Справа № 703/1536/15-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2015 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючої судді Зайончковської І.А.

при секретарі Сорока О.А. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла заяву відповідачки ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики,

встановив:

Заочним рішенням Смілянського міськрайсуду від 11 жовтня 2010 року з відповідачів за договором позики солідарно стягнуто 15000 грн. та 270 грн. судових витрат.

Відповідачка ОСОБА_1 просить скасувати вказане заочне рішення та призначити справу до повторного розгляду, оскільки про його існування вона дізналась лише у 2015 році коли з її заробітку почали проводити відрахування коштів. Крім того до отриманої її колишнім чоловіком позики в сумі 15000 грн. вона не має ніякого відношення та не брала на себе ніяких зобовязань. Після припинення їх спільного проживання між ними було вирішено питання щодо поділу спільного майна подружжя, а саме: їй залишилась квартира, а ОСОБА_3 забрав особисті речі, побутову техніку, більшу частину меблів. Крім того квартира знаходиться у заставі банку по кредиту, який вона сплачує до цього часу. Також вона не отримувала ніяких повісток у судові засідання.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився з невідомих причин, хоча про розгляд заяви був належним чином повідомлений.

Позивач проти повторного розгляду справи не заперечував, посилаючись на те, що ініціатором залучення до участі у справі співвідповідача був саме ОСОБА_3

Відповідно до ст. ст. 228, 232 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, а також заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З матеріалів справи вбачається, що в ній відсутні письмові докази вручення ОСОБА_1 повісток у судові засідання. Також під час розгляду заяви встановлено, що вона не знала до 2015 року про укладення колишнім чоловіком договору позики, з врахуванням того, що вони припинили спільне проживання у серпні 2008 року, а з грудня 2008 року, коли ОСОБА_3 надана позивачу розписка про отримання коштів в сумі 15000 грн., вона вже проживала у фактичних шлюбних відносинах з іншим чоловіком. Шлюб між відповідачами було розірвано 19 травня 2009 року і між ними було досягнуто домовленості з приводу поділу спільного майна, за якою квартира залишається ОСОБА_1, яка продовжує сплачувати кредит, що був взятий ОСОБА_3 на придбання квартири. Останній в свою чергу забирає всю їх спільну побутову техніку та більшу частину меблів. Ні під час розірвання шлюбу, ні після цього ОСОБА_3 не повідомив її про наявність в нього боргу та судового рішення про його солідарне стягнення з них обох.

Крім того ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснила, що у 2006 році відповідачами кредит був взятий саме на придбання спірної квартири, а тому одночасно був оформлений договір іпотеки на неї, в зв'язку з чим до погашення кредиту квартира знаходиться у банківській заставі. Отримані у позику кошти ОСОБА_3 витратив на власні потреби, оскільки такий платіж на погашення боргу по кредиту у грудні 2008 року не надходив.

Оскільки всі вказані обставини мають суттєве значення для вирішення справи по суті та повинні бути досліджені судом під час судового розгляду даного позову, а також з метою відновлення прав відповідачки як сторони по справі, заочне рішення підлягає скасуванню, а справа призначенню до повторного розгляду.

Стороною не пропущено строк на звернення з даною заявою, оскільки про наявність судового рішення вона дізналась 17 березня 2015 року.

На підставі ст. ст. 73,228,232 ЦПК України суд, -

ухвалив:

Скасувати заочне рішення по даній справі від 11 жовтня 2010 року та призначити справу до судового розгляду на 11-00 год. 8 травня 2015 року, повідомивши про це сторони.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуюча: І. А. Зайончковська