Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

13 листопада 2015 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Черновського Г.В.,

при секретарі Шнейдеріс А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про стягнення страхового відшкодування, матеріальних збитків, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 через представника своїх інтересів за довіреністю ОСОБА_3 27 серпня 2015 року звернулась до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2, приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про стягнення страхового відшкодування, матеріальних збитків (а. с. 4-8).

В обґрунтування позовних вимог представник позивача у позовній заяві посилався на те, що 30 січня 2015 року за участю автомобілів НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_1 та належного останній на праві власності відбулась дорожньо-транспортна пригода, винуватцем якої у судовому порядку був визнаний ОСОБА_2, цивільно-правова відповідальність якого застрахована ОСОБА_4 «Українська пожежно-страхова компанія». Вартість матеріального збитку, спричинено позивачу становить 88 654,43 грн., втрата товарної вартості автомобіля 11 563,62 грн., витрати повязані з евакуацією транспортного засобу становлять 600,00 грн., ліміт відповідальності за відповідним страховим полісом становить 50 000,00 грн., сума франшизи 1 000,00 грн. Проте страхова компанія виплатила страхове відшкодування у розмірі 49 000,00 грн., не виплативши витрати на евакуацію. У звязку із зазначеним позивач звернулась до суду з даним позовом, в якому просила суд стягнути на користь позивача з ОСОБА_2 втрату товарної вартості автомобіля у розмірі 11 563,62 грн., суму франшизи у розмірі 1 000,00 грн., різницю між сумою страхового відшкодування та розміром оціненої шкоди в розмірі 39 654,43 грн. та витрати на проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 900,00 грн.; з відповідача ОСОБА_4 «Українська пожежно-страхова компанія» витрати на евакуацію транспортного засобу у розмірі 600,00 грн.

Представник позивача надав заяву про розгляд даної цивільної справи без участі сторони позивача, в заяві вказав, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує (а. с. 59).

Представник відповідача ОСОБА_4 «Українська пожежно-страхова компанія» у судове засідання не заявився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, надіслав на адресу суду заяву про розгляд даної цивільної справи без його участі, в заяві вказав, що позовні вимоги не визнає, заперечував проти їх задоволення, посилаючи на виплату страхового відшкодування у повному обсязі (а. с. 57).

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не заявився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

За таких обставин суд вважає можливим розглянути дану цивільну справу у заочному порядку відповідно до вимог ОСОБА_5 8 Розділу ІІІ ЦПК України.

Дослідивши матеріали даної цивільної справи, судом були встановлені наступні факти:

30 січня 2015 року за участю автомобілів НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_1 та належного останній на праві власності відбулась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої зазначені автотранспортні засоби були пошкоджені. Викладені обставин підтверджуються матеріали справи (а. с. 10, 10 зворот).

Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 березня 2015 року винуватцем в скоєнні вказаної дорожньо-транспортної пригоди був визнаний ОСОБА_2 (а. с. 11).

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало чинності, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Судом встановлено, що відповідно до висновку № 2670 експертного дослідження автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ від 18 лютого 2015 року вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля НОМЕР_3, пошкодженого внаслідок ДТП становить 88 654,43 грн. без урахування втрати товарної вартості та 100 191,05 грн. з урахуванням ВТВ (а. с. 11 зворот-28).

З матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована ОСОБА_4 «Українська пожежно-страхова компанія» відповідно до полісу №АС/7169187 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 11 лютого 2014 року, у звязку з чим ОСОБА_1 звернулась на адресу даної страхової компанії із заявою про виплату страхового відшкодування (а. с. 29).

Згідно з листом ОСОБА_4 «Українська пожежно-страхова компанія» № 126 від 24 квітня 2015 року, а також згідно з відомостями, викладених позивачем у позовній заяві, останній було виплачено страхове відшкодування у розмірі 49 000,00 грн. відповідно до п. 36.6 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів», суму франшизи у розмірі 1 000,00 грн. сплачує потерпілій стороні застрахована особа (а. с. 30).

Правовідносини, що виникли між сторонами, врегульовані нормами цивільного кодексу України, а також ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів».

Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Зокрема збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Частиною 1 ст. 1192 встановлено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобовязати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Відповідно до ст.. 6 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого.

Згідно з положеннями п. 22.1 ст. 22 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

Згідно ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Відповідно до п. 28 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, це шкода, пов'язана, в тому числі, з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Статтею 29 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Згідно з положеннями ст.. 9 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів» страхова сума це грошова сума, у межах якої страховик зобовязаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого.

Відповідно до ст. 9 ЗУ «Про страхування» франшиза частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Статтею 12 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів» визначено, що розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Відповідно до п. 7 ст. 32 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів» не страховиком або МТСБУ не відшкодовуються шкода, повязана із втратою товарного вигляду транспортного засобу.

Відповідно до ч. 1 ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з ч. 1 ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтями 27, 46 ЦПК України передбачено, що обов'язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов'язок із доказування обставин при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, що випливає зі змісту ст. 27 ЦПК України.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності.

Оцінюючи дослідженні у судовому засіданні докази у їх сукупності щодо вимог позивача до відповідачів, враховуючи висновок № 2670 експертного дослідження автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ від 18 лютого 2015 року, яким вартість яким вартість матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіля визначена у розмірі 88 654,43 грн. без урахування втрати товарної вартості та 100 191,05 грн. з урахуванням ВТВ, приймаючи до уваги, що страховою компанією виплачено позивачу страхове відшкодування в межах ліміту відповідальності, але без врахування витрат на евакуацію, та приймаючи до уваги, що дана сума грошових коштів не покриває повністю матеріальних збитків, завданих позивачу, суд приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог у повному обсязі та вважає за можливе стягнути на користь позивача з відповідача ОСОБА_2 втрату товарної вартості автомобіля у розмірі 11 563,62 грн., суму франшизи у розмірі 1 000,00 грн., різницю між сумою страхового відшкодування та розміром оціненої шкоди в розмірі 39 654,43 грн. та витрати на проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 900,00 грн. (а. с. 25); з відповідача ОСОБА_4 «Українська пожежно-страхова компанія» витрати на евакуацію транспортного засобу у розмірі 600,00 грн. (а. с. 24 зворот).

Вирішуючи питання, щодо розподілу судових витрат на підставі ст. 88 ЦПК України, приймаючи до уваги результат вирішення справи, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача з відповідача ОСОБА_2 531,18 грн., з відповідача ОСОБА_4 «Українська пожежно-страхова компанія» 06,02 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 6, 9, 12, 22, 29, 29 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів», ст. ст. 22, 979, 1166, 1187, 1188, 1192, 1194 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212, 213, 215, 223-226 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_1 витрати на евакуацію транспортного засобу у розмірі 600 (шістсот) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 користь ОСОБА_1 втрату товарної вартості автомобіля у розмірі 11 563,62 грн., суму франшизи у розмірі 1 000,00 грн., різницю між сумою страхового відшкодування та розміром оціненої шкоди в розмірі 39 654,43 грн., а разом 53 118 (пятдесят три тисячі сто вісімнадцять) грн. 05 коп.

В порядку розподілу судових витрат стягнути на користь ОСОБА_1 в рахунок повернення витрат на сплату судового збору з ОСОБА_2 531 (пятсот тридцять один) грн. 18 коп., з приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» - 06 (шість) грн. 02 коп.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. В разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України, а саме: рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська.

ОСОБА_5 Черновськой