АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого: Невідомої Т.О.

суддів: Пікуль А.А., Поливач Л.Д.

при секретарі: Бугаю О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на заочне рішення Печерського районного суду м. Києва від 12 серпня 2014 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про надання дозволу на оформлення проїзного документу дітей на виїзд за межі України та надання дозволу на тимчасовий виїзд за межі України дітей без згоди батька,

№ апеляційного провадження: №22-ц/796/2146/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Волкова С.Я.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Невідома Т.О.
в с т а н о в и л а :

Заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва від 12 серпня 2014 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про надання дозволу на оформлення проїзного документу дітей та надання дозволу на виїзд за межі України задоволено.

Надано дозвіл на оформлення проїзного документу для виїзду за кордон неповнолітній ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженці м. Києва, що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, та неповнолітній ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженці м.Києва, що тимчасово не зареєстрована.

Надано дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України (за кордон) неповнолітній ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженці м. Києва, що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, та неповнолітній ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженці м. Києва, що тимчасово не зареєстрована, в супроводі їхньої матері ОСОБА_3, уродженки м. Києва, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1, або у супроводі осіб, які нею уповноважені, без згоди батька ОСОБА_2 терміном не більше 30 днів щороку до досягнення дітьми повноліття.

Надано дозвіл на отримання віз іноземних держав неповнолітніми ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, без згоди батька ОСОБА_2 до досягнення дітьми повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 121 грн. 80 коп.

Не погодившись із таким рішенням суду, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати, та ухвалити нове, яким відмовити в задоволені позову в повному обсязі. Зазначає, що ОСОБА_2 не був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, а тому був позбавлений можливості надати суду пояснення та докази, що мають істотне значення. ОСОБА_2 не заперечує проти того, щоб діти виїжджали на відпочинок за кордон, і завжди надавав ОСОБА_3 свою згоду на поїздки дітей за межі України у випадку її звернення. Посилається на те, що діючим законодавством передбачено можливість ухвалення судом рішення саме на виїзд, а не на постійні виїзди, дитини за кордон без згоди батька, не позбавленого батьківських прав, з зазначенням держави прямування та часового проміжку перебування у відповідній державі. Також, зазначає, що законодавством не передбачено надання судом згоди на виїзд дитини за кордон у супроводі осіб, уповноважених одним з батьків, а тому, рішення суду в частині надання дозволу на виїзд дітей за кордон у супроводі осіб, уповноважених лише ОСОБА_3 порушує принцип рівності батьківських прав батька і матері дитини.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_3 проти задоволення апеляційної скарги заперечував, вважав, що спір вирішений судом правильно.

В судове засідання ОСОБА_2 не з'явився, про час та місце апеляційного розгляду справи повідомлений належним чином, а тому, колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за його відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в суд апеляційної інстанції, з'ясувавши обставини справи та оговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, рішенням Печерського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2010 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, зареєстрований 27 березня 2002 року у Лівобережному відділі реєстрації шлюбів м. Києва, актовий запис № 314, розірвано (а.с.9).

Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх доньок: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.7-8).

В червні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про надання дозволу на оформлення проїзного документу дітей та надання дозволу на тимчасовий виїзд за межі України, просила надати дозвіл на оформлення проїзного документу для виїзду за кордон неповнолітнім ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3; надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України (за кордон) неповнолітній ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та неповнолітній ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, в її супроводі або у супроводі осіб, які нею уповноважені, без згоди батька ОСОБА_2 терміном не більше 30 днів щороку до досягнення дітьми повноліття; надати дозвіл на отримання віз іноземних держав неповнолітніми ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, без згоди батька ОСОБА_2 до досягнення дітьми повноліття.

Суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_3

При цьому, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні докази того, що виїзд дітей за кордон пов'язаний саме із виїздом на постійне місце проживання разом із матір'ю або пов'язаний із довгостроковим перебуванням за межами України з інших причин, також відсутні належні та допустимі докази того, що право батька на піклування, спілкування чи виховання дітей порушується чи обмежується

Проте, колегія суддів не може погодитися в повній мірі з такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затвердженими постановою Кабінету міністрів України від 31 березня 1995 року № 231, передбачено, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям - громадянам України згідно з цими Правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон.

Пунктом 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду.

Згідно з положеннями Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, проїзним документом дитини є документ, що посвідчує особу і підтверджує громадянство України особи, на яку вони оформлені, і дають право цій особі на виїзд з України і в'їзд в Україну в супроводі батьків або одного з батьків та інших осіб, за нотаріально посвідченою згодою другого з них.

Відтак, надання дозволу на оформлення проїзного документу для виїзду дітей за кордон не порушує прав ОСОБА_2 на участь у їхньому вихованні та спілкування з ними.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитися з висновками суду про наявність підстав для надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітній ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та неповнолітній ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, в супроводі їхньої матері ОСОБА_3 або у супроводі осіб, які нею уповноважені, без згоди батька ОСОБА_2 терміном не більше 30 днів щороку до досягнення дітьми повноліття.

Так, відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Частиною 3 статті 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Згідно зі ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, і без згоди та супроводу другого з батьків може бути дозволено на підставі рішення суду.

Відповідно до п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» встановленого, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску, а також без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків, зокрема, за умови пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_3 не було зазначено терміну вивезення дітей за кордон та країну, до якої вона просить надати дозвіл виїзд дітей без згоди батька.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції не врахував, що надання за рішенням суду дозволу на майбутнє на постійні виїзди дітей за кордон без згоди батька суперечить нормам ст. ст. 141, 157 СК України, які визначають рівність прав та обов'язків батьків відносно виховання дітей.

Оскільки багаторазове вивезення дитини за кордон без надання згоди батька чинним законодавством не передбачено, колегія суддів вважає, що у суду були відсутні правові підстави для задоволення позову про надання дозволу виїзду дітей за кордон без зазначення конкретної держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі.

Таким чином, рішення Печерського районного суду м. Києва від 12 серпня 2014 року в частині вирішення позовних вимог про надання дозволу на тимчасовий виїзд за межі України неповнолітніх дітей без згоди батька підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в цій частині позовних вимог.

Доводів щодо незаконності рішення в частині надання дозволу на отримання віз іноземних держав неповнолітніми дітьми без згоди батька апеляційна скарга ОСОБА_2 не містить.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Печерського районного суду м. Києва від 12 серпня 2014 року в частині вирішення позовних вимог про надання дозволу на тимчасовий виїзд за межі України неповнолітніх дітей без згоди батька скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в цій частині позовних вимог.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили, шляхом подання касаційної скарги до цього суду.

Головуючий: Т.О. Невідома

Судді: А.А. Пікуль

Л.Д. Поливач