Справа № 629/3647/15-ц
Номер провадження 2/629/1378/15
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24.11.2015 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі:
головуючого судді Попова Олексія Григоровича,
за участі секретаря судового засідання Габор В.В.,
прокурора Павлюченка А.С.,
представника відповідача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Лозова Харківської області цивільну справу за позовом Лозівського міжрайонного прокурора Харківської області Медяника Олексія Анатолійовича до ОСОБА_2 управління Держгеокадастру у Харківській області, ОСОБА_3, треті особи Державна інспекція сільського господарства в Харківській області, Реєстраційна служба Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області про скасування наказів та договорів оренди, -
У судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в позовній заяві та просив їх задовольнити.
Представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_1 у судовому засіданні заперечував проти позову в повному обсязі та посилався на те, що позовні вимоги необґрунтовані.
Представник відповідача ОСОБА_2 управління Держгеокадастру у Харківській області у судове засідання не зявився, але надав заперечення електронною поштою, в яких просить розглядати справу у його відсутність та заперечує проти позову в повному обсязі.
Представник третьої особи Державної інспекції сільського господарства в Харківській області у судове засідання не зявився, але надав суду заяву в якій просить, розглядати справу без їхньої участі.
Представник реєстраційної служби Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області у судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надавав.
Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, оцінивши докази у їх сукупності, суд знаходить позов таким, що не підлягає задоволенню.
Судом встановлено, що наказом ОСОБА_2 управління Держземагенства у Харківській області №2043-СГ від 01.09.2014 року ОСОБА_3 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для створення фермерського господарства площею 4,0000 га, 2,0938 га, 13,5401 га (фактично 12,5401 га) на території Орільської селищної ради Лозівського району Харківської області (а.с. 11). Наказом ОСОБА_2 управління Держземагенства у Харківській області №2044-СГ від 01.09.2014 року ОСОБА_3 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для створення фермерського господарства площею 11,8492 га на території Миколаївської сільської ради Лозівського району Харківської області (а.с. 10). Наказом ОСОБА_2 управління Держземагенства у Харківській області №2045-СГ від 01.09.2014 ОСОБА_3 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для створення фермерського господарства площею 15,9000 га на території Миколаївської сільської ради Лозівського району Харківської області (а.с. 8). Наказом ОСОБА_2 управління Держземагенства у Харківській області №2791-СГ від 20.10.2014 ОСОБА_3 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для створення фермерського господарства площею 15,0000 га на території Миколаївської сільської ради Лозівського району Харківської області (а.с. 9).
Після розробки проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, наказами ОСОБА_2 управління Держземагенства у Харківській області за № 2872-СГ від 28.10.2014 року (а.с. 12), №2871-СГ від 28.10.2014 року (а.с. 13), №3474-СГ від 12.12.2014 року (а.с. 14), №51-СГ від 13.01.2015 року (а.с. 15) затверджено вказані проекти та передано земельні ділянки в оренду строком на 49 років.
Суд зазначає, що відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язанні діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.
Питання надання земельних ділянок державної або комунальної власності в оренду для створення фермерських господарств регулюється Земельним кодексом України та Законом України «Про фермерське господарство».
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про фермерське господарство» фермерське господарство є формою підприємницькою діяльністю громадян із створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону.
У ст. 7 вказаного Закону визначено порядок надання (передачі) земельних ділянок для ведення фермерського господарства.
Зокрема ч. 7 ст. 7 Закону України "Про фермерське господарство" встановлено, що громадянам для ведення фермерського господарства Земельні ділянки надаються єдиним масивом з розташованими на них водними джерелами та лісовими угіддями, наближеними до існуючих шляхів, електро- і радіотелефонних мереж, газо- і водопостачальних систем та інших видів інженерної інфраструктури.
Отже, для з'ясування правомірності прийняття оспорюваних наказів необхідно дати визначення поняттю «єдиний масив».
Оскільки термін єдиний земельний масив не розкривається в Законі України «Про фермерське господарство», суд виходить з наступного.
В ч. 7 ст. 7.Закону України «Про фермерське господарство» термін «земельні ділянки, які надаються громадянам для ведення фермерського господарства» вжитий у множинному виді, що дає суду підстави зробити висновок, що для ведення фермерського господарства законодавець передбачив можливість виділення не тільки однієї, а й декількох земельних ділянок, які і складають "єдиний масив".
Крім того, для більш обґрунтованого визначення зазначеного поняття суд вважає за необхідне, відповідно до ст.8 ЦК України застосувати аналогію закону.
Так, аналіз законодавства України та нормативної бази, що складає суть даного питання, зокрема абз.8 пп.а п.1 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектора економіки» від 03.12.1999 № 1529, ст. 4 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», Рекомендацій щодо виділення єдиним масивом земельних ділянок групі власників земельних часток (паїв), затверджені наказом Держкомзему України від 30.12.1999 №130 «Про затвердження рекомендацій щодо прискорення реформування аграрного сектора економіки», можна зробити висновок про нетотожність понять «єдина земельна ділянка» і «єдиний земельний масив», оскільки останній може становити собою сукупність суміжно розташованих індивідуальних земельних ділянок в одному полі чи в групі компактно розташованих полів.
Зазначене дає суду зробити обґрунтований висновок про те, що виділення ОСОБА_3 земельних ділянок, які розташовані на території Миколаївської сільської ради та Орільської селищної ради Лозівського району Харківської області правильно розцінено ОСОБА_2 управлінням Держземагенства Харківської області як виділення «єдиного масива», що не суперечить вимогам ч. 7 ст. 7.Закону України «Про фермерське господарство».
Стосовно посилання прокурора на те, що оскаржувані накази ОСОБА_2 управлінням прийняті на підставі заяв ОСОБА_3, які подані не до відповідної держадміністрації, а безпосередньо до ОСОБА_2 управління суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Згідно з вимогами частини 2 статті 116 Земельного кодексу України, набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відмежування земель державної та комунальної власності» внесено зміни до ч.4 статті 122 Земельного кодексу України та із 01.01.2013 року центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи «передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.
Відповідно до п. 3 Положення про Головне управління Держземагентства Харківської області (діючого станом на час винесення оскаржуваних наказів) завданням ОСОБА_2 управління була реалізація повноважень Держземагентства України на території Харківської області.
Згідно з п. 4.28. Положення про Головне управління, до компетенції останнього (на винесення оскаржуваних наказів) належала передача відповідно до закону земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у власність або в користування для всіх потреб у межах області.
На підставі наведеного, Головне управління Держземагентства у Харківській області відповідно до статті 122 Земельного кодексу України було наділене повноваженнями з передачі у власність або в користування для всіх потреб, земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності в межах області.
Прокурор посилається також на те, що ОСОБА_3 всупереч ч. 1 ст.7 Закону України «Про фермерське господарство» не обґрунтовано необхідність отримання значних площ земельних ділянок з урахуванням відсутності у неї власної сільськогосподарської техніки.
Наведені доводи у позовній заяві з цього приводу не ґрунтуються на нормах законодавства, так як Законом України «Про фермерське господарство» вимог стосовно подання доказів наявності сільськогосподарської техніки та інших засобів обробітку земель разом із заявою про надання земельної ділянки не передбачено. Відсутність у власності особи сільськогосподарської техніки для обробітку значних площ земельних ділянок не позбавляє можливості їх використання на інших передбачених законом підставах.
Крім того, суд зазначає, що до заяв ОСОБА_3 надані відповідні документи, а саме: трудова книжка, яка підтверджує досвід роботи у сільському господарстві, диплом про освіту, здобутої в аграрному навчальному закладі та відповідний бізнес-план.
Враховуючи наведене, прокурором належним чином не обгруноване порушення ГУ Держгеокадастру у Харківській області чинного законодавства України при видачі спірних наказів та не доведено факту, у чому саме полягає порушення інтересів держави у звязку з прийняттям ним оспорюваних наказів, а тому підстав для їх скасування не вбачається та в цій частині в позові необхідно відмовити.
Оскільки єдиною підставою для визнання недійсними оспорюваних договорів оренди землі прокурор вважає вищевикладені порушення при прийнятті оспорюваних наказів щодо яких суд не знайшов підстав для їх скасування, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог і в цій частині.
Крім того, суд зазначає, що виходячи зі змісту рішення Європейського суду з прав людини «Стретч проти Сполученого Королівства» від 24.06.2003 року, майном у значенні статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, вважається законне та обґрунтоване очікування набути майно або майнове право за договором, укладеним з органом публічної влади. У рішенні Європейський суд з прав людини зазначив: «наявність порушень з боку органу публічної влади при укладенні договору щодо майна не може бути підставою для позбавлення цього майна іншої особи, яка жодних порушень не вчинила».
У цій справі Європейський суд з прав людини дійшов висновку, що оскільки особу позбавили права на його майно лише з тих підстав, що порушення були вчинені з боку публічного органу, а не громадянина, то в такому випадку мало місце «непропорційне втручання у право заявника на мирне володіння своїм майном та, відповідно, відбулось порушення ст. 1 Першого протоколу Конвенції», отже визнання недійсним договору, згідно якого особа отримала майно від держави та подальше позбавлення її цього майна на підставі того, що державний орган порушив закон, є неприпустимим.
За таких обставин, суд вважає позовні вимоги прокурора недоведеними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню у повному обсязі.
Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 209, 212, 214, 215 та 218 ЦПК України, суд,-
В задоволенні позовних вимог Лозівського міжрайонного прокурора Харківської області Медяника Олексія Анатолійовича до ОСОБА_2 управління Держгеокадастру у Харківській області, ОСОБА_3, треті особи Державна інспекція сільського господарства в Харківській області, Реєстраційна служба Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області про скасування розпоряджень та договорів оренди - відмовити.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через Лозівський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Олексій Григорович Попов