АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И[1]

10 лютого 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді: Мазурик О.Ф.,

суддів: Махлай Л.Д., Левенця Б.Б.,

при секретарі: Прохоровій В.С.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2,

на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 17 грудня 2014 року

у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області Євко Ігоря Володимировича, -

В С Т А Н О В И Л А:

В жовтні 2013 року ОСОБА_1 через свого представника звернулася до суду зі скаргою, в якій просила визнати неправомірною та скасувати постанову про повернення виконавчого документу стягувачу від 05 вересня 2013 року, винесену державним виконавцем ВДВС Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області Євком І.В.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 17 грудня 2014 року в задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій зазначила, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що постановляючи ухвалу суд першої інстанції не взяв до уваги, те що при поверненні виконавчого документу державним виконавцем не в повній мірі виконано вимоги Закону України «Про виконавче провадження» та не вжито всіх заходів для виявлення майна боржника. Крім того в постанові державний виконавець не вказав реквізити, для сплати коштів, чим унеможливив виконання рішення суду. Постанова винесена з порушенням вимог ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції про проведення виконавчих дій.

Просила ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 17 грудня 2014 року скасувати та постановити нову про задоволення скарги.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4 в судовому засіданні просив апеляційну скаргу задовольнити з підстав наведених в ній, а ухвалу суду першої інстанції скасувати.

Державний виконавець, який відповідно до ст. 74 ЦПК України належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності державного виконавця.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, заслухавши ОСОБА_4, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 13 лютого 2012 року Голосіївським районним судом м. Києва ухвалено рішення яким стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_5 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість у розмірі 112045 доларів США 92 центи, що за офіційним курсом НБУ станом на 13.02.2012 становить 895 253 грн. 70 коп.

На виконання вказаного рішення судом 03 грудня 2012 року видано виконавчий лист № 2/2601/111/12, який був пред'явлений стягувачем до виконання до ВДВС Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області.

Постановою державного виконавця ВДВС Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області Євко І.В. від 26.04.2013 відкрито виконавче провадження з виконання вказаного виконавчого листа.

5 вересня 2013 року державним виконавцем ВДВС Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області Євко І.В. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

Згідно ст. 383 ЦПК України учасники виконавчого провадження та особи, які залучені до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відмовляючи в задоволенні скарги, суд першої інстанції, оцінивши в сукупності надані в судовому засіданні докази, виходив з того, що дії державного виконавця ВДВС Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області Євко І.В. про повернення виконавчого документу були правомірними та відповідали вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає їх правильними, оскільки такі висновки суду відповідають обставинам справи та узгоджуються з нормами матеріального та процесуального права, які судом застосовані правильно.

З копії матеріалів виконавчого провадження № 37951255 вбачається, що стосовно виконання судового рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» боргу державним виконавцем були вчинені заходи щодо розшуку майна боржника, зокрема, були надіслані відповідні запити щодо встановлення наявності майна у боржника до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ГУ Держкомземагенства у Київській області, УДАІ ГУ МВС України в м. Києві, ВРЕРДАІ з обслуговування Віньковецького, Дунаєвецького, Новоушицького районів УМВС у Хмельницькій області з відповідей на які вбачається, що за боржником - ОСОБА_1 рухоме та нерухоме майно не зареєстровано.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Таким чином, державний виконавець вжив усіх заходів щодо встановлення наявності майна у боржника.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо невідповідності постанови державного виконавця вимогам Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень, оскільки вони не підтверджені належними доказами в розумінні ст. 60 ЦПК України та зі змісту оскаржуваної постанови не вбачається її невідповідності зазначеним нормам закону.

Також не заслуговують на увагу суду доводи апеляційної скарги, що постановою державного виконавця про повернення виконавчого листа стягувачу порушено права боржника на добровільне виконання рішення суду.

Інші доводи апеляційної скарги не є суттєвими і висновків суду не спростовують.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

В порядку ст. 307 ч. 2 п. 1, ст. 312 ч. 1 п. 1 ЦПК України за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право, зокрема, постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення ухвали без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

На підставі викладеного та керуючись ст. 218, 303, 304, 307, 312-315, 317, 319, 325, 327 ЦПК України, судова колегія,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2, - відхилити.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 17 грудня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий:

Судді:

Справа № 752/18405/13-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/2570/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Пасинок В.С.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Мазурик О.Ф.