазначено, що ОСОБА_2, 31.03.2013 року, отримала від ОСОБА_1 600 доларів США за реєстрацію в 2018 році за адресою: АДРЕСА_1.

В оглянутому судом оригіналі розписці мається очевидне виправлення останньої цифри року.

Згідно ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Аналізуючи вищевказані норми, суд не вбачає в розписці ознак укладеного між сторонами договору позики грошей, оскільки, виходячи з її змісту, позивач передала кошти в якості оплати реєстрації місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1.

Як вбачається з поквартирної картки в будинку АДРЕСА_1, наймачем якого є ОСОБА_2, позивач була зареєстрована у період часу з 30.04.2013 року по 17.05.2013 року, 23.05.2013 року по 16.06.2013 року, 18.06.2013 року по 17.07.2013 року, з 18.07.2013 року по 17.08.2013 року.

При таких обставинах, суд вважає, що позивачем не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження укладення між сторонами договору позики та його порушення з боку відповідача. Надана позивачем розписка свідчить про укладення іншого по своїй правовій природі договору, а тому й наслідки його порушення не регулюються ст. 625 ЦК України, на яку посилається позивач.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 60, 61, 88, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 625, 901, 903, 1046, 1047 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги. Особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: