АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий у суді першої інстанції: Середа К.О..
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Білич І.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати по розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі

головуючого: судді Білич І.М

суддів Борисова О.В., Гаращенко Д.Р.

при секретарі Горбачовій І.В.

за участю: представника відповідача (МВС) Грінцова М.М.

розглянувши в відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 05 червня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до Міністерства внутрішніх справ України, Держави України в особі Міністерства юстиції України про відшкодування моральної шкоди.

в с т а н о в и л а:

Позивач звертаючись у березні 2015 року до суду з вищевказаним позовом обґрунтовував свої вимоги тим, що відповідачем були порушені норми діючого законодавства, а саме Конституції України, Закону України «Про інформацію», Закону України «Про звернення громадян», Закону України «Про доступ до публічної інформації» при розгляді його звернення від 06.08.2012 року, що спричинило приниження честі, гідності, ділової репутації та завдало моральну шкоду, яку він просив стягнути у розмірі 5 000 000 гривень у зв'язку з позбавленням його права до доступу до інформації.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 05 червня 2015 року ОСОБА_4 було відмовлено у задоволенні позову.

Не погоджуючи з рішенням суду позивач подав апеляційну скаргу, де ставив питання про скасування рішення суду та прийняття нового рішення про задоволення заявлених вимог. Вказуючи при цьому на його незаконність, необґрунтованість, неправильність встановлених обставин, які мають значення для справи.

Апелянт та представник Міністерства юстиції України будучи повідомленими про розгляд справи у судове засідання не з'явилися. Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності в силу вимог ст. 305 ЦПК України.

Представник відповідача не визнав подану апеляційну скаргу, заперечував проти її задоволення.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення осіб що з'явилися у судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи відмовляючи у задоволенні заявлених позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що твердження позивача про незаконність дій посадових осіб МВС України при розгляді його звернення від 06.08.2012 року не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, так як позивачем не було надано доказів визнання цих дій незаконними у встановленому законом порядку, наявності причинного зв'язку з порушенням та моральною шкодою.

Проте повністю погодитися з такими висновками суду не можна виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач звертаючись до суду відповідачами визначив - Міністерство внутрішніх справ України, Держава Україна в особі Міністерства юстиції.

Міністерство юстиції України надало до суду заперечення щодо позовної заяви, вказуючи при цьому на те, що до їх повноважень не відноситься представлення інтересів держави України у відносинах, не пов'язаних з представництвом інтересів держави у Європейському суді з прав людини під час розгляду заяв про порушення Україною Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або урегулюванням спорів та розгляду в закордонних юрисдикційних органах справ за участю іноземного суб'єкту та України.

Згідно зі ст. 2 ЦПК держава Україна є учасником цивільних відносин, а тому може бути відповідачем у справах про відшкодування шкоди за рахунок держави. Державу у таких випадках представляє орган, який здійснює функції держави у цих правовідносинах.

Згідно із п.п.5 п. 4 Положення про державну казначейську службу України, затвердженого Указом Президента України від 13.04.2011 року № 460/2011 Казначейство України відповідно до покладених завдань здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

Зазначене вище свідчить про те, що належним відповідачем по справі є Держава в особі Державного казначейства.

А відтак висновки суду першої інстанції щодо відмови позивачу у задоволенні заявлених вимог до Міністерства юстиції України про відшкодування моральної шкоди завданої діями Міністерства внутрішніх справ України з підстав їх недоведеності позивачем є помилковими.

Згідно до положень ст. 33 ЦПК України суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Судом першої інстанції клопотання ОСОБА_4 не розглядалося.

Суд апеляційної інстанції у відповідності до діючих положень ЦПК України не наділений повноваженнями щодо вирішення питання в частині заміни неналежного відповідача та залучення до участі у справі співвідповідача, а відтак враховуючи положення ст. 303 ЦПК України, за якими під час розгляду справи у апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нового за правилами ст. 309 ЦПК України про відмову у задоволенні позову з зазначених вище підстав.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 305, 307, 309, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 05 червня 2015 року скасувати, та постановити нове за яким;

ОСОБА_4 відмовити у задоволенні заявлених позовних вимог.

Рішення набирає чинності з моменту проголошення. Може бути оскаржено у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: