Справа № 459/327/15 Головуючий у 1 інстанції: Новосад М.Д.
Провадження № 22-ц/783/5196/15 Доповідач в 2-й інстанції: Шашкіна С. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого судді: Шашкіної С.А.

Суддів: Богонюка М.Я., Копняк С.М.

При секретарі: Симець В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 19 червня 2015 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 19 червня 2015 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням, відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволено частково.

Зобов'язано ОСОБА_2 усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_4 належною 1/2 часткою квартири АДРЕСА_1 шляхом передачі комплекту ключів від даної квартири та не чинити перешкод у користуванні нею.

В решті вимог відмовлено

Дане рішення оскаржила представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3.

В апеляційній скарзі вказує, що суд, ухвалюючи рішення не взяв до уваги, що між співвласниками, позивачем та відповідачкою не досягнуто взаємної згоди щодо порядку користування спільною власністю, що між сторонами впродовж декількох років існують конфлікти, а тому спільне користування квартирою є неможливим через негативну агресивну поведінку позивача. Просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити позивачу у задоволені позовних вимог.

Сторони належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи (а.с.74-76), проте у судове засідання не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, клопотання про відкладення розгулу справи не подавали. У зв'язку із цим, колегія суддів вважає за можливе здійснити розгляд справи за неявки вказаних осіб, без фіксування процесу за допомогою технічних засобів.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що така не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що ОСОБА_4 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 27.07.1994 року. Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 06.07.2012 року шлюб між ними розірвано. У даному шлюбі у них народився син ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_1.

За час спільного проживання, сторони придбали квартиру по АДРЕСА_1, тобто є її співвласниками, що підтверджується договором купівлі продажу АЕЕ №474614 від 05.10.2001 року, зареєстрованого у реєстрі за № 1-2395.

Як вбачається із реєстраційного посвідчення на квартиру НОМЕР_1, виданим ДКП Червоноградським міським бюро технічної інвентаризації 1/2 частини вищевказаної квартири зареєстрована за ОСОБА_4.

Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до положень ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Стаття 319 ЦК України визначає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною 1 ст.356 ЦК України визначено, що власність двох або більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до положень ст.358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Однак, як встановлено судом першої інстанції, сторони не можуть дійти згоди щодо користування цим майном.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, відповідачка чинить позивачу перешкоди у користуванні житлом, що стверджується зокрема поясненнями самої відповідачки про заміну нею замків до вхідних дверей. Крім того, із суті її пояснень вбачається, що вона фактично заперечує право позивача на частку у квартирі та його право користування власністю, хоча відповідних позовних вимог нею не заявлялось.

Посилання апелянта на ту обставину, що після розірвання шлюбу ОСОБА_4 агресивно поводився із нею, проявляв до неї неповагу та застосовував фізичне насилля, що підтверджується вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 24.12.2013 року та постановою Червоноградського міського суду Львівської області від 07.10.2014 року, вірно не взяті судом до уваги, оскільки не є підставою для відмови власнику в усуненні перешкод у користуванні спільним майном.

Доводи апелянта про те, що позивач не має права на дану квартиру, оскільки така придбана її батьком, спростовується копіями договору купівлі продажу, реєстраційного посвідчення на квартиру, з яких вбачається, що спірна квартира придбана сторонами спільно за час перебування їх у шлюбі.

Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якого Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року№475/97 -ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року»,Першого протоколу та протоколів 2,4, 7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном.

Гарантуючи захист права власності , закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднанні з позбавленням володіння.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшов правильного висновку про те, що спірна квартира є спільною сумісною власністю подружжя, між сторонами у справі існує спір щодо порядку користування спірною квартирою, позивач просить усунути перешкоди в користуванні спірною квартирою, а відтак, колегія суддів вважає, що задоволення позовних вимог в цій частині не порушить права відповідачки як співвласника.

Відтак, колегія суддів вважає, що суд на підставі повно та всебічно з'ясованих обставин справи вірно встановив, що позивач,як співвласник квартири, за наведених обставин, фактично не може користуватись належною йому 1/2 часткою спірної квартири без вирішення питання про усунення перешкод у користування такою, а тому його порушене право підлягає захисту.

Оскільки суд першої інстанції повно та всебічно з»ясував обставини справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального закону, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення суду.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 19 червня 2015 рокузалишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня проголошення, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: