У Х В А Л А

Іменем України

12 листопада 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого судді: Бондаренко Ю.О.,

суддів: Павліченко С.В., Собослой Г.Г.

при секретарі: Маринець Д.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 07 липня 2015 року про забезпечення позову, -

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 липня 2015 року у цивільній справі за позовом ТОВ «Відчизняний виробник» до ОСОБА_1 про витребування безпідставно отриманих коштівзаяву ТОВ «Відчизняний виробник» про забезпечення позову задоволено та накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить ОСОБА_1, мешканцю АДРЕСА_1 в межах суми заявлених позовних вимог - 249000 грн.

Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_1 оскаржив її, просив скасувати та ухвалити нову якою у вжитті заходів забезпечення позову відмовити.

В судовому засіданні позивач заперечив щодо апеляційної скарги.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи судом встановлено, що ТОВ «Відчизняний виробник» звернулось з заявою про забезпечення позову. Заява про забезпечення позову мотивована тим, що відповідач, який більше 2 років не повертає кошти, має намір відчужити своє майно аби уникнути примусове стягнення по рішенню суду.

Відповідно до ч.3 ст.151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

З позовної заяви слідує, що між сторонами виник спір на тій підставі, що ОСОБА_1 перебуваючи на посаді заступника директора ТОВ «Відчизняний виробник» отримав в банку гроші в сумі 249000 грн. для придбання дизельного палива. В грудні 2012 року ОСОБА_1 був звільнений з займаної ним посади. Станом на час звільнення 10.12.2012 року дизельне паливо на ТОВ «Відчизняиний виробник» так і не було поставлено, а грошові кошти в сумі 249000 гривень на розрахунковий рахунок зазначеного товариства не повернуто.

Підставою для застосування заходів забезпечення позову у виді накладення арешту на майно чи грошові кошти є обґрунтоване припущення про те, що майно чи грошові кошти, належні відповідачу на момент пред'явлення позову, можуть зменшитися чи взагалі зникнути, що утруднить чи зробить неможливим у майбутньому виконання рішення суду. Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги те, що сума позовних вимог є значною, а саме 249000 грн., суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно, що належить ОСОБА_1, в межах суми позовних вимог. Доводи апеляційної скарги щодо безпідставності позову та неналежності доказів, не спростовують висновків суду першої інстанції, а підлягають встановленню під час розгляду справи по суті.

Положеннями ст.312 ЦПК України визначено, що апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

На підставі наведеного та керуючись ст..ст. 151, 152, 209, 218, 303, 312, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, -відхилити.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 07 липня 2015 року - залишити без змін. Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді