РОЗІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 327/413/15-ц
Провадження № 2/327/156/2015
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

у звязку з невиконанням ухвали про залишення позову без руху

11.11.2015 року смт.Розівка

Суддя Розівського районного суду Запорізької області Кущ Т.М., отримавши позовну заяву Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (далі ПАТ КБ «Приватбанк») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

07 жовтня 2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, в якому просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором без номеру від 18 червня 2006 року в розмірі 20260 грн. 74 коп., де заборгованість за кредитом 7933 грн. 97 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом 11226 грн. 77 коп., заборгованість за пенею та комісією 1100 грн. 00 коп., а також (фіксована частина) 500 грн. 00 коп., штраф (процентна складова) 846 грн. 42 коп.. Крім того, позивач зазначив, що ним від суми заборгованості віднімається сума у розмірі 3332 грн. 44 коп., яка була задоволена судовим наказом Розівського районного суду Запорізької області від 29 жовтня 2008 року про стягнення вказаної суми з боржника ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк», у звязку з чим сума заборгованості складає 18274 грн. 72 коп., яку позивач і прохає стягнути з відповідача. Також, у позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача суму понесених судових витрат.

Предявлена позовна заява ухвалою суду від 22 жовтня 2015 року була залишена без руху, оскільки позивачем порушені вимоги ст.119 ЦПК України.

Так, судом було зазначено, що відповідно до ч.2 ст.119 ЦПК України позовна заява повинна містити, зокрема, зміст позовних вимог; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину (п.п.3,5-6 ч.2 ст.119 ЦПК України).

Відповідно до положень статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно частини 1 статті 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Від змісту позовної заяви залежать дії судді при вирішенні питання про відкриття провадження у справі і проведення подальших підготовчих дій для розгляду справи у судовому засіданні та при її розгляді по суті, у тому числі і про її судову юрисдикцію та підсудність, про залучення в процес інших осіб, дослідження доказів тощо.

Від змісту позовної заяви залежить позиція відповідача, котрий, як і позивач, має право на судовий захист, а для реалізації цього права має бути обізнаний з тим, які вимоги до нього заявлені, з яких підстав і якими доказами це підтверджується.

Вже на стадії предявлення позову позивач зобовязаний виконувати вимоги щодо несення тягаря доказування і довести при предявленні позову певне коло фактів, що мають процесуальне значення. Мається на увазі доведення фактів наявності передумов права на предявлення позову та дотримання процесуального порядку його предявлення.

Цивільний процесуальний закон не вимагає від позивача правового обґрунтування позову, тобто посилання на норму права, яка регулює спірні правовідносини. Однак, позивач у будь-якому випадку повинен зазначити те право, захисту якого він вимагає, вважаючи його порушеним, невизнаним чи оспорюваним відповідачем.

Так, згідно із розясненнями, що містяться у п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» у рішенні щодо грошових зобовязань має бути висновок суду про розмір грошових сум та детальний порядок його обчислення за кожною з вимог (стягнення процентів, пені тощо).

Позивачем заявлена вимога про стягнення загальної суми заборгованості в певній сумі за кредитним договором без номеру від 18 серпня 2006 року станом на 31 серпня 2015 року, а саме, заявлена вимога про стягнення з ОСОБА_1 суми заборгованості за кредитом, суми заборгованості по процентам за користування кредитом, суми заборгованості по комісії та пені, однак розрахунок такої заборгованості не надав.

Разом з тим, умовами кредитного договору передбачено обовязок відповідача повернути кредит, сплатити відсотки і комісію за користування кредитом, за наявності для того підстав сплатити пеню. Всупереч викладеному позивачем взагалі не додано розрахунок суми заборгованості за відповідними підставами.

У доданих до позову документах позивач наводить лише загальну суму заборгованості за кредитом, заборгованості по процентам, а також разом комісії і пені, однак не проводить такий розрахунок із посиланням на відповідні формули такого розрахунку.

До того ж, позивач взагалі не вказав у заяві та доданих до неї документах, з яких саме конкретних сум і чому саме ним віднімається сума заборгованості у розмірі 3332 грн. 44 коп., що була задоволена судовим наказом від 29 жовтня 2008 року. При цьому, позивачем не враховано, що даний судовий наказ було винесено на підставі заяви ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 саме за кредитним договором від 12 травня 2006 року.

Крім того, суд зазначав, що про наявність іншого договору від 12 травня 2006 року, укладеного між позивачем та ОСОБА_1 (чи ОСОБА_2В.), свідчить й долучена до позову довідка про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки клієнта по картрахунку саме від 12 травня 2006 року.

Тобто, позивач взагалі не наводить розрахунку суми заборгованості, яку він прохає стягнути з відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором від 18 серпня 2008 року, оскільки позивачем взагалі не зазначено складових такої заборгованості. До того ж, докази, додані позивачем до заяви, мають розбіжності у даті укладення договору та прізвища боржника.

Зазначене свідчить про те, що заявлені банком вимоги є неконкретними. До того ж, вказана обставина створюватиме для суду ускладнення під час перевірки розрахунку заборгованості за кредитним договором.

У звязку з викладеним, суд звертав увагу позивача на те, що проведення такого розрахунку є обовязком саме позивача, а не суду, оскільки він повинен довести ті обставини, на які він посилається у позові.

За таких обставин позивачеві було запропоновано усунути недоліки позовної заяви, а саме, уточнити обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги про заборгованості (конкретизувати вимоги); зазначити докази, що підтверджують ці обставини, зокрема, надати окремі розрахунки заборгованості за відповідними підставами (за кредитом, за відсотками, за комісіями, з пені тощо); за необхідності уточнити позовні вимоги та визначитись із сумою заборгованості відповідача з посиланням на відповідні підстави для її стягнення.

При цьому, позивачу для усунення недоліків позовної заяви судом був встановлений строк в межах 4 (чотирьох) днів з дня отримання позивачем ухвали. Вказана ухвала суду отримана позивачем 27 жовтня 2015 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, проте у визначений судом строк зазначені недоліки позивачем усунені не були. Заяв про надання додаткового строку для усунення визначених судом недоліків від позивача не надходило.

Відповідно до ч.2 ст.121 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк не виконає вимоги, визначені статті 119 цього Кодексу, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

На підставі викладеного, керуючись ст.121 ЦПК України, суддя,

У Х В А Л И В :

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - визнати неподаною та повернути позивачеві.

Розяснити позивачеві, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції Розівський районний суд Запорізької області шляхом подання в 5-денний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 5-денного строку з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Т.М.Кущ