АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/9495/15 Справа № 205/2050/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Шавула В. С. Доповідач - Болтунова Л.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Болтунової Л.М.

суддів - Тамакулової В.О., Козлова С.П.

за участю секретаря - Гулієва М.І.о.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду із зазначеним позовом, в обґрунтуванні якого посилалась на те, що з 15 березня 2002 року перебуває з ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі, дітей від якого вони не мають. Проте, спільне життя з відповідачем не склалося, між ними відсутнє взаєморозуміння та довіра, виникають конфлікти з різних причин, фактичні шлюбні відносини припинені з вересня 2012 року. Крім того, відповідач часто вживає спиртні напої, в стані алкогольного сп'яніння поводить себе грубо по відношенню до неї, ображає нецензурними словами, непоодинокими є випадки її побиття. За таких обставин примирення вона вважає неможливим, а тому просила шлюб розірвати. (а.с 2-4)

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 вересня 2015 року позов задоволено. Зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Довгинцівського районного управління юстиції м. Кривого Рогу 15 березня 2002 року за актовим записом № 87 шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 - розірвано. Вирішено питання стосовно судових витрат.(а.с.51-53)

З таким рішенням не погодився відповідач, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права просить скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. (а.с.63-66)

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 15 березня 2002 року між сторонами було зареєстровано шлюб, від якого дітей не має.

Строни не проживають разом, не підтримують сімейних відносин. Характер взаємовідносин між сторонами ґрунтується на конфліктах, сварках, неприпустимих у загальноприйнятному спілкуванні висловлювань та насильницьких дій.

Зазначені обставини підтверджуються результатами судово-медичного обстеження ОСОБА_3 від 16 червня 2014 року, висновком Ленінського РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області від 04.04.2015 року щодо розгляду матеріалів ЖЕО № 4835 від 28.03.2015 року за заявою ОСОБА_3 про те, що ОСОБА_2 за адресою мешкання висловлював погрози фізичною розправою в її адресу та висновком Ленінського РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області від 21.06.2015 року щодо розгляду матеріалів ЖЕО №10047 від 19.06.2015 року за фактом звернення ОСОБА_2 до органів внутрішніх справ (а.с.8, 24,35).

Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя, на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 110 СК України право на пред'явлення позову про розірвання шлюбу позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Відповідно до статті 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Розглядаючи спір по суті, суд першої інстанції повно та всебічно з'ясувув фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, врахував інші обставини життя сторін, а тому, виходичи з того, що сім'я існує формально і розпалася остаточно, їх примирення є неможливим, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожної із сторін, дійшов висновку про задоволення позову.

Зазначений висновок суду колегія суддів вважає правильним.

Доводи апеляційної скарги стосовно ненадання судом першої інстанції строку для примирення, колегія суддів вважає необґрунтованими, з огляду на наступне.

Згідно ст.111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Аналіз статті 111 СК дає підстави говорити про те, що ця норма закону є диспозитивною.

Диспозитивність вказаної норми підкреслюється і у постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", в якій зазначається, що вжиття заходів щодо примирення подружжя є можливістю суду, а не його обов'язком. У п. 10 Постанови визначено, що судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей.

Проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою яка полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей, зобов'язує суд до вжиття заходів по збереженню сім'ї. Однак, суди повинні уникати формального застосування цієї норми і за будь-яких обставин надавати строк на примирення. Такий строк може бути наданий лише у тому випадку якщо суди, повно та всебічно з'ясовували фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховували наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечили участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін і прийшли до висновку що вжиття заходів до примирення подружжя буде не виключно формальною дією, а дійсно допоможе зберегти сім'ю.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано не надав сторонам строку для примирення, виходячи із конкретних обставин справи у їх сукупності, зокрема, відсутності у подружжя спільних дітей. Крім того, збереження шлюбу без згоди одного з подружжя є таким, що буде суперечити його інтересам, виходячи з положень ст. 24 СК України, яка закріплює добровільність шлюбу.

Посилання апелянта у скарзі стосовно порушення районним судом норм матеріального та процесуального права не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване судове рішення відповідає вимогам закону, а тому залишається в силі. У зв'язку з чим апеляційна скарга не задовольняється.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 вересня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Судді: