Номер провадження 2/754/5043/15
19 листопада 2015 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді - Грегуль О.В.
при секретарі - Сивенко В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Київської міської ради, третя особа: Головне управління юстиції у м. Києві, про визнання права власності у порядку спадкування,
Позивачі звернувшись до суду з вищевказаним позовом і посилаючись на порушення своїх спадкових прав, просять у порядку спадкування за законом, визнати за ними право власності на АДРЕСА_1. Свої позовні вимоги позивачі обґрунтували тим, що вони є єдиними спадкоємницею після смерті ОСОБА_5, який за життя, як член ЖБК, повністю виплати пайовий внесок за вказану квартиру, однак, правовстановлюючого документа на цю квартиру не отримав, у зв'язку з чим, нотаріус відмовляє у видачі документів на спадщину.
У судовому засіданні позивачі позов підтримали і просила про його задоволення.
Відповідач та третя особа своїх представників у судове засідання не направили і доказів про поважність причин не направлення своїх представників, суду не надали, хоча про час і місце розгляду, відповідач та третя особа неодноразово повідомлялися належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи, зворотними поштовими повідомленнями.
Суд вважає, що відповідач та третя особа, без поважних причин не направили своїх представників у судове засідання.
Позивачі не заперечували проти заочного розгляду справи по суті за відсутності представників відповідача і третьої особи.
З урахуванням положень ст. ст. 74-77, 169, 224 ЦПК України та з метою уникнення затягування розгляду справи, суд вважає, що в матеріалах справи є достатньо даних про права та взаємовідносини сторін по справі для її розгляду по суті заочно у відсутність представників відповідача та третьої особи.
Вислухавши пояснення позивачів, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд у судовому засіданні встановив наступне.
Відповідно до наявної у матеріалах справи, копії свідоцтва про народження позивачки: ОСОБА_1 від 17.06.1980 року, її батьком є ОСОБА_5.
Відповідно до наявної у матеріалах справи, копії свідоцтва про народження позивача: ОСОБА_2 від 16.03.1983 року, його батьком є ОСОБА_5.
Відповідно до наявної у матеріалах справи, копії свідоцтва про укладення шлюбу від 14.07.1979 року, позивачка: ОСОБА_3 з 14.07.1979 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5.
Відповідно до наявної у матеріалах справи, копії свідоцтва про смерть від 29.04.2014 року, ОСОБА_5 померІНФОРМАЦІЯ_1 року.
Відповідно до наявної у матеріалах справи, копії спадкової справи, ОСОБА_5 за життя заповіт не складав.
Після смерті ОСОБА_5, позивачі звернулись до приватного нотаріуса із заявами про видачу їм свідоцтва про право на спадщину за законом.
Постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу від 01.09.2015 року, позивачам відмовлено у видачі свідоцтв право на спадщину за законом через відсутність реєстрації правовстановлюючого документа на нерухоме майно.
Згідно зі ст. 15 Закону України «Про власність» від 07.02.1991 року № 697-ХІІ (який діяв на час повної виплати пайового внеску за спірну квартиру), член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Наймач жилого приміщення в будинку державного чи громадського житлового фонду та члени його сім'ї мають право придбати у власність відповідну квартиру або будинок шляхом їх викупу або на інших підставах, передбачених законодавством України. Громадянин, який став власником цього майна, має право розпоряджатися ним на свій розсуд: продавати, обмінювати, здавати в оренду, укладати інші угоди, не заборонені законом.
Згідно з п. 4 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України від 16.01.2003 року № 435-ІV, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.
Після набрання чинності ЦК України від 16.01.2003 року № 435-ІV, продовжувало існувати право власності ОСОБА_5 на АДРЕСА_1
Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно зі ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або законом.
Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно зі ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
З урахуванням викладеного, суд вважає, що по відношенню до позивачів порушено вищевказані норми права і що в свою чергу, дає правові підстави для висновку про порушення спадкових прав позивачів.
Тому, позовні вимоги, суд вважає обґрунтованими.
За таких обставин, позов підлягає задоволенню.
Судові витрати по справі, позивачі просили покласти на них.
Керуючись ст. ст. 4-11, 209, 213-215, 224-228 ЦПК України,
Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, в порядку спадкування за законом, право власності на квартиру АДРЕСА_1.
Судові витрати по справі покласти на ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Заява про перегляд заочного рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.
СУДДЯ: