Провадження № 2/161/3929/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

21 вересня 2015 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Олексюка А.В.

при секретарі Шумиводі О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до Першого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції, Другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 про звільнення майна з-під арешту,-

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» звернулось в суд з позовом до Першого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції, Другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 про звільнення майна з-під арешту.

Свої вимоги обґрунтовують тим, що 12.02.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № СМ-SME A00/004/2008, за яким остання отримала кредит в сумі 96000,00 доларів США.

З метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, 12.02.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено іпотечний договір № РМ- SME А00/005/2008, згідно якого передано в іпотеку банку нерухоме майно: нежитлове приміщення (літера А-1), загальною площею 106,6 кв.м., що знаходиться за адресою: вул. Рівненька (Енгельська), 3б, м. Луцьк, Волинська область.

30.05.2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» у відповідності до ст.ст. 512, 514, 1077 - 1079, 1082, 1084 Цивільного кодексу України було укладено договір факторингу.

30.05.2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір відступлення прав за Договором іпотеки.

Згідно з вищевказаними договорами ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за Кредитним договором № СМ-SME A00/004/2008 від 12.02.2008 року та іпотечним договором № PM-SME А00/005/2008 від 12.02.2008 року.

Таким чином, до ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права ПАТ «ОТП Банк» щодо вимоги до боржників за вищезазначеними договорами.

TзOB «ОТП Факторинг Україна», як іпотекодержатель, разом, як іпотекодавцем реалізації дійшли згоди щодо реалізації заставного майна і погашення заборгованості за кредитним договором. Проте, позивачу стало відомо,що на вищезазначене майно, що перебуває в іпотеці TзOB «ОТП Факторинг Україна», Державною виконавчою службою накладено арешти.

Позивач вказує, що орієнтовна ринкова вартість майна на сьогодні складає близько 210000,00 гривень, а заборгованість 1600000,00 гривень, що навіть після реалізації заставного майна борг не буде погашено в повному обсязі.

Заборгованість ОСОБА_1 перед позивачем щоденно зростає, але позивач не може задовольнити свої вимоги шляхом добровільного продажу, оскільки на майно ОСОБА_1, в тому числі і заставне майно накладено арешти постановою державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції ОСОБА_2 від 15.04.2013 року та постановою головного державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції ОСОБА_3 від 04.12.2014 року.

Позивач, вважає, що вищевказаними постановами про арешт майна боржника порушено його права, як іпотекодержателя за договорами іпотеки.

Просить суд звільнити з-під арешту, накладеного постановою старшого державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції ОСОБА_2 від 15.04.2013 року та постановою головного державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції ОСОБА_3 від 04.12.2014 року, нерухоме майно, а саме: нежитлове приміщення (літера А-1), загальною площею 106,6 кв.м., що знаходиться за адресою: вул. Рівненька (Енгельська), 3б, м. Луцьк, Волинська область.

Відповідачі в судове засідання не зявились з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.

Представник позивача ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, проте подав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності за наявними матеріалами справи. Просив суд позов задовольнити.

Третя особа, яка не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 в судове засідання не зявилась з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності осіб, які не з'явились за наявними матеріалами справи.

Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Ч. 1 ст. 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено, що 12.02.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № СМ-SME A00/004/2008, за яким остання отримала кредит в сумі 96000,00 доларів США (а.с. 5-11).

З метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, 12.02.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено іпотечний договір № РМ- SME А00/005/2008, згідно якого передано в іпотеку банку нерухоме майно: нежитлове приміщення (літера А-1), загальною площею 106,6 кв.м., що знаходиться за адресою: вул. Рівненька (Енгельська), 3б, м. Луцьк, Волинська область (а.с 12-15).

30.05.2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» у відповідності до ст.ст. 512, 514, 1077 - 1079, 1082, 1084 Цивільного кодексу України було укладено договір факторингу.

30.05.2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір відступлення прав за Договором іпотеки.

Згідно з вищевказаними договорами ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за Кредитним договором № СМ-SME A00/004/2008 від 12.02.2008 року та іпотечним договором № PM-SME А00/005/2008 від 12.02.2008 року.

Таким чином, до ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права ПАТ «ОТП Банк» щодо вимоги до боржників за вищезазначеними договорами.

Судом також встановлено, що TзOB «ОТП Факторинг Україна», як іпотекодержатель, разом, як іпотекодавцем реалізації дійшли згоди щодо реалізації заставного майна і погашення заборгованості за кредитним договором. Проте, позивачу стало відомо,що на вищезазначене майно, що перебуває в іпотеці TзOB «ОТП Факторинг Україна», Державною виконавчою службою накладено арешти.

З матеріалів справи вбачається, що на все майно ОСОБА_1 накладено арешти постановою старшого державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції ОСОБА_2 від 15.04.2013 року та постановою головного державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції ОСОБА_3 від 04.12.2014 року (а.с. 4).

Ст. 572 Цивільного кодексу України встановлено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про заставу» в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами.

Ст. 16 цього Закону передбачено, що право застави виникає з моменту укладення договору застави, а в разі, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню - з моменту нотаріального посвідчення цього договору. Якщо предмет застави відповідно до закону чи договору повинен знаходитись у заставодержателя, право застави виникає в момент передачі йому предмета застави. Якщо таку передачу було здійснено до укладення договору, то з моменту його укладення.

Згідно ст. 19 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.

Відповідно до ст. 58 Закону України «Про заставу» якщо в результаті видання органом державної виконавчої влади чи органом місцевого і регіонального самоврядування акта, який не відповідає чинному законодавству, порушуються права заставодержателя або інших осіб щодо володіння, користування та розпорядження предметом застави, такий акт визнається недійсним судом.

Як вбачається зі змісту ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» накладення арешту на майно є одним з етапів звернення стягнення на нього.

Відповідно до ч. 1 ст. 54 вищезазначеного Закону звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя.

Згідно ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

Таким чином, на підставі наведеного, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити та звільнити з-під арешту, накладеного постановою старшого державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції ОСОБА_2 від 15.04.2013 року та постановою головного державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції ОСОБА_3 від 04.12.2014 року нерухоме майно, а саме: нежитлове приміщення (літера А-1), загальною площею 106,6 кв.м., що знаходиться за адресою: вул. Рівненька (Енгельська), 3б, м. Луцьк, Волинська область.

Керуючись ст.ст. 10, 15, 30, 60, 210,215, 224, 225, 226 ЦПК України, ст. 572 ЦК України, Законом України «Про заставу», Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити.

Звільнити з-під арешту, накладеного постановою старшого державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції ОСОБА_2 від 15.04.2013 року нерухоме майно, а саме: нежитлове приміщення (літера А-1), загальною площею 106,6 кв.м., що знаходиться за адресою: вул. Рівненька (Енгельська), 3б, м. Луцьк, Волинська область.

Звільнити з-під арешту, накладеного постановою головного державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції ОСОБА_3 від 04.12.2014 року нерухоме майно, а саме: нежитлове приміщення (літера А-1), загальною площею 106,6 кв.м., що знаходиться за адресою: вул. Рівненька (Енгельська), 3б, м. Луцьк, Волинська область.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на рішення суду. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду Олексюк А.В.