АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 604/1331/14-ц Головуючий у 1-й інстанції Кузьменко І.О.
Провадження № 22-ц/789/1330/15 Доповідач - Парандюк Т.С.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2015 р. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Парандюк Т.С.

суддів - Дикун С. І., Храпак Н. М.,

при секретарі - Коваль О.І.

з участю сторін - представника апелянта Данилевич А.Б.;

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Тернопільське обласне управління АТ "Ощадбанк" на рішення Підволочиського районного суду від 04 вересня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Тернопільське обласне управління АТ "Ощадбанк" до ОСОБА_3, третьої особи ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,колегія суддів,

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2014 року ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії - Тернопільське обласне управління АТ "Ощадбанк" звернулося в суд з позовом до ОСОБА_3, третьої особи ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за Договором відновлювальної кредитної лінії №4 від 13.11.2007 р. в сумі 47659,19 євро, що в гривневому еквіваленті становить 1 526 523,86 грн, з яких: заборгованість по кредиту - 40 631,63 євро (1301431,11грн); заборгованість за відсотками - 4106,63 євро (131535,36 грн); пені по кредиту - 2314,33 євро (74127,99 грн); пені по відсотках - 606,60 євро (19429,40 грн). .

В обґрунтування своїх вимог посилаються на те, що ОСОБА_3 отримавши кредит у розмірі 70 тисяч євро, порушила взяті на себе, згідно кредитного договору, зобов'язання щодо своєчасного погашення заборгованості за щомісячними платежами і станом на 09.02.2015 р. у неї утворилася зазначена заборгованість. Філія неодноразово направляла ОСОБА_3 вимоги про погашення заборгованості, однак ці вимоги залишилися без задоволення, а тому просить суд стягнути зазначену заборгованість

Рішенням Підволочиського районного суду від 04 вересня 2015 року у задоволені вимог Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Тернопільське обласне управління АТ "Ощадбанк" до ОСОБА_3, третьої особи ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором відновлювальної кредитної лінії № 4 від 13 листопада 2007 року у розмірі: сорок сім тисяч євро шістсот п'ятдесят дев'ять євро 19 центів, що в гривневому еквіваленті становить один мільйон п'ятсот двадцять шість тисяч п'ятсот двадцять три гривні 86 копійок - відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії - Тернопільське обласне управління АТ "Ощадбанк" просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги АТ "Ощадбанк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором відновлювальної кредитної лінії № 4 від 13.11.2007 року в сумі 47 659,19 євро, посилаючись на те, що висновки суду не відповідають обставинам справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, порушено норми матеріального та процесуального права.

У судовому засіданні представник апелянта - Данилевич А.Б. апеляційну скаргу підтримала, зіславшись на доводи викладені в ній.

Представник ОСОБА_3 - ОСОБА_2 апеляційну скаргу не визнав, вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим.

Третя особа ОСОБА_4 В судове засідання не з"явився, хоча належним чином повідомлений про день та час розгляду справи про що свідчить рекомендоване повідомлення.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення сторін, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач у суді не довів обставин на які посилався як на обгрунтування своїх вимог.

Проте з таким висновком колегія суддів погодитись не може з огляду на наступне.

Згідно ст. 309 ч.1 п.3 ЦПК України - підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 13.11.2007 р. між ВАТ "Державний ощадний банк України" (правонаступником якого є ПАТ "Державний ощадний банк України") та ОСОБА_3 укладено Договір відновлювальної кредитної лінії №4, згідно з умовами якого банк зобов"язався надати відповідачці кредит в сумі 70000 євро, зі сплатою 10,5 процентів річних на споживчі потреби, а позичальник зобов"язалася його повернути до 12 листопада 2017 року та сплатити проценти за його користування, комісійні винагороди та інші платежі в порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором.

Пунктом 1.2 передбачено - кредит надається на споживчі цілі, окремими частинами, у період до 12.11.2009 року. Сукупна вартість кредиту, графік платежів, вид і предмет кожної супутньої послуги та їх обґрунтування визначені у додатках №№ 1,2 до договору що є його невід'ємною частиною.

На дату закінчення вказаного періоду визначається сума фактичної заборгованості за кредитом, яка підлягає погашенню щомісячно рівними частинами до 30 числа кожного місяця, починаючи з 13.11.2009 року. Остаточним терміном повернення кредиту є 12.11.2017 року.

Із метою забезпечення виконання зобов"язань за вказаним кредитним договором 14 листопада 2007 року між ВАТ "Ощадний банк Україна" та ОСОБА_4 укладено договір іпотеки, згідно з умовами якого позичальник передав в іпотеку банку будинок з надвірними будовами.(а.с. 74-77).

Додатковими договорами №1 від 10 липня 2008 р. та №2 від 25 вересня 2008 р. до договору відновлювальної кредитної лінії №4 від 13.11.2007 р. сторони погодили та внесли зміни в частині розміру сплати відсотків за користування кредитом.(а.с.9,10). На всіх цих договорах підписи відповідачки, які нею не оспорювались, що не заперечив її представник.

Додатковим договором № 3 від 27.11.2009 року п.2 внесли зміни до п.1.2 Кредитного договору, виклавши третє та четверте речення в такій редакції: " Станом на 13.11.2009 р. Сума заборгованості за кредитом складає 70000 євро, яка підлягає погашенню позичальником щомісячно рівними частинами в сумі 777,78 євро до 30 числа кожного місяця шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань з рахунків в філії Підволочиського відділення ВАТ "Ощадбанк" № 6391, починаючи з 01.06.2010 року. Остаточним терміном погашення кредиту є 12.11.2017 р.

Згідно із заявами ОСОБА_3 про надання кредиту в рамках кредитної лінії №1241 від 15.11.2007 р. Позичальнику було видано банком грошові кошти в сумі 5000 євро, №1269 від 05.12.2007 р. - 1000 євро, №1283 від 12.12.2007 р.- 1000 євро, №1290 від 13.12.2007 р. - 3000 євро, б/н від 18.12.2007 р. - 15000 євро, №1321 від 26.12.2007 р. - 25000 євро, №1337 від 04.01.2008 р. - 10000 євро та №1353 від 16.01.2008 р. - 10000 євро.

Обгрунтовуючи свої вимоги, Банк посилався на те, що свої зобов"язання за кредитним договором від 13.11.2007 р. виконав належним чином, надавши відповідачу грошові кошти в сумі 70000 євро терміном до 12.11.2017 р. У той час як останні платежі та відсотки за користування кредитом у встановлений договором строки не сплачувала, внаслідок чого станом на 09.02.2015 р. (збільшення позовних вимог) виникла заборгованість у розмірі 47659,19 євро, що складається із заборгованості: по тілу кредиту - 40631,63 євро; 4106,63 євро - відсотках по кредиту; 2314,33євро - нарахування пені та 606,60 євро нарахування пені по відсотках.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 отримано кредиту тільки на 26000 євро, а повернуто банку коштів на суму 63858,11 євро. Суд посилався на те, що у заявах на видачу готівки за №№ 1241 від 05.12.2007р., б/н від 18.12.2007 р. та №1337 від 04.01.2008 р. стоїть її підпис, а решта заявок підписані не нею, а іншою особою, що стверджується висновком судово-почеркознавчої експертизи № 166/167/15-22 від 17.06.2015 р. Твердження представника відповідача про те, що його довірителькою не отримано кредит в повному обсязі - 70000 євро, колегія суддів оцінює критично, оскільки як встановлено в судовому засіданні, що ОСОБА_3 не заперечувала факт отримання кредитних коштів, а також протягом тривалого часу вносила значні кошти на погашення кредиту - 63858,11 євро. При цьому, посилання ОСОБА_3 на вказівку експерта за вищевказаним експертним висновком про відсутність підпису на заявах на видачу готівки, колегія суддів визнає таким, що не спростовує фактичного отримання нею зазначених грошових коштів.

Про факт отримання ОСОБА_3 всієї суми кредиту свідчать розпорядження операційного відділу від 15.11.,05.12.,12.12.,13.12.,18.12.26.12. 2007 р. та 04.01, 16.01.2008 р., долучених до матеріалів справи, а також лист-пропозиція від 11.11.2009р. (а.с.94,95); заява на реструктуризацію заборгованості за кредитом (а.с.103,104); підтвердження про залишки заборгованості за отриманим кредитом від 02.03.2012 р. (а.с.102); заява від 12.12.2013 р.(а.с.92).

Відмовляючи у задоволенні позову, судом не взято до увагу, що згідно з умовами договору ОСОБА_3 зобов"язувалась сплачувати банку щомісячно проценти, а за несвоєчасну сплату процентів - пеню в розмірі 0,03 % від суми простроченого платежу, за кожний день прострочення.(п.5.2 договору).

Пунктом 7.8 Договору встановлено, що сторони домовились про збільшення строків позовної давності до трьох років для всіх зобов"язань позичальника (щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за його користування, винагород, штрафів, пені), що передбачені умовами цього Договору.

Враховуючи те, що у відповідності до вимог ст.259 ч.1 ЦКУ сторони дійшли письмової згоди щодо збільшення строку позовної давності про стягнення кредиту, процентів за користування ним, пені, колегія суддів вважає, що стягнення пені у розмірі 606,60 євро за три роки є обгрунтованим.(постанова ВСУ від 24.09.2014 р.).

Відповідно до ст.526 ЦК України - зобов"язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Офіційний курс гривні щодо іноземної валюти згідно довідки НБУ станом на 17.11.2015 року, а саме: 100 євро становить 2488,4893 грн.

Виходячи з того, що ОСОБА_3 належним чином не виконувала умови Кредитного договору №4 від 13.11.2007 р., тому колегія суддів вважає, що позовні вимоги банку підлягають до задоволення, а заборгованість стягненню в сумі 47659,19 євро, що еквівалентно 1185760,65 грн. ( євро по курсу НБУ від 17.11.2015 р. становить 2488.4893), яка складається із: заборгованість по кредиту 40631,63 євро, що еквівалентно 1010914,54 грн.; нараховані відсотки по кредиту 4106,63 євро - 102172,95 грн.; пеня по кредиту 2314,33 євро - 57580,53 грн. і пеня по відсотках 606,60 євро - 15092.20 грн.

Відповідно до п.35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 17.10.2014 р. № 10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах", вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має врахувати положення ст.88 ЦПК України та керуватись тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Враховуючи те, що позов задоволено повністю, тому судові витрати слід стягнути із ОСОБА_3 в користь банку 3654 грн.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 316, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів,

вирішила :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Тернопільське обласне управління АТ "Ощадбанк" - задовольнити.

Рішення Підволочиського районного суду від 04 вересня 2015 року скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Тернопільське обласне управління АТ "Ощадбанк" - задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ін.код НОМЕР_1, прож. в с.Клебанівка, Підволочиського р-ну, Тернопільської обл. в користь Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Тернопільське обласне управління АТ "Ощадбанк" МФО338545, п/р373929005 ЄДРПОУ0938500 заборгованість за договором відновлювальної кредитної лінії №4 від 13 листопада 2007 року в сумі 47659,19 євро, що еквівалентно 1.185.760,65 грн. та 3654 грн. судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області Т.С. Парандюк