Справа № 296/9250/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" квітня 2015 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді - Рожкової О.С.,

за участю: секретаря судового засідання Каторжинської Т.В.,

позивача, представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

представника органу опіки та піклування виконавчого комітету Житомирської міської ради Зарічної О.О.,

розглянувши y відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_4, поданим представником позивача ОСОБА_1 до ОСОБА_5, за участю третіх осіб Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області, органу опіки та піклування виконавчого комітету Житомирської міської ради про надання дозволу на тимчасові виїзди за кордон неповнолітньої дитини без згоди та супроводу батька, оформлення документів для тимчасового виїзду або супроводу неповнолітньої дитини за межі України,

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2014 року ОСОБА_4 (далі позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 (далі відповідач), в якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог (а.с. 25), просила надати дозвіл на виїзд за межі України неповнолітній дитині - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 без дозволу (згоди) та супроводу її батька ОСОБА_5 до досягнення дитиною 16-річного віку, а також, матері дитини - ОСОБА_4 або її довіреній особі надати дозвіл без згоди батька ОСОБА_5 оформлювати документи для тимчасового виїзду або супроводу неповнолітнього ОСОБА_6 за межі України до досягнення дитиною 16-річного віку.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом з нею і перебуває на її утриманні, потребує періодичного перебування на морі та виїзду за кордон для сприяння розширення його світогляду. Вона має намір і можливість періодично направляти сина для відпочинку та оздоровлення за кордон, однак, ОСОБА_5, як батько, згоди на її виїзд за межі України не надає, у зв'язку з чим позивач змушена звернутися до суду за захистом прав неповнолітнього.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали повністю та просили їх задовольнити. Позивач додатково пояснила, що відповідно до рекомендацій лікаря дитині необхідне оздоровленняв умовах теплих країн і оскільки півострів Крим на даний час анексовано іноземною країною, в Одесі та Бердянську, який межує з містами, в яких проводиться антитерористична операція перебувати з дитиною є небезпечним і клімат цих курортів наближний до центральної частини України, просила суд зважити на необхідність оздоровлення дитини в інших країнах, зокрема Болгарії, Турції та інших, що цілком відповідатиме медичним рекомендаціям. Вказала на можливість сім"ї забезпечити дитині такий відпочинок, оздоровлення та розширення її світогляду.

Представник відповідача в судовому засіданні вказав на відсутність спору між сторонами, відповідач, однак позовні вимоги не визнав повністю, посилаючись на шкідливість відпочинку та оздоровлення дитини в Турціїї, Єгипті влітку, зазначив, що батько дитини не заперечує про оздоровлення дитини саме в Одесі і в разі, якщо син буде мати можливість відпочивати за кордоном в присутності нового чоловіка позивача, з яким вона перебуває в зареєстрованому шлюбі, то він, як батько, буде відчувати хвилювання з цього приводу, тобто буде мати місце конфлікт інтересів батька та відчима у зв"язку з чим, просив відмовити в задоволенні позову.

Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Житомирської міської ради щодо задоволення позову не заперечувала.

Під час розгляду справи судом проведено заміну позивача з ОСОБА_7 на ОСОБА_4 у зв'язку зі зміною прізвища, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію шлюбу та копією паспорту позивача, оригінал якого оглянутий в судовому засіданні (а.с.31,32).

Заслухавши пояснення позивача, представників сторін та третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ст. ст. 11, 60 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що шлюб укладений між сторонами розірвано 08.04.2011 року, що підтверджується рішенням Корольовського районного суду м. Житомира (а.с.9).

Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 10).

Після розірвання шлюбу ОСОБА_6 проживає з позивачем - ОСОБА_4, , що не заперечувалось сторонами в судовому засіданні.

Зі змісту довідки, виданої завідувачем відділення Центральної дитячої міської лікарні м. Житомира ОСОБА_6 хворіє на алергічний риніт, рецидивуючий бронхіт та крім іншого потребує оздоровлення в умовах теплих країн (а.с.11,79).

Статтею 33 Конституції України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які установлюються законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Виходячи з наведеної норми для безперешкодного виїзду неповнолітнього ОСОБА_6 за кордон разом із матір'ю на оздоровлення необхідний дозвіл батька.

Батько дозвіл на виїзд дитини за кордон в добровільному порядку не надає, чим фактично позбавляє дитину права на оздоровлення та відпочинок.

Зокрема, в судовому засіданні встановлено, що представник позивача ОСОБА_1 письмово зверталася до відповідача з пропозицією (листом, направленим на його адресу проживання) врегулювання питання надання дозволу батьком на виїзд ОСОБА_6 за кордон для відпочинку та оздоровлення.

Однак, поштовий конверт разом з листом повернувся за закінченням терміну зберігання, а отже залишився відповідачем без відповіді (а.с.36-38 ).

Факт непогодження відповідача на виїзд сина за кордон для оздоровлення, відпочинку підтвердилася і висловленою в судовому засіданні позицією представника відповідача.

Згідно ч. 2 ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадянами України", за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Аналогічне положення міститься у п. 2 ч. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою КМ України № 57 від 27.01.1995 р., зокрема, про те, що виїзд громадян України, які не досягли 16-річного віку, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затвердженими постановою КМ України № 231 від 31.03.1995 р., визначено, зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон.

Статтею 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду.

Також, згідно ч. 1 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон провадиться громадянам України, які постійно проживають в Україні і досягли 18-річного віку.

Позивач, звертаючись до суду із вимогами до відповідача, просить надати дозвіл на виїзд за межі України неповнолітнього ОСОБА_6 без дозволу (згоди) його батька ОСОБА_5 до досягнення ним повноліття та надати їй або її довіреній особі дозвіл без згоди батька ОСОБА_5 оформлювати документи для тимчасового виїзду або супроводу неповнолітнього ОСОБА_6 за межі України.

З огляду на викладене, суд враховує, що сімейне законодавство виходить із принципу повної рівноправності обох батьків у всіх правах і обов'язках відносно своїх дітей.

Зокрема, ст. 155 СК України визначає, що здійснення батьками своїх прав по виконанню обов'язків мають ґрунтуватися на повній повазі до прав дитини та її людської гідності, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, враховує, що законодавством визначено права та обов'язки батьків щодо виховання дитини, при цьому пріоритетним й принциповим є інтереси дитини, такі мають бути непорушними в незалежності від стосунків батьків між собою.

Суд приймає до уваги, що під час розгляду справи не встановлено обставин, що виїзд дитини за кордон пов'язаний із виїздом на постійне місце проживання разом із матір'ю або пов'язаний із довгостроковим перебуванням за межами України з інших причин, а також, що право батька на піклування, спілкування чи виховання дитини порушується чи обмежується.

Вказані обставини підтверджуються і рішенням Корольовського районного суду від 08.07.2014 року (а.с.33) за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_7, за участю третіх осіб органу опіки і піклування виконавчого комітету Житомирської міської ради, служби у справах дітей Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батьком, який проживає окремо від неї.

Даним рішенням, яке позивачем не оскаржувалось і набрало законної сили, ОСОБА_5 відмовлено в позові за відсутністі доказів чинення перешкод матір'ю дитини - ОСОБА_7 у спілкуванні дитини з батьком ОСОБА_8

У урахуванням викладеного, позов ОСОБА_4 є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Також, згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 243,60 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 202 грн.

Керуючись ст.ст.7, 150, 155 Сімейного кодексу України, ст.ст. 3, 10, 11, 57 - 60, 88, 208, 209, 212 - 215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 задовольнити.

Надати дозвіл на виїзди за межі України неповнолітній дитині - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, без дозволу (згоди) батька - ОСОБА_5 до досягнення дитиною шістнадцятирічного віку.

Надати дозвіл матері дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 - ОСОБА_4 або її довіреній особі без дозволу (згоди) батька - ОСОБА_5 на оформлення документів для тимчасового виїзду або супроводу неповнолітнього ОСОБА_6 за межі України до досягнення дитиною шістнадцятирічного віку.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 судовий збір в сумі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп. та судові витрати на оплату правової допомоги в сумі 202 (двісті дві) грн.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд м.Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні при оголошенні рішення суду, протягом того ж строку з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий суддя О. С. Рожкова