Справа № 502/3299/13-ц
02 листопада 2015 року м. Кілія
Кілійський районний суд Одеської області
головуючого - судді Масленикова О.А.
секретаря судового засідання - Кітреску О.М.
розглянувши цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2
відшкодування матеріальної та моральної шкоди
ОСОБА_1 звернувся до Кілійського районного суду Одеської області з позовом в інтересах ОСОБА_2 до відповідача про відшкодування матеріальної та моральної шкоди та на обґрунтування позовних вимог зазначив, що 4 серпня 2013 року близько 16-ї години 20 хвилин ОСОБА_3 керуючи мопедом марки «Пілот» власником якого він є, без державного номеру, рухаючись з напрямку вул. Будьонного в бік вул. Щорса у місті Кілія Одеської області, скоїв наїзд на автомобіль марки «Chevrolet Aveo», державний номер НОМЕР_1, який належить на праві власності ОСОБА_2
В ході досудового розслідування слідчим СВ Кілійського РВ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_4 було встановлено, що тілесні ушкодження учасники дорожньо-транспортної пригоди не отримали, тому відсутній склад злочину, передбачений ст. 286 КК України, але в діях ОСОБА_3 вбачається порушення КУпАП, тобто порушення правил дорожнього руху.
При зіткненні автомобіль отримав значні технічні ушкодження, а саме: деформована центральна частина задніх лівих дверей, деформовано з розривами задній бампер, деформовано кронштейн лівий заднього бамперу, деформовано ліву сторону панелі задка, деформовано кришку багажника, деформоване заднє ліве крило, задній лівий ліхтар розбито. Згідно висновку експерта величина матеріальних збитків, завданих автомобілю, становить 16 685,70 гривень.
Як зазначає представник позивача, у звязку з пошкодженням автомобіля та неможливістю протягом тривалого часу користуватися ним за призначенням, ОСОБА_2 і її близьким довелося пересісти на громадський транспорт, що викликало суттєві незручності у пересуванні. Додаткові витрати виникли під час проведення експертизи та ремонту автомобіля в місті ОСОБА_4. Так, вартість телеграми експерту-товарознавцю становить 30,36 гривень, чотири поїздки в місто ОСОБА_4 з міста Кілія по 140 гривень, всього 560 гривень. Також у звязку з закінченням відпустки, чоловік позивачки, ОСОБА_5 був вимушений купити квиток на автобус ОСОБА_4 - Санкт-Петербург за 831,87 гривень. В звязку з тривалим ремонтом ОСОБА_2 також була вимушена додатково купувати страховий поліс в Республіці Беларусь, що коштував їй 23 євро. ОСОБА_2 також було заподіяно і моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнала порушенням її нормальних життєвих звязків, неможливістю провести відпочинок в повній мірі. Також ОСОБА_2 була змушена неодноразово відвідувати автомайстерню. Розмір відшкодування моральної шкоди ОСОБА_2 визначає у 50 000 гривень.
На підставі викладеного представник позивача просив суд стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2: 16 029,38 гривень вартості відновлювального ремонту автомобіля; 450 гривень витрат на проведення оцінки майна з визначення вартості матеріального збитку, завданого автомобілю; 560 гривень вартості проїзду з м. Кілія до м. Одеси; 831,78 гривень вартості проїзду ОСОБА_4 Санкт-Петербург; 246,28 гривень вартості страхового полісу та 50 000 гривень відшкодування завданої моральної шкоди.
Після відкриття провадження у справі представником позивача 15.09.2015 року було подане письмове клопотання в якому він просив розглянути справу без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. У разі неявки в судове засідання відповідача, просив розглянути справу заочно /а.с. 70/.
Відповідач ОСОБА_3 повідомлений належним чином відповідно до положень ст. ст. 74-76 ЦПК України про дату та місце судового розгляду, в судове засідання на розгляд справи не прибув /а.с. 71, 80/. 24.09.2015 р. представником відповідача ОСОБА_6 за вх. № 7123/15 були подані письмові заперечення на позов, за змістом яких представник відповідача зазначив, що позивач у своєму позові взагалі не обґрунтував під керуванням кого знаходився транспортний засіб позивача та на підставі чого його транспортний засіб знаходився на території України. Відповідно до довідки, виданої інспектором ДПС ВДАІ ОСОБА_7 04.08.2013 року, зазначено, що транспортний засіб «Chevrolet Aveo» державний номер К320ОС178 отримав механічні пошкодження, вказана довідка була видана на імя ОСОБА_5, який мешкає в м. Кілія, вул. Маяк, 246, що свідчить про те що транспортним засобом керував не позивач, а зовсім інша особа, яка не має відношення до транспортного засобу.
Позивачем необґрунтовано та безпідставно заявлені вимоги, щодо стягнення матеріальної шкоди, повязані: - із відновленням його транспортного засобу на суму 16 029 гривень 38 копійок; - проведенням експертної оцінки зазначеного автомобілю у розмірі 450 гривень; - затратами на проїзд (чотири поїздки) з м. Кілія до м. Одеси для проведення експертизи у сумі 560 гривень, і проїзд з м. Одеси до м. Санкт-Петербургу у розмірі 831 гривні 87 копійок; - придбанням додаткового страхового полюсу в республіці Білорусь на суму 246 гривень 28 копійок. Як зазначає у позові позивач, акт виконаних робіт № ЗА-0001074 від 11.09.2013 року, був здійснений на підставі наряду-замовлення №ЗН-0000269 від 02.09.2013 року. Однак до позову не надано доказу, що вказане замовлення було здійснено саме нею (відсутній доказ, наряд-замовлення № ЗН-0000269 від 02.09.2013 року). Вказане замовлення було здійснено позивачем 02.09.2013 року, однак відповідно до квитанції №12/12 від 19.08.2013 року, виданої о 11:23 год. на суму 5724 гривні 42 копійки, оплату здійснено до укладення наряду-замовлення від 02.09.2013 року, а саме 19.08.2013 року. Тобто суму 5724,42 грн. позивач включає до позову, не отримавши замовлення. Відповідно до висновку № 1884 від 03.09.2013 року щодо проведення експертної оцінки автомобілю «Chevrolet Aveo» державний номер К320ОС178, оцінку було проведено на суму у розмірі 450 гривень. Однак наданий позивачу рахунок №1884 від 19.08.2013 року для оплати вказаної суми, здійснений не ним, а іншою особою, відповідно до квитанції № 6197.18.1 від 02.09.2013 року, платником суми 450 грн., зазначено ОСОБА_8, яка не має відношення до справи. У квитках за поїздки м. Кілія - м. Одеса, м. Одеса - м. Кілія та за проїзд м. Одеса м. Санкт-Петербург за №№ АААА001239 від 15.08.2013 року, АААА0880344 від 15.08.2013 року, АКУР 345780 від 19.08.2013 року, АКУР345779 від 19.08.2013 року, 114052/код:750069 від 01.09.2013 року, не вбачається, що квитки придбав позивач, та начебто за це йому заподіяний збиток. Квиток на проїзд з м. Одеса до Санкт-Петербургу, взагалі придбаний на імя ОСОБА_5, який вибув з м. Одеси 01.09.2013, а 02.09.2013 року прибув до м. Санкт-Петербург. Відповідно до страхового полюсу серії ПС № 0584232 від 13.09.2013 року, позивачу надана законна підстава для перебування його ТЗ на території України з 13.09.2013 року по 28.09.2013 року, який як зазначає позивач у позові, наданий для перебування вдруге. Однак позивачем не додано ніякого документу, який підтверджує, що з 04.08.2013 року до 13.09.2013 року її транспортний засіб, законно перебував на території України.
Ніяким чином не підтверджується перебування власниці ТЗ громадянки ОСОБА_9 ОСОБА_2 на території України більш 90 діб згідно Закону у строк з 04.08.2013 року по 13.09.2013 року, та не надано ніяких доказів, того, що вона та її ТЗ перебували на території України.
З предявленого позову не вбачається, які саме свої права позивач вважає порушеними та про захист яких просить у судовому порядку. Таким чином, відповідач вважає, що позов про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП є необґрунтованим та безпідставним, в звязку з чим представник відповідача в письмових запереченнях просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до відповідача /а.с. 81-82/.
Ретельно зясувавши зміст позовних вимог і заперечень, в ході з'ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень та дослідження доказів, якими вони обґрунтовуються, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини:
Згідно свідоцтва ОСОБА_10 Федерації про реєстрацію транспортного засобу 78 ХК 830190, виданого на рос. «ГИБДД МРЭО ГИБДД ГУВД г. Санкт-Петербурга» 11.02.2012 року, власником транспортного засобу - «Chevrolet Aveo», реєстраційний номер К320ОС178, 2008 р.в., є ОСОБА_2 /а.с. 19/.
Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення та постанови судді Кілійського районного суду Одеської області від 04.10.2013 року у справі № 502/2374/13-п, - 04.08.2013 року о 10 годині 20 хвилин громадянин ОСОБА_3, перебуваючи в місті Кілія
Кілійського району Одеської області по вул. Маяк керував належним йому мопедом «PILOT 50 LS», не обрав безпечну дистанцію, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, який рухався попереду в попутному напрямі, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, тілесних ушкоджень ніхто не отримав.
Тим самим ОСОБА_3 порушив вимоги п. 13. 1 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.
Зазначеною постановою ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.
Згідно телеграми автоексперта ОСОБА_11, надісланої на імя ОСОБА_12, його просять прибути на огляд автомобіля Шевролет о 09.00 19.08.2013 за адресою ОСОБА_4, вулиця Ленінградське шосе, 27А. Відповідно до квитанції Одеської філії ПАТ «Укртелеком» від 16.08.2013 року, вартість телеграми складає 30,36 гривень /а.с. 21/.
Згідно висновку № 1884 Експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості матеріальної шкоди, спричиненої власнику транспортного засобу, складеного 3 вересня 2013 року судовим експертом ОСОБА_11, - вартість матеріальної шкоди, спричиненої ОСОБА_2 - власнику автомобіля «Chevrolet Aveo», реєстраційний номер К320ОС178, 2008 р.в., пошкодженого внаслідок ДТП, станом на 4 серпня 2013 року дорівнює 16 685,70 гривень /а.с. 16-18/.
Як вбачається з рахунку № 1884 від 19.08.2013 р. від виконавця ФОП ОСОБА_11 та квитанції № 6197.18.1, ОСОБА_8 02.09.2013 р. сплачено 450 гривень в якості оплати за експертну оцінку автомобіля «Chevrolet Aveo» державний номер К320ОС178 /а.с. 8/.
Згідно квитанції № 12/12 від 19.08.2013 року АТ «Брокбізнесбанк» вбачається, що ОСОБА_2 сплачено на рахунок Філії «Авангард-Автосервіс «ПАТ «Одеса-Авто» 5724,42 гривень згідно калькуляції № СЧ-0001548 від 19.08.2013 р.
Як вбачається з квитанції № 17/17 АТ «Брокбізнесбанк» від 03.09.2013 року, ОСОБА_2 сплачено на рахунок Філії «Авангард-Автосервіс «ПАТ «Одеса-Авто» 6000 гривень згідно наряду-замовлення № ЗН-0000269 від 02.09.2013 р.
Як вбачається з квитанції № 38/38 АТ «Брокбізнесбанк» від 11.09.2013 року, ОСОБА_2 сплачено на рахунок Філії «Авангард-Автосервіс «ПАТ «Одеса-Авто» 4304,96 гривень згідно наряду-замовлення № ЗН-0000269 від 02.09.2013 р.
Згідно акту виконаних робіт № ЗА-0001074 від 11 вересня 2013 р, складеного на підставі наряду-замовлення ЗН-0000269 від 2 вересня 2013 року, ОСОБА_2 сплатила на користь філії «Авангард-Автосервіс «ПАТ «Одеса-Авто» 16 029,38 гривень за виконання робіт з ремонту автомобіля «Chevrolet Aveo» державний номер К320ОС178 /а.с. 12/.
З квитка для пасажира № 114052/код:750069 на рейс ОСОБА_4 Санкт-Петербург 01.09.2013 року вбачається, що його придбано на імя ОСОБА_5 за ціною 831,87 гривень /а.с. 9/.
13 вересня 2013 року ОСОБА_2 було укладено договір обовязкового страхування відповідальності власника транспортного засобу на території Республіки Білорусь, що підтверджується страховим полісом серії ПС № 0584232, який ОСОБА_2 було придбано за 23 долари /а.с. 10/.
Згідно квитків за поїздки з м. Кілія - м. Одеса, з м. Одеса - м. Кілія за №№ АААА009719, АААА009720, АААА001239, АААА008344 від 15.08.2013 року; АКУР 345780 від 19.08.2013 року, АКУР345779 від 19.08.2013 року; АААА113918, АААА113914 вбачається, що загальна вартість їх придбання складає 560 гривень /а.с. 25-26/.
При вирішенні справи судом застосовано наступні положення законодавства:
Згідно положень ч. 1 ст. 20 частини 1 Розділу ІІ Конвенції про правову допомогу та правові відносини в цивільних, сімейних та кримінальних справах, яка набула чинності для України 14.04.95 р., /надалі-Конвенція/ якщо в частинах II-V дійсного розділу не встановлено інше, позови до осіб, що мають місце проживання на території однієї зі Сторін, що домовляються, предявляються незалежно від їх громадянства в суди цієї Сторони.
Як зазначено в ч. 2 ст. 38 Розділу IV (Майнові правовідносини) Конвенції, - право власності на транспортні засоби, які підлягають внесенню до державних реєстрів, визначається за законодавством Сторони, на території якої знаходиться орган, що здійснив реєстрацію транспортного засобу.
Відповідно до положень ст. 42 Конвенції зобовязання з відшкодування шкоди, крім тих, що випливають з договорів і інших правомірних дій, визначаються за законодавством Сторони, на території якої мало місце дія діяння чи інша обставина, що слугувала підставою для вимоги про відшкодування шкоди.
Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
У відповідності до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.
Відповідно до ст. ст. 1166 - 1168 ЦК України майнова та моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.
Згідно ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, зобов'язана відшкодувати її на загальних підставах. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Доказів, що цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в порядку, передбаченому Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідачем суду не надано.
Встановивши з досліджених доказів фактичні обставини справи та беручи до уваги наведені положення законодавства, суд вважає доведеним факт завдання відповідачем під час керування джерелом підвищеної небезпеки шкоди належному позивачу майну автомобілю «Chevrolet Aveo» державний номер К320ОС178, та необхідністю відшкодувати завдані в звязку з цим позивачу збитки.
При цьому доводи представника відповідача, викладені в письмових запереченнях на позов про те, що належним позивачу транспортним засобом керувала інша особа, з огляду на вищенаведені положення законодавства не мають правового значення для вирішення спору.
При цьому суд вважає, що підлягає до стягнення з відповідача у повному обсязі визначена позивачем вартість відновлювального ремонту автомобілю у сумі 16 029,38 гривень, які понесені позивачем. При цьому заперечення представника відповідача щодо часткової оплати позивачем ремонту автомобіля до укладення наряду замовлення, не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки з висновку експерта вбачається, що вартість ремонту автомобіля, тобто витрат, які позивач змушена зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) в розумінні ст. 22 ЦК України - взагалі становить 16 685,70 гривень.
З приводу витрат на проведення оцінки майна в сумі 450 гривень суд погоджується з доводами представника відповідача, викладеними в письмових запереченнях, що вони до стягнення з відповідача не підлягають, оскільки вказану суму за оцінку автомобіля, згідно наданих представником позивача доказів, сплачено не власником транспортного засобу, а іншою особою - ОСОБА_8. При цьому доказів на підтвердження повноважень ОСОБА_8 на здійснення зазначених витрат від імені позивача, суду не надано. Таким чином, вказані витрати не можуть вважатися збитками, понесеними позивачем в звязку з пошкодженням відповідачем її майна в розумінні ст. 22 ЦК України.
Щодо стягнення з відповідача вартості проїзду, суд виходить з того, що здійснення витрат на проїзд від 19.08.2013 р. та 03.09.2013 р. узгоджується з наданими позивачем квитанціями на оплату вартості ремонту автомобіля, яка була здійснена у вказані дати, та в звязку з тим, що суд може зарахувати в якості належного доказу лише один квиток в один бік в напрямку Одеса-Кілія від 19.08.2013 р., приходить до висновку, що з заявлених позивачем 560 гривень підлягає до стягнення з відповідача вартість трьох квитків - одного від 19.08.2013 р. та двох від 03.09.2013 р. на загальну вартість 210 гривень. Наданий позивачем квиток на рейс ОСОБА_4 Санкт-Петербург видано не на імя позивача, тому він також не є належним доказом на підтвердження понесення позивачем цих витрат та обґрунтування вказаної позовної вимоги.
Стосовно стягнення вартості страхового полісу суд виходить з наступного:
Відповідно до п. 10.4.ст. 10 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» під час в'їзду на територію України власник транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, зобов'язаний мати на весь термін перебування такого транспортного засобу на території України сертифікат міжнародного автомобільного страхування «Зелена картка» або внутрішній договір страхування цивільно-правової відповідальності.
Згідно п. 21.2 ст. 21 зазначеного Закону контроль за наявністю договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється:
Відповідним підрозділом МВС України при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод;
органами Державної прикордонної служби України під час перетинання транспортними засобами державного кордону України.
Оскільки позивач є громадянкою іноземної держави і належний їй транспортний засіб також зареєстровано в іншій державі, без наявності договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу належний ОСОБА_2 автомобіль не міг перетнути державний кордон України та перебувати на її території.
Таким чином, суд вважає доведеним факт того, що внаслідок ДТП, спричиненого відповідачем. позивач змушена була здійснити витрати укладення нового договору страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу, що і підтверджується наданим нею та дослідженим судом страховим полісом серії ПС № 0584232, який ОСОБА_2 було придбано за 23 долари.
Станом на дату ухвалення рішення згідно офіційного курсу НБУ встановлено наступний курс: 23,01 гривень за 1 долар США.
Тобто 23 долари США = 529,23 гривень.
Разом з тим, виходячи закріпленого в ст. 11 ЦПК України принципу диспозитивності цивільного судочинства суд вважає такою, що підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача визначена ним вартість страхового полюсу в сумі 246,28 гривень.
Стосовно позовних вимог про стягнення моральної шкоди суд виходить з наступного:
Відповідно до вимог ст. та п. п . 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під
моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб; розмір відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань, зазнаних позивачем та інших обставин.
Суд вважає доведеним факт завдання протиправними діями відповідача моральної шкоди позивачу, що виразилась у душевних стражданнях, яких позивач зазнав у зв'язку з пошкодженням його майна. Крім того, суд враховує, що позивач через неможливість користуватись автомобілем був обмежений у пересуванні на території іноземної держави та можливості повернення в країну, громадянином якої він є, в звязку з чим був порушений нормальний уклад його життя та він зазнав певних обмежень. Таким чином, враховуючи встановлені обставини, вимушеність змін, понесення непередбачених матеріальних витрат, що потребувало від позивача додаткових зусиль для організації свого життя, суд вважає такими, що підлягають до часткового задоволення позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача відшкодування спричиненої йому моральної шкоди у сумі 4 000 гривень.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог
Керуючись ст.ст.10, 11, 60-61, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК, ст. ст. 16, 22, 23, 1166, 1167, 1187, 1188 ЦК України, суд
Позов ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що зареєстрований та мешкає в м. Кілія Одеської області, вул. Щорса, 115, на користь громадянки ОСОБА_10 Федерації ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованої за адресою: ОСОБА_10 Федерація, АДРЕСА_1: - 16 029,38 гривень вартості відновлювального ремонту автомобіля; 210 гривень витрат на проїзд; 246,28 гривень вартості страхового полісу; 4000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди; всього 20 485,66 гривень.
Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що зареєстрований та мешкає в м. Кілія Одеської області, вул. Щорса, 115, на користь громадянки ОСОБА_10 Федерації ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованої за адресою: ОСОБА_10 Федерація, АДРЕСА_1, - 204,86 гривень судового збору.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Кілійський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Згідно ст. 228 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_13