АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/125/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Ярошенко С.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Білич І.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді: Білич І.М.

Суддів: Болотова В.Є., Поліщук Н.В.

при секретарі: Прохоровій В.С.

за участю: представника позивача Лисого М.С.

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційними скаргами ОСОБА_5 та представника Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» - Лисого МаксимаСтаніславовича на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 29 серпня 2014 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

в с т а н о в и л а :

Позивач звертаючись до суду з вищевказаним позовом, просив стягнути з відповідача 21 747,87 доларів США та 1 711 105,98 гривень пені та 3 % річних. Обґрунтовуючи свій позов тим, що 11.07.2008 року між сторонами укладено кредитний договір, відповідно якого позивач зобов'язувався надати відповідачу кредит у розмірі 20 370 доларів США, а останній зобов'язався сплатити позивачу проценти за користування кредитними коштами та повернути кредит не пізніше 11.07.2015 року. Відповідач не в повному обсязі виконував умови договору, а тому звертаючись до суду банк просив задовольнити заявлені ними позовні вимоги.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 29 серпня 2012 року, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» було задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства ««РОДОВІД БАНК» 21 747,87 доларів США заборгованості, що за курсом НБУ на день постановлення рішення складає 292 226,13 гривень; заборгованість по сплаті пені за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом у розмірі 10 000 гривень та вирішено питання судових витрат.

У решті позовних вимог було відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду представник позивача та відповідач подали апеляційні скарги.

Представник ПАТ «Родовід Банк» ставив питання про скасування рішення суду в частині відмови у стягненні пені кредиту (у повному обсязі), 3% річних, інфляційних витрат та плати за обслуговування кредиту. Вказуючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та безпідставності відмови у задоволенні заявлених вимог, а саме суми заборгованості по тілу кредиту визначеному у іноземній валюті; стягненні поточної та простроченої заборгованості, 3% річних та інфляційних витрат у відповідності до положень ст. 625 ЦК, а також стягнення суми пені визначеної у розрахунку - 1668047,10 гривень.

ОСОБА_5 ставив питання про скасування рішення суду та постановлення нового яким не застосовувати нарахування пені у розмірі 10 000 гривень та визначити еквівалент долару США на момент складання розрахунку позивачем за курсом 7,99300 гривень. Зазначаючи при цьому, що судом безпідставно задоволено вимоги позивача в частині стягнення пені за прострочення виконання зобов'язання за договором кредиту. Оскільки згідно ст. 258 ЦК України, для стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується спеціальна позовна давність в один рік. Позовна заява подана - у 2014 році, тобто пізніше ніж через 1 рік з моменту закінчення позовної давності, а саме: через шість років. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором сальдо простроченої заборгованості виникло - 11.08.2009 року, тобто з цього дня позивач довідався про порушення свого права, як наслідок розпочався відлік позовної давності, який закінчився - 12.08.2010 року.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав подану ним апеляційну скаргу, проти апеляційної скарги відповідача заперечував.

Відповідач у судовому засіданні підтримав подану апеляційну скаргу, проти апеляційної скарги позивача заперечував.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, колегія суддів вважає, що подані апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом при розгляді справи встановлено, що 11.07.08 року між ВАТ «Родовід Банк» та ОСОБА_5 укладено кредитний договір № 46/АК-00092.08.2. Відповідно до вказаного договору банк зобов'язався надати позичальнику кредит у розмірі 20 370 доларів США, а останній зобов'язався використати кредит за цільовим призначенням, сплатити позивачу проценти за користування кредитними коштами та повернути кредит не пізніше 11.07.15 року. Відповідно до п. 1.2.1 кредитного договору цільове призначення кредиту купівля автомобіля згідно з договором № 10/07/08-1 від 10.07.08 року. Процент за користування кредитом складає 7,7% річних.

Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд першої інстанції правомірно виходив з вимог ст. 525 ЦК України, та зазначав, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і відповідно до умов договору. А тому, з урахуванням вимог ст. 1054 ЦК України, позичальник повинен повернути кредит та сплатити визначені умовами договору відсотки за користування кредитними коштами в іноземній валюті ( згідно заявлених вимог). З урахуванням того, що у відповідності до вимог ст. 192, ст. 533 ЦК України, Декрету КМУ «Про систему валютного регулювання та валютного контролю» можуть бути застосовані дані положення тільки при вирішенні питання про стягнення суми основної заборгованості за кредитом та відсотків за користування валютним кредитом, та не підлягають застосуванню при вирішенні питання про стягнення пені.

А відтак до стягнення підлягали - суми по поточній заборгованості за кредитом - 5 304 доларів США; - простроченій заборгованості за кредитом - 11 794,44 доларів США; - поточній заборгованості за відсотками по кредиту - 699,32 доларів США; - простроченій заборгованості за відсотками по кредиту - 3 950,11 доларів США, всього - 21 747, 87 доларів США.

Вказавши суму заборгованості по тілу кредиту та вітсоткам у гривневому еквіваленті у відповідності до курсу НБУ на момент постановлення судового рішення, суд першої інстанції вийшов за межі заявлених позовних вимог.

Задовольняючи вимоги позивача щодо стягнення розміру пені, суд першої інстанції вказував на те, що за правилами ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день простроченого зобов'язання.

Відповідно до п.3.6 кредитного договору укладеного між сторонами за порушення строків повернення кредитів чи сплати процентів, позичальник повинен сплачувати банку за кожний день прострочення пеню у розмірі (одна ціла шість десятих) процента від суми простроченої заборгованості.

При зверненні до суду із позовом, позивач, крім іншого ставив питання про стягнення із ОСОБА_5 пені за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту та процентам у розмірі 1 711 105,98 гривень. Враховуючи зазначений вище розмір пені, який значно перевищував розмір збитків, суд першої інстанції вважав з урахуванням положень ст. 551 ЦК України стягнути з відповідача 10 тисяч гривень як розмір пені за прострочення виконання зобов'язання за договором кредиту.

Беручи до уваги те, що судове рішення не містить у собі посилань на наявність інших обставин (крім перевищення розміру збитків), які мають істотне значення по справі та давали б правові підстави суду прийняти рішення щодо зменшення розміру пені з 1 711 105,98 гривень саме до 10 000 гривень.

Та враховуючи положення ч. 3 ст. 551 ЦК України, за якою - розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, а також за відсутності наданих до суду доказів щодо існування інших обставин, які мають істотне значення, колегія суддів вважає можливим зменшити розмір пені який значно перевищує розмір заборгованості за кредитним договором до 173 000 гривень, яка буде відповідати розміру заявлених збитків у відповідності до визначеного у позовній заяві позивача курсу долара США при обрахуванні заборгованості по тілу кредиту та відсотків.

Відмовляючи у задоволенні вимог позивача щодо стягнення 3% річних та інфляційних витрат за правилами ст. 625 ЦК України та інших штрафних санкцій, суд першої інстанції виходив з того, що такі штрафні санкції вже були передбачені умовами кредитного договору.

Проте погодитися з такими висновками суду не можна, так як такі висновки суду першої інстанції не ґрунтуються на нормах діючого законодавства, а саме ст. 552 та ч. 2 ст. 625 ЦК України, за якими інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, то суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки ( пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання ( п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року)

Оскільки, у відповідності до розрахунку суми інфляційний втрат були нараховані позивачем на суму штрафних санкцій ( за умовами договору), що виражалися в національній валюті, то вимоги позивача в цій частині також підлягали задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскаржуване сторонами рішення зазначеним вище вимогам не відповідає. У зв'язку з чим воно підлягає скасуванню з постановленням нового за правилами ст. 309 ЦПК України про часткове задоволення заявлених позивачем вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 305, 307, 309, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скарги ОСОБА_5 та представника Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» - Лисого Максима Станіславовича задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 29 серпня 2014 року скасувати та постановити нове, за яким:

позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» (, МФО 321712, місцезнаходження 04070, м. Київ, вул. Петра Сагайдачного, 17) заборгованість за кредитним договором, яка станом на 24 вересня 2013 року становить 21 747 доларів США та 203 78 гривень, з яких:

- сума поточної заборгованості за кредитом - 5 304 доларів США;

- сума простроченої заборгованості за кредитом - 11 794,44 доларів США;

- сума поточної заборгованості за відсотками по кредиту - 699,32 доларів США;

- сума простроченої заборгованості за відсотками по кредиту - 3 950,11 доларів США;

- сума поточної заборгованості за платою по кредиту - 345,52 гривень;

- сума простроченої заборгованості за платою по кредиту - 23 380,91 гривень;

- нарахована пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом та пені за несвоєчасне погашення процентів по кредиту у розмірі 173 000 гривень;

- 3 % річних від суми простроченого кредиту, що становить 5 731,76 гривень;

- 3% річних від суми прострочених відсотків по кредиту, що становить - 1 485,06 гривень;

- 3 % річних від суми простроченої плати по кредиту, що становить 1 398,09 гривень;

- та сума інфляційних витрат від суми простроченої плати за кредитом, що становить 717,54 гривень.

Стягнути із ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» (, МФО 321712, місцезнаходження 04070, м. Київ, вул. Петра Сагайдачного, 17) судовий збір в розмірі 3 654 (три тисячі шістсот п'ятдесят чотири) гривни.

Рішення набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Судді: