У х в а л а

іменем україни

04 листопада 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дем'яносова М.В.,

суддів: Маляренка А.В.,

Попович О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, за касаційними скаргами публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 04 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду із вищезазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 14 листопада 2007 року між Банком та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № DN 81AR03110026, згідно якого відповідач отримала кредит у розмірі 55 357 грн 05 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом строком до 13 листопада 2014 року. У зв'язку з неналежним виконанням своїх зобов'язань виникла заборгованість у розмірі 91 667 грн 34 коп., яку позивач просив стягнути з відповідача.

Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 03 квітня 2015 року у задоволенні позову публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області від 04 червня 2015 року рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 03 квітня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 14 листопада 2007 року № DN 81AR03110026 станом на 04 вересня 2014 року на загальну суму 47 813 грн 04 коп., що складається із: основного боргу (тіло кредиту) - 26 409 грн 59 коп.; прострочені відсотки - 12 276 грн 75 коп.; комісії - 7 126 грн 70 коп. та пені - 2 тис. грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У решті позову відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення апеляційного суду в частині відмови в стягненні суми пені, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та в цій частині справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення апеляційного суду, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційних скарг, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційні скарги підлягають відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до вимог ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений термін.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 551 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843621/ed_2013_05_16/pravo1/T030435.html?pravo=1> розмір неустойки (штрафу, пені) може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує суму збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Істотними обставинами в розумінні ч. 3 ст. 551 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843621/ed_2013_05_16/pravo1/T030435.html?pravo=1> можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання).

Положеннями ст. 616 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843688/ed_2013_05_16/pravo1/T030435.html?pravo=1> передбачено право суду за певних умов зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника.

При цьому питання зменшення розміру неустойки вирішується в конкретній ситуації на підставі певних доказів і розрахунків.

Установлено, що 14 листопада 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № DN 81АR03110026, згідно з яким відповідач отримала 55 357,05 грн у вигляді непоновлювальної кредитної лінії/

Позичальник повинен надавати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 874,08 грн для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості за кредитом, відсоткам, винагороди.

На забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором сторони 14 листопада 2007 року уклали договір застави, за яким відповідач передала в заставу банку автомобіль Daewo Matiz, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, заставною вартістю 37 330 грн.

Нотаріально посвідченою довіреністю від 27 травня 2010 року ОСОБА_2 надала банку право розпоряджатися цим автомобілем, з усіма правами на укладення всіх дозволених законодавством правочинів, в тому числі зі зняттям з обліку вказаного транспортного засобу, продажі, визначаючи на власний розсуд ціну, отримувати грошові суми та направляти їх на погашення заборгованості за зазначеним кредитним договором (а. с. 86).

Згідно з висновком експертного автотоварознавчого дослідження від 06 грудня 2010 року № 5816 ринкова вартість вказаного автомобіля на дату оцінки складала 22 490 грн.

Згідно з меморіальним ордером від 06 грудня 2010 року кошти від реалізації цього автомобіля в загальній сумі 22 490 грн були зараховані на погашення кредиту.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, ‒ неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.

Згідно зі ст. 24 Закону України «Про заставу» у випадках, коли суми, вирученої від продажу предмета застави, недостатньо для повного задоволення вимог заставодержателя, він має право, якщо інше не передбачено законом чи договором, одержати суму, якої не вистачає для повного задоволення вимоги, з іншого майна боржника в порядку черговості, передбаченої законодавством України.

Отже, встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 04 червня 2015 року ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи касаційних скарг не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права при його ухваленні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_2 відхилити, рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 04 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: М.В. Дем'яносов

Судді: А.В. Маляренко

О.В. Попович