Номер провадження: 22-ц/785/577/15
Головуючий у першій інстанції Ільченко Н. А.
Доповідач Гайворонський С. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.04.2015 року м. Одеса

Судова колегія судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Гайворонського С.П.

суддів Кононенко Н.А.

Сегеди С.М.

при секретарі Феленко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за заявою Одеської міської ради, заінтересована особа виконавчий комітет Одеської міської ради про визнання спадщини відумерлою за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 17 липня 2014 року,

встановила:

25 червня 2014 року Одеська міська рада звернулась до суду з заявою про визнання спадщини, що складається з 437/1000 ч. чотирьохкімнатної квартири АДРЕСА_1, загальною площею 81,5 кв.м., у тому числі житловою - 55,1 кв.м., що належали на праві власності ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 - відумерлою.

В обґрунтування позову Одеська міська рада послалась на відсутність у померлого ОСОБА_4 спадкоємців за заповітом або за законом.

Представник Одеської міської ради просив розглянути справу без участі представника Одеської міської ради, про що подав суду письмову заяву.

Представник виконавчого комітету Одеської міської ради в судове засідання не з'явився.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 17 липня 2014 року заяву Одеської міської ради задоволено.

Суд першої інстанції визнав спадщину, що складається з 437/1000 ч. чотирьохкімнатної квартири АДРЕСА_1, загальною площею 81,5 кв.м., у тому числі житловою 55,1 кв.м., що належали на праві приватної власності ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 відумерлою.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заяви Одеської міської ради, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити.

Згідно зі ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні,в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які буди досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові витрати;

7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

У п.п. 2, 3, 8 Постанови № 14 Пленуму Верховного України від 18 грудня 2009 року "Про судове рішення у цивільній справі" роз'яснено, що рішення є законним тоді, коли суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до ст. 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст. 8 ЦПК України, а також правильно витлумачив ці норми.

Як вбачається з положень ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин.

Ухвалене у справі рішення має бути гранично повним, ясним, чітким, викладеним у послідовності, встановленій ст. 215 ЦПК України, і обов'язково містити вступну, описову, мотивувальну та резолютивну частини.

Рішення не повинно містити зайвої деталізації, яка не має правового значення в даній справі, а також незрозумілих словосполучень, занадто довгих речень, через які викладення фактичних обставин важко сприймається.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших, які беруть участь у справі.

Як вбачається з ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

Задовольняючи вищевказану заяву суд першої інстанції обґрунтовано виходив з наступного.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_4, який з 26 грудня 1986 року постійно проживав та був зареєстрований за адресою : АДРЕСА_1.

Померлий ОСОБА_4 не залишив заповіту.

Квартира під АДРЕСА_1 є комунальною та в цілому складається з чотирьох кімнат, загальною площею 81,5 кв.м., в тому числі житловою площею 55,1 кв.м.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, яка складається з 520/2000 ч. (або 260/1000 ч.) у загаданій комунальній квартирі, що належали померлому ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства міськвиконкому Одеської міської ради народних депутатів 26 червня 1997 року за р.№ 7-11791, зареєстрованого в КП "Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості" 13 жовтня 2003 року під р.№ 452 на стор.191 в книзі 473пр, а також з 177/1000 ч. цієї комунальної квартири, що належали померлому ОСОБА_4 на підставі договору дарування від 11 вересня 2009 року за р.№ 7-3317, зареєстрованого в КП "Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості" 24 вересня 2009 року, номер запису : 452 в книзі : 725пр-100.

09 червня 2013 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Філімоновою Г.В. було відкрито спадкову справу за № 9/2013 року після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, за заявою ОСОБА_3 про прийняття спадщини згідно ст. 1264 ЦК України.

Вказані обставини повністю підтверджуються рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 28 травня 2014 року у справі № 522/26366/13-ц, згідно з яким у задоволені заяви ОСОБА_6, ОСОБА_3 та ОСОБА_7 про встановлення факту проживання однією сім'єю з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, відмовлено.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Станом на дату судового розгляду даної справи:

- будь-які інші особи не звертались із заявами про прийняття спадщини щодо майна ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, до нотаріальної контори;

- свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_4, який помер, ІНФОРМАЦІЯ_3, будь-яким особам не видавались.

Судом не встановлено факту існування будь-яких спадкоємців за законом померлого ОСОБА_4

Як вбачається з ч. 1, 2 ст. 1277 ЦК України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття суд визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини.

При цьому, судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до вимог ст. 1277 ЦК України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття суд визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Перехід відумерлої спадщини територіальної громади здійс нюється лише на підставі судового рішення. До визнання спадщи ни відумерлою майно описується і охороняється відповідно до за кону. Заходи щодо охорони майна вживаються нотаріусом за місцем відкриття спадщини.

Вищевказане питання вирішується тільки у судовому порядку, і у суді повинно бути доведено, що спадкоємці відмовились від прийняття спадщини, не прийняли її, відсутні спадкоємці за законом або за заповітом, або вони усунуті від спадкування.

Діючи норми чинного законодавства не передбачають видачу свідоцтва про право на спадщину територіальній громаді. Рішен ня суду є єдиною підставою переходу майна у комунальну влас ність громади. Отже, територіальна громада набуває права влас ності на відумерле майно не в порядку права на спадкування, а на підставі судового рішення, яким воно визнано відумерлим.

Право на подання заяви про визнання спадщини відумерлою має орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Місцем відкриття спадщини є ос таннє місце проживання спадкодавця.

Під поняттям "майно" вважається окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. У разі переходу відумерлого майна до органу самоврядування воно набу ває статусу комунальної власності.

На підставі всього вищевикладеного, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до невірного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 305, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 308, 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 17 липня 2014 року по цивільній справі за заявою Одеської міської ради, заінтересована особа виконавчий комітет Одеської міської ради про визнання спадщини відумерлою - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді С.П. Гайворонський

Н.А. Кононенко

С.М. Сегеда