АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження 22ц/790/1759/15 Головуючий 1 інстанції - Остапов М.О.
Справа № 627/1686/14-ц Доповідач - Кірсанова Л.І.
Категорія - договірні
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - судді: Кірсанової Л.І.

суддів: Гуцал Л.В., Трішкової І.Ю.,

за участю секретаря - Асєєвої В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 на рішення Краснокутського районного суду Харківської області від 13 січня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення боргу за борговими розписками,-

В С Т А Н О В И Л А:

В липні 2013 року позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення боргу. В обгрунтування позовних вимог зазначив, що 18 жовтня 2012 року ОСОБА_4 та ОСОБА_3 звернулись до нього з проханням надати їм у борг грошові кошти в сумі по 17 000 грн. кожній. Так як з ними у нього були нормальні стосунки, він позичив відповідачкам 18 жовтня 2012 року грошові кошти в сумі по 17 000 грн.. ОСОБА_4, і ОСОБА_3 надали йому письмові розписки, які склали власноручно та зобов'язались на протязі 4-х років повернути отримані в борг грошові кошти. В подальшому, позивач неодноразово на протязі 2013-2014 років в усній формі звертався до ОСОБА_4 та ОСОБА_3 з проханням проводити часткові виплати за отримані кошти в борг, на що останні в усній формі обіцяли це зробити, але станом на 01.10.2014 року вони жодних грошових коштів не повернули. Більш того, в даний час відмовляються повернути гроші взагалі. Тому позивач просив стягнути з відповідачів борг по 17 000 гривень з кожної та солідарно стягнути судовий збір в сумі 346,80 грн.

Представник відповідачів заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що не закінчився строк виконання договору.

Рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 13 січня 2015 року в задоволенні вказаного позову ОСОБА_2 відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням, ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2., звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати рішення районного суду та постановити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі. В обгрунтування апеляційної скарги посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, незаконність та необгрунтованість рішення суду. Вказує на ті ж обставини, що і в суді першої інстанції. Наголошує, що в судовому засіданні суду першої інстанції представник відповідачів не посилався на існування строків на повернення боргу, а заявив, що наявність цього боргу вгазалі заперечується відповідачами, грошові кошти в борг вони не отримували та не мають наміру його повертати.

Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно ст.ст. 11,60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана дове сти ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подають ся сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції, посилаючись на ст. ст. 530 ч. 1, 628 ч.1, 1046,1047,1049 ЦК України виходив з того, що строк дії договору позики не закінчився.

Судова колегія погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Матеріали справи свідчать, що в жовтні 2012 року ОСОБА_2 надав ОСОБА_3 у борг грошові кошти в сумі 17 000 грн. про що відповідачкою була написана власноручно розписка, із заначенням строку повернення грошових коштів, а саме на протязі 4 (чотири) років, тобто до 2016 року( а. с. 6).

Крім того, 18.10.2012 року ОСОБА_2 надав ОСОБА_4 у борг грошові кошти 17000 грн., про що остання склала розписку. Згідно вказаної розписки написаною ОСОБА_4 не зазначено у кого саме вона взяла гроші та кому повинна повертати , але зазначено, що зобов"язується повернути за 4 роки ( а. с. 6).

Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики позикодавець передає у власність позичальникові грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей.

Відповідно до ст.1047 ЦК України Договір позики укладається у письмовій формі. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника.

За правилом частини 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За правилом ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В зв"язку з наведеним суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що строк дії договору позики не закінчився, тому в задоволенні позову обґрунтовано відмовлено.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції правильно досліджені і оцінені обставини по справі, надані сторонами докази. Доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин підстав для зміни або скасування судового рішення судова колегія не вбачає.

Відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, 308, 313- 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія ,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Краснокутського районного суду Харківської області від 13 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

ГОЛОВУЮЧИЙ: СУДДІ: