Пр.№2/155/58/15
Справа №155/647/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2015 року Горохівський районний суд

Волинської області

в складі: головуючого судді Шмідта С.А.

при секретарі Грищук Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань Горохівського районного суду в м.Горохів Волинської області справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, зустрічним позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" про визнання кредитного договору недійсним,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач - публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" звернулося з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи його тим, що 10 жовтня 2008 року між закритим акціонерним товариством комерційним банком "Приватбанк" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір про надання останньому кредиту в сумі 4000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з виплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,0 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Підписавши заяву, відповідач тим самим погодився на те, що разом з Умовами надання банківських послуг та Правилами користування платіжною карткою така заява складає між ним та банком договір. Відповідно до п.9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання і, якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення договору, він автоматично лонгується на такий же термін. У зв'язку з невиконанням відповідачем своїх зобов'язань по своєчасній сплаті кредиту станом на 28 лютого 2014 року у нього виникла кредитна заборгованість перед позивачем в розмірі 16897,77 грн. А тому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору та понесені ним судові витрати.

Ухвалою Горохівського районного суду Волинської області від 02 лютого 2015 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" про визнання кредитного договору недійсним було залишено без розгляду.

Відповідач ОСОБА_1 не з'явився в судове засідання і від нього не надійшло повідомлення про причини його неявки. Про час, день і місце проведення даного судового засідання ОСОБА_1 був повідомлений належним чином.

Представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 не з'явився в судове засідання, однак звернулася до суду з письмовим клопотанням про розгляд справи у його відсутності, просить застосувати строк позовної давності та відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог.

Представник позивача - публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" Савицька Г.Р. в судове засідання не з'явилася, однак звернулася до суду з письмовим клопотанням про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов до задоволення не підлягає, з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні і що стверджується матеріалами справи, 10 жовтня 2008 року відповідач ОСОБА_1 звернувся до закритого акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" із заявою позичальника (а.с.6) про отримання кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 4000,00 грн. на платіжну картку на запропонованих банком Умовах і правилах надання банківських послуг (а.с.7-12).

Пунктом 5.5 Правил надання банківських послуг та заявою позичальника передбачено сплату позичальником відсотків в розмірі 30,0 % на рік.

Пунктом 6.5 Умов надання банківських послуг та заявою позичальника передбачено сплату позичальником щомісячної комісії.

Пунктом 6.9 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що у випадку виникнення заборгованості по картковому рахунку клієнт зобов'язується погашати заборгованість протягом 30 днів з моменту її виникнення.

Пункт 5.2 Умов та правил надання банківських послуг визначає, що у випадку порушення держателем умов цього договору банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому чи у визначеній банком частині.

Пунктом 8.6 Умов надання банківських послуг передбачено сплату позичальником штрафу за порушення строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором, більш ніж на 120 днів у розмірі 500,00 грн. + 5% від суми позову.

Відповідно до п.9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання, а якщо протягом цього строку сторони не проінформують один одного про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк.

Розділом 2 Умов та правил надання банківських послуг визначено терміни та поняття, відповідно до яких мінімальний обов'язковий платіж - це розмір боргових зобов'язань держателя, які щомісячно належать до сплати держателем протягом строку дії картки. Мінімальний обов'язковий платіж є обов'язковим для держателя платіжних карт, здійснюючих операції по кредитній схемі.

Відповідно до п.5.3. Правил користування платіжною картою строк і порядок погашення по Кредиту (кредитний ліміт, кредитна лінія) по платіжним картам з встановленим Мінімальним обов'язковим платежем визначений в пам'ятці клієнта, яка є невід'ємною частиною договору. Платіж включає плату за користування кредитом, передбачену тарифами, та частину заборгованості по кредиту.

За умовами Заяви та п. 4.1. Правил користування платіжною картою, погашення заборгованості по кредиту може здійснюватися шляхом внесення коштів на карту клієнтом або шляхом списання коштів з інших карт.

Як вбачається із статуту публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" (а.с.17), ПАТ КБ "Приватбанк" є правонаступником закритого акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк".

У відповідності з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

Згідно з ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути кредит частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати належних йому процентів.

Згідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором від 10 жовтня 2008 року позичальником ОСОБА_1 станом на 28 лютого 2014 року (а.с.4-6), заборгованість відповідача перед публічним акціонерним товариством комерційним банком "Приватбанк" становить: 3914,00 грн. заборгованості по кредиту, 6902,92 грн. заборгованості по відсотках, 4800,00 грн. заборгованості по комісії, 500,00 грн. штрафу (фіксована частина), 780,85 грн. штрафу (відсоток від суми заборгованості), а всього - 16897,77 грн.

Однак, вищевказаним розрахунком стверджується, що за період з 07 листопада 2008 року по 28 лютого 2014 року кошти на погашення кредиту ОСОБА_1 не сплачувалися та будь-якого погашення заборгованості не здійснювалось. Таким чином, моментом виникнення заборгованості слід вважати 07 грудня 2008 року і з цього часу у банку виникло право на позов. У той час з вимогами про повернення заборгованості за кредитом банк звернувся 24 квітня 2014 року.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, ч.2 ст.258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України).

Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.5 ст.261 ЦК України).

У зобов'язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.ст. 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст.261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України).

Зазначена правова позиція сформульована у постанові Судової палати у цивільних та господарських справах Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року по справі № 6- 116цс13.

За таких обставин, на думку суду, строк позовної давності для пред'явлення вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором сплив 08 грудня 2010 року, позивачем не надано доказів поважності його пропуску, а тому суд вважає, що у задоволенні позову публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" слід відмовити у зв'язку із закінченням строків позовної давності.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 252-258, 261, 267, 526, 530, 554, ч.2 ст.1050, ч.ч.1, 2 ст.1054 ЦК України, ст.ст.10, 11, 60, 88, п.5 ч.1 ст.207, ст.ст.212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Горохівський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий: (підпис)

Згідно з оригіналом.

Cуддя Горохівського районного суду

Волинської області С.А.Шмідт