АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/2971/15 Головуючий 1 інст. - Назаренко О.В.
Категорія: спори, що виникають із сімейних правовідносин
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - Кіся П.В.,

суддів: - Котелевець А.В.,

- Макарова Г.О.,

за участю секретаря - Прийміч А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою Мереф'янської міської ради Харківського району Харківської області на рішення Харківського районного суду Харківської області від 16 лютого 2015 року по справі за позовом Мереф'янської міської ради Харківського району Харківської області до ОСОБА_3 треті особи: Служба у справах дітей Харківської районної державної адміністрації, Харківська міжрайонна прокуратура про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

24.10.2014 року Мереф'янської міської ради Харківського району Харківської області звернулась до суду з вище зазначеним позовом, який в подальшому уточнила та просила суд відібрати малолітніх дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 у гр. ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 без позбавлення батьківських прав відносно малолітніх дітей.

В обґрунтування позивач зазначав, що ОСОБА_3 є матір'ю ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2

Сім'я ОСОБА_3 перебуває під соціальним супроводом з 16.07.2013 року. Під час соціального супроводу з матір'ю постійно проводилась профілактична робота, направлена на мотивування матері до належного виконання батьківських обов'язків, підвищення виховного потенціалу, створення залежних умов для виховання та розвитку дітей, роз'яснено щодо відповідальності за залишення дітей без нагляду та в небезпеці, неодноразово повідомлялось про неприпустимість невідвідування донькою навчального складу без поважної причини. Проводились бесіди з матір'ю та бабою, направлені на врегулювання конфліктів в родині.

Але на всі поради та рекомендації фахівців мати не реагувала, часто разом з дітьми відвідувала свого колишнього співмешканця у м. Чугуєві, через це старша донька постійно пропускала заняття в школі та під час останнього перебування ОСОБА_3 у м. Чугуєві, була знайдена на вулиці і влаштована до дитячого відділення Чугуївської районної лікарні ОСОБА_4 і тому Мереф'янської міської ради Харківського району Харківської області змушена була звернутись до суду з позовом.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 16 лютого 2015 року у задоволенні позовних вимог Мереф'янської міської ради Харківського району Харківської області відмовлено.

В апеляційній скарзі Мереф'янська міська рада Харківського району Харківської області просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Вважає рішення суду необґрунтованим та таким, що постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також невідповідності висновків суду обставинам справи.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що на теперішній час відповідачка не мешкає по місцю своєї реєстрації (у будинку, що належить її матері і яка там мешкає одна), а мешкає у сел. Мала Рогань із співмешканцем у будинку, який належить матері останнього і яка досить негативно ставиться до стосунків її сина із відповідачкою. Відповідачка мешкає у вищевказаному будинку із двома малолітніми дітьми (що народилися грудні 2014 р.), свідоцтва про народження яких оформлені у порядку ст. 135 СК України (тобто хто їх батько - невідомо), і сином - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 донька - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 знаходиться у комунальному закладі «Харківський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» з 29.01.2014 р. і по теперішній час. Співмешканець відповідачки постійної роботи не має, шлюбні відносини оформлювати наміру не має, не є батьком дітей і всиновлювати не збирається.

Представник позивача, а також представники служби у справах дітей Харківської РДА і Харківської міжрайонної прокуратури наполягали на задоволенні позовних вимог, тому що знаходження чотирьох малолітніх дітей у чужому помешканні і без батька, на вихованні відповідачки, статус якої не визначений, викликає глибоке занепокоєння. Відібрання старших дітей (без позбавлення батьківських прав відповідачки): ОСОБА_4 та ОСОБА_5 і влаштування їх до КЗ «Харківський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» було оголошене як вимушена міра - до визначення відповідачкою свого сімейного стану та постійного місця помешкання.

В суді апеляційної інстанції представник Мереф'янської міської ради та представник Служби у справах дітей підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 та прокурор прокуратури Харківської області Полякова С.О. заперечували проти апеляційної скарги та просили залишити рішення суду першої інстанції без змін, вважаючи, що відібрання неповнолітніх дітей від матері є крайнім заходом впливу, а підстав для цього немає. Прокурор звернула увагу на ту обставину, що ОСОБА_8 покращила своє ставлення до дітей регулярно відвідує доньку в навчальному закладі, намагається більше уваги приділяти дітям.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, обговоривши доводи сторін, заявлених в суді першої інстанції, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає за таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, підтверджено відповідними доказами, що ОСОБА_4 народилась ІНФОРМАЦІЯ_5 року, про що видано свідоцтво про народження НОМЕР_1. Згідно цього свідоцтва та витягу з державного реєстру актів цивільного стану № 2 від 17.06.2013 року підтверджено, що відповідач ОСОБА_3 записана матір'ю дитини, відомості про батька записані на підставі ст. 135 СК України. (а.с. 9-10). ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 року, про що видано свідоцтво про народження НОМЕР_2. Згідно цього свідоцтва та витягу з державного реєстру актів цивільного стану № 9 від 6.06.2013 року підтверджено, що відповідач ОСОБА_3 записана матір'ю дитини, відомості про батька записані на підставі ст. 135 СК України. (а.с. 7-8).

14.03.2014 року Мереф'янською міською радою Харківської області було складено висновок № 779 від про доцільність позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав та аналогічний висновок Служби в справах дітей Харківської районної державної адміністрації № 01-15/1329 від 25.04.2014 року.

Вище вказані акти були складені на підставі акту перевірки побутових умов за адресою АДРЕСА_1 від 23.10.2013 року, клопотання Мереф'янської загальноосвітньої школи № 1272 від 11.12.13 року, листа Чугуївського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді від 14 листопада 2013 року, листа Чугуївської міської ради № 729 від 16.12.2013 року, листа Чугуївської центральної районної лікарні № 2185 від 12.12.13 року та від 11.12.13 року, листа Чугуївського PB ГУМВС України в Харківській області № 7983 від 12.12.2013 року, акту про покинуту дитину від 10.12.2013 року, пояснень та рапорту працівника міліції, доповідних № 981 від 24.10.2013 року та № 1204 від 03.12.2013 року, листа Харківського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді № 40 від 13.01.2014 року, акту обстеження побутових умов від 17 січня 2014 року, листа № 235 від 24.01.2014 року Служби в справах дітей Харківської районної державної адміністрації, протоколів засідання Мереф'янської міської ради від 30.01.2014 року та 03.07.2014 року.

Відповідно до ч. 1 ст.10, ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

При цьому, відповідно до ч.3 ст.60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Згідно з ч.1 ст. 179 цього ж Кодексу предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Посилання апелянта на те, що основною причиною відібрання дітей є зловживання ОСОБА_3 алкогольними напоями та безвідповідальне ставлення до виховання дітей не доведено та є передчасним, оскільки суду не надано даних про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності ні за порушення громадського порядку у стані алкогольного сп'яніння, ні за вживання спиртних напоїв. Крім того, відповідно до довідки комунального закладу охорони здоров'я «Обласний наркологічний диспансер» ОСОБА_3 не перебуває на обліку.

Також посилання апелянта на те, що неповнолітня ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 була покинута відповідачем на вулиці і на даний час знаходиться у дитячому відділенні комунального закладу «Харківський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей», не можуть бути підставою для відібрання дітей, оскільки відповідно до довідки директора комунального закладу «Харківський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Жизлова Н.В. за період з 29.01.2014 року по 06.03.2015 року ОСОБА_3 систематично відвідує дитину, що може свідчити про бажання матері спілкуватись з дитиною, проживати разом з дітьми, займатися їхнім вихованням, покращенням житлово-побутових умов. Як пояснила відповідач в судовому засіданні вона змінила свою поведінку, прагне брати участь у вихованні дітей.

Крім того, з часу складання висновку Мереф'янською міською радою Харківської області № 779 від 14.03.2014 року про доцільність позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав та позивачем не було подано жодного клопотання про вжиття тимчасових (проміжних) заходів і не було зафіксовано жодного факту завдання шкоди дітям, не надано даних, які б свідчили, що діти протягом цього часу не забезпечувалися харчуванням, одягом, чи іншим чином були утиснуті їх інтереси.

В матеріалах справи відсутні допустимі докази, які б підтверджували посилання заявника про антисанітарію та невідповідність житлових умов санітарним нормам у помешканні сім'ї, зокрема, висновки санепідемстанції.

Відмовляючи у задоволенні позову, районний суд виходив з того, що відсутні підстави для відібрання у ОСОБА_3 малолітніх дітей, оскільки відсутні підтвердження факту жорстокого поводження з дитиною; не доведено, що відповідач є хронічним алкоголіком або наркоманом; вдається до будь-яких видів експлуатації дитини, примушує дитину до жебракування та бродяжництва.

Суду надані належні докази лише про факт у минулому (2013р.) ухилення відповідача від обов'язків по вихованню дітей протягом нетривалого часу. Суд обгрунтовано визнав такі події не систематичними, обмеженими у одному нетривалому проміжку часу

Крім того, сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш

сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків (справа «К.А. проти Фінляндії» (K.A. v. Finland), N 27751/95, п. 92, ЄСПЛ 2003-I). Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність

ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз'єднання сім'ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (справа «Мозер проти Австрії» (Moser v. Austria), N 12643/02, п. 68, від 21 вересня 2006 року.

Враховуючи викладене, районний суд прийшов до вірного висновку про те, що відсутні підстави для відібрання дитини у батьків.

За таких обставин колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Разом з тим, враховуючи, що в дійсності мало місце неналежне поводження з дітьми ОСОБА_3 у минулому, що надані позивачем докази свідчать про тривале затягування нею вирішення питання щодо місця проживання та вибору найбільш сприятливих для дітей соціально-побутових умов проживання, що має місце напруження у відносинах відповідача з представникам служби у справах дітей та органу опіки і піклування, судова колегія вважає за необхідне попередити відповідача про неприпустимість ухилення від виконання обов'язків по вихованню дітей, піклуванню їх здоров'ям, фізичним, духовним та моральним розвитком, забезпеченням освіти.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Мереф'янської міської ради Харківського району Харківської області відхилити.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 16 лютого 2015 року залишити без змін.

Попередити ОСОБА_3 про неприпустимість ухилення від виконання обов'язків по вихованню дітей, піклуванню їх здоров'ям, фізичним, духовним та моральним розвитком, забезпеченням освіти.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, в касаційному порядку може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді: