27.01.2015 227/5587/14-ц
22 січня 2015 року м.Добропілля
Добропільський міськрайонний суд Донецької області
у складі: головуючого - судді Здоровиці О.В.
при секретарі Сисенко Ю.В.
позивача ОСОБА_1
представників третьої особи ОСОБА_2
прокурора Величка А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Добропілля цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав, встановлення піклування та стягнення аліментів, третя особа - орган опіки та піклування Добропільської міської ради,
Позивачка звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3, ОСОБА_4 щодо їх неповнолітнього сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1. Свій позов позивачка аргументувала тим, що вона є матір'ю відповідача ОСОБА_4. Її син перебував у шлюбі з ОСОБА_3. Від даного шлюбу останні мають дитину - сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1. Вихованням та утриманням свого сина відповідачі не займаються і взагалі не цікавляться його долею та життям. Останні ведуть аморальний спосіб життя і не бажають його змінювати. Онук позивачки ОСОБА_5, з другого класу мешкає разом з нею, за адресою АДРЕСА_1. Саме вона утримує онука, виховує, забезпечує належні умови для його життя. Позивачка просить позбавити відповідачів батьківських прав щодо їх неповнолітньої дитини ОСОБА_5, призначити її опікуном на онуком і стягнути з відповідачів аліменти на її користь на утримання неповнолітнього онука ОСОБА_5 в розмірі 1/4 частини доходу відповідачів з кожного.
В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві і просила суд задовольнити позов. Суду пояснила, що вона є бабусею ОСОБА_5 1997 року по батьковій лінії. Її син - ОСОБА_4 і колишня невістка ОСОБА_3 є рідними батьками її онука. Але вихованням, утриманням свого сина відповідачі не займаються і ніколи не займалися. У зв»язку з чим її онук ОСОБА_5 мешкає разом з нею однією сім»єю з другого класу, якому саме вона створила і створює належні умови для проживання, навчання, піклується про його життя, здоров»я, займається його вихованням. За весь час перебування у неї онука, мати останнього - відповідачка ОСОБА_3 взагалі не з»являлась до сина і не цікавилась його долею. Відповідач ОСОБА_4 інколи приходить до них, але завжди влаштовує сварки і дитина його взагалі не цікавить. Просить позбавити ОСОБА_3 та ОСОБА_4 батьківських прав щодо їх неповнолітнього сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1., призначити її піклувальником над онуком, а також просить стягнути з кожного з відповідачів аліменти на її користь на утримання неповнолітнього ОСОБА_5 в розмірі 1/4 частини їх доходу.
Відповідачі в судове засідання не з»явилися, про час і місце розгляду справи були письмово, належним чином повідомлені.Причину своєї неявки суду не повідомили.
Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
В судовому засіданні позивача наполягав на розгляді справі і не заперечував проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.
Керуючись правилами статі 224 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу в відсутність відповідачів по матеріалам, які є в наявності в справі, направив за місцем мешкання останніх копію рішення суду для відома.
Представник органу опіки та піклування Добропільської міської ради - Бажинова О.М. позов підтримала і суду пояснила, що в ході проведеної перевірки щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідачів, органом опіки та піклування було встановлено, що неповнолітній ОСОБА_5 близько 7 років мешкає разом зі своєю бабусею - позивачем у справі. Батьки останнього разом з неповнолітнім ОСОБА_5 не мешкають і вихованням, розвитком, утриманням дитини не займаються, ведуть аморальний спосіб життя. Встановити фактичне місце мешкання відповідача ОСОБА_4 органу опіки і піклування не вдалося, бо за зареєстрованою адресою він не мешкає. Відповідачка ОСОБА_3 за місцем свого мешкання має незадовольні умови проживання, будь-яких відносин зі своїм неповнолітнім сином ОСОБА_5 не має вже близько 8 років. З останньою проводилася бесіда з приводу зміни свого ставлення до своєї дитини, але ці бесіди ніякого результату не дали. Тобто фактично було встановлено, що відповідачі не займаються вихованням і утриманням свого неповнолітнього сина і не мають бажання цього робити. Тому орган опіки та піклування Добропільської міської ради вважає доцільним позбавити ОСОБА_4 та ОСОБА_3 батьківських прав відносно їх неповнолітнього сина ОСОБА_5.
Свідок ОСОБА_6 суду пояснив, що він є сусідом позивачки, яка мешкає разом зі своїм чоловіком і онуком ОСОБА_5. Онук разом з позивачкою мешкає більше 7 років. Інколи до позивачки приходить її син ОСОБА_4 і влаштовує сварки. Останній з»являється в нетверезому вигляді. Йому відомо, що останній ніде не працює. Матері ОСОБА_5 він взагалі ніколи не бачив. Йому лише відомо, що вона десь мешкає в м.Добропілля. Вихованням, забезпеченням та навчанням онука займається саме позивачка.
Свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що позивачка є її подругою і сусідкою. Позивачка мешкає в квартирі разом зі своїм чоловіком ОСОБА_8 і неповнолітнім онуком ОСОБА_5, який є рідним сином сина позивачки - ОСОБА_4. Вона знає, що відповідачі по справі батьки ОСОБА_5 разом з останнім не мешкають, ведуть не здоровий образ життя, п»ють, ні де не працюють, вихованням, забезпеченням та навчанням свого сина не займаються і взагалі не цікавляться долею останнього. Всі батьківські обов»язки відносно свого онука виконує ОСОБА_1, який мешкає разом з останньою однією сім»єю майже 8 років.
Свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що він є чоловіком позивачки, з якою перебувають у шлюбі з 2005 року, а до цього часу мешкали однією сім»є без шлюбу. Весь цей час разом з ними мешкає неповнолітній ОСОБА_5, який є рідним онуком його дружини, яким саме вони і опікуються весь цей час, а саме виховують, забезпечують умови його проживання, навчання, бо батьки останнього самоусунулися від своїх обов»язків і не цікавляться долею свого сина, ведуть аморальний спосіб життя, зловживають спиртними напоями. Зазначив, що він не заперечує проти того, щоб в їх сім»ї жив онук позивачки, яка є його дружиною.
Заслухавши пояснення позивача, третіх осіб, свідків, дослідивши матеріали справи суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованим і такими, що підлягають задоволенню виходячи з наступного.
У Принципі 6 Декларації прав дитини, що була проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові та моральної та матеріальної забезпеченості.
Згідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратіфікована Постановою ВР №789-XII від 27.02.1991р., Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
За змістом п.2 ч.1 ст. 164 СК України суд може позбавити матір, батька батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків щодо виховання дитини.
Пленум Верховного Суду України в п.п. 15,16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з*ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України.
Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють належних умов для проживання дитини, умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.
В судовому засіданні встановлено.
Згідно свідоцтва про народження (а.с.26) вбачається, що ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 і його батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_4.
ОСОБА_5 прописаний і мешкає в АДРЕСА_1, що підтверджується копією його паспорта (а.с.24).
Позивачка - ОСОБА_1 є рідною матір'ю відповідача ОСОБА_4 та бабусею ОСОБА_5 (а.с.17,18,11-14).
З пояснень позивачки судом встановлено, що її онук ОСОБА_5 мешкає разом з нею однією сім»єю з другого класу, і саме вона створила і створює належні умови для проживання, навчання, піклується про його життя, здоров»я, займається його вихованням, бо батьки останнього - відповідачі у справі самоусунулися від своїх батьківських обов»язків.
З акту обстеження матеріально-побутових умов родини ОСОБА_1 від 01.12.2014 року (а.с.38) за адресою АДРЕСА_1 вбачається, що родина складається з 3 осіб: ОСОБА_1, ОСОБА_8 та ОСОБА_5. Умови проживання родини та відносини в родині добрі. Санітарно-гігієнічні норми витримані. В квартирі чисто. У дитини є окрема кімната, де є спальне місце, місце для навчання. ОСОБА_5, якого утримує бабуся, має все необхідне для свого проживання та навчання.
Аналогічний зміст, що викладений в акті обстеження матеріально-побутових умов родини ОСОБА_1 від 01.12.2014 року (а.с.41) містить і акт обстеження матеріально-побутового положення, який складений депутатом Добропільської міської ради - Кальченко І.В. від 27.10.2014 року.
З акту обстеження матеріально-побутових умов родини ОСОБА_3 від 03.04.2014 року (а.с.--) за адресою АДРЕСА_2 вбачається, що родину складає лише ОСОБА_3. В даному приміщенні умови проживання не задовільні, санітарно-гігієнічні норми не витримані. В квартирі брудно. Підчас відвідування ОСОБА_3 перебувала у стані алкогольного сп»яніння. Зі слів останньої було встановлено, що зі своїм сином вона не спілкується близько 7 років. Останню попереджено про відповідальність за життя та здоров»я дитини, про необхідність утримувати дитину.
З копії паспорту ОСОБА_4 (а.с.29) судом встановлено, що останній є зареєстрованим за адресою АДРЕСА_3
З довідки голови квартального комітету від 20.09.2014 року (а.с.31) вбачається, що ОСОБА_4 за зареєстрованою адресою АДРЕСА_3 не мешкає.
З пояснень позивачки судом встановлено, що за адресою АДРЕСА_1 відповідач ОСОБА_4 не мешкає, але інколи приходить до неї додому в нетверезому стані та влаштовує сварки.
Довідкою ВСП «Шахтоуправління «Добропільське» від 29.09.2014 року № 422 (а.с.7) підтверджується, що ОСОБА_1 дійсно працює на вказаному підприємстві і отримує заробітну плату.
З виробничої та побутової характеристики ОСОБА_1 (а.с.8) вбачається, що остання за місцем роботи та в побуті характеризується позитивно.
Довідкою Департаменту ІАЗ МВС України (а.с.9) підтверджується, що ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності не притягувалась.
Висновком про стан здоров»я ОСОБА_1 № 188/2746 від 01.10.2014 року (а.с.10) підтверджується, що остання не має будь-яких захворювань.
Позивачка є власницею квартири за адресою АДРЕСА_1, що підтверджується договором міни квартирами від 19.03.2001 року (а.с.21-23).
Висновком про стан здоров»я ОСОБА_5 від 30.09.2014 року (а.с.28) підтверджується, що останній є здоровою дитиною.
Рапорт о/у СКМСД Добропільського МВ- Мурашко Ю.В. від 23.09.2014 року (а.с.32) свідчить про те, що ОСОБА_4 вихованням та забезпеченням сина не займається, веде аморальний спосіб життя.
З пояснень неповнолітнього ОСОБА_5 в судовому засіданні встановлено, що останній не заперечує проти позбавлення його батьків - відповідачів по справі батьківських прав відносно нього. З його пояснень також встановлено, що він весь час мешкає з бабусею - ОСОБА_1, яка і займається його вихованням та забезпеченням. З батьком він спілкується, але іноді. З матір'ю взагалі не спілкується.
Частина 5 ст. 19 СК України покладає на орган опіки та піклування подати суду письмовий висновок щодо розв'язання спору.
Згідно висновку органу опіки та піклування Добропільської міської ради від 08.12.2014 року вбачається, що орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити громадян ОСОБА_4 та ОСОБА_3 батьківських прав відносно їх неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.3).
Відповідно до ст.150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Право дитини на належне батьківське виховання, відповідно до ст.152 СК України, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.
Відповідно до ч.4 ст.155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Згідно ст..164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.
Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Враховуючи наведене, а також те, що судом достовірно встановлено, що батьки - відповідачі у справі не займаються вихованням та утриманням дитини, не створюють належних умов проживання, розвитку дитини, самоусунулися від виховання і утримання свого сина - ОСОБА_5, залишивши останнього на бабусю - позивачку по справі і не мають наміру і бажання вчинити будь-які дії на виправлення цієї ситуації, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 в частині позбавлення батьківських прав відповідачів відносно неповнолітнього сина ОСОБА_5 підлягають задоволенню.
Відповідно до ст..59 ЦК України, піклування встановлюється над неповнолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, цивільна дієздатність яких обмежена..
Стаття 60 ЦК України передбачає, що суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування.
Згідно з ч.1 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.
Опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов'язки опікуна чи піклувальника.
Відповідно до ст..64 ЦК України, опікуном або піклувальником не може бути фізична особа: 1) яка позбавлена батьківських прав, якщо ці права не були поновлені; 2) поведінка та інтереси якої суперечать інтересам фізичної особи, яка потребує опіки або піклування.
В судовому засіданні встановлено, що обставин, які б виключали можливість призначення ОСОБА_1 піклувальником над своїм онуком ОСОБА_5 не існує.
ОСОБА_1 є рідною бабусею ОСОБА_5 1997 року народження, по лінії батька і виховує останнього з другого класу.
Згідно медичного висновку про стан здоров»я (а.с.10) позивачка може бути опікуном.
ОСОБА_1 перебуває в шлюбі з ОСОБА_8, який в судовому засіданні не заперечував проти влаштування до сім»ї ОСОБА_5 (а.с.18).
Висновок служби у справах дітей Добропільської міської ради свідчить про те, що вказана служба вважає, що ОСОБА_1 може бути піклувальником неповнолітньої дитини - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1(а.с.4).
Враховуючи викладене, суд вважає, що вимоги ОСОБА_1 щодо призначення її піклувальником над неповнолітнім онуком ОСОБА_5 також підлягають задоволенню.
Згідно статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ст..166 СК України. особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов»язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.
Відповідно до ч.2 ст.247 СК України, встановлення опіки та піклування не припиняє права дитини на отримання аліментів.
Відповідно до ст.69 ЦК України, піклувальник над неповнолітньою особою зобов'язаний дбати про створення для неї необхідних побутових умов, про її виховання, навчання та розвиток. Піклувальник зобов'язаний вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного.
Згідно вимог ст.182 СК України, розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст..184 цього Кодексу.
Враховуючи викладене, а також те, що в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідачі не виконують своїх батьківських обов»язків, передбачених ст.. 180 СК України, ніде не працюють, матеріальну допомогу на утримання малолітнього сина в добровільному порядку не надають, тому керуючись вимогами законів, суд вважає необхідним стягнути з відповідачів, з кожного, на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_5 1997 року народження в розмірі 1/4 всіх видів доходів відповідачів.
Згідно статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред»явлення позову.
На підставі ст..88 ЦПК України з відповідачів підлягають стягненню судові витрати на користь держави.
На підставі ст.ст.164-167 Сімейного кодексу України, керуючись ст. ст. 10, 60, 213, 215, 294 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав, встановлення піклування та стягнення аліментів, третя особа - орган опіки та піклування Добропільської міської ради - задовольнити в повному обсязі.
Позбавити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, батьківських прав відносно неповнолітньої дитини - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Призначити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженку м.Новогродовка Селидівського району Донецької області, громадянку України, піклувальником над неповнолітнім - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11 грудня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11 грудня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Добропільський міськрайонний суд Донецької області протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Копію заочного рішення, не пізніше трьох днів з дня його проголошення, направити відповідачу рекомендованим листом із повідомленням для відома.

Вступна та резолютивна частини рішення проголошені 22 січня 2015 року. З повним текстом рішення сторони можуть бути ознайомлені 27 січня 2015 року.

Надруковано в нарадчій кімнаті у одному примірнику.

Суддя О.В. Здоровиця

22.01.2015