Ухвала

іменем україни

04 листопада 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Висоцької В.С.,

суддів: Кафідової О.В., Попович О.В.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група», третя особа - ОСОБА_4, про стягнення невиплаченого страхового відшкодування та моральної шкоди, за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» на рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 22 січня 2015 року та рішення апеляційного суду Київської області від 19 травня 2015 року та касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Київської області від 19 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду із указаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що 22 вересня 2013 року близько 16 год. 40 хв. на автодорозі Бориспіль-Дніпропетровськ у напрямку м. Києва, а саме на перехресті вул. Богдана Хмельницького у м. Переяслав-Хмельницькому Київської області, сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки ВАЗ-21011, реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_5 та автомобіля марки Fiat Qubo, реєстраційний номер НОМЕР_1, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_3, під керуванням ОСОБА_4 Згідно з договором добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспортні від 19 квітня 2013 року транспортний засіб Fiat Qubo, реєстраційний номер НОМЕР_1, був застрахований Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Українська страхова група» (далі - ПрАТ «СК «Українська страхова група»). Відповідно до п. 5 вказаного договору страхування страхова сума становить 124 900 грн. Вказане ДТП сталося з вини ОСОБА_4, а водій ОСОБА_6 внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди отримав тілесні ушкодження.

Після настання дорожньо-транспортної пригоди позивач повідомила ПрАТ «СК «Українська страхова група» про настання страхового випадку та надала всі необхідні документи для виплати страхового відшкодування. Проте страхова компанія відмовилась провести ремонт автомобіля, визнавши його недоцільним, а автомобіль конструктивно загиблим. Посилаючись на те, що вартість відновлювального ремонту не перевищує дійсної вартості застрахованого транспортного засобу, а також, що несвоєчасна виплата стартового відшкодування призвела до душевних страждань, у зв'язку з неможливістю використання автомобіля за призначенням, позивач, з урахуванням уточнень позовних вимог, просила стягнути з ПрАТ «СК «Українська страхова група» на її користь 93 783 грн 25 коп. страхового відшкодування, 20 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди, 28 050 грн 06 коп. штрафних санкцій за несвоєчасну виплату страхового відшкодування та витрати на правову допомогу.

Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 22 січня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ ««СК «Українська страхова група» на користь ОСОБА_3 93 783 грн 25 коп. страхового відшкодування.

Стягнуто з ПрАТ «СК «Українська страхова група» на користь ОСОБА_3 28 050 грн 06 коп. штрафних санкцій за несвоєчасну виплату страхового відшкодування.

Стягнуто з ПрАТ «СК «Українська страхова група» на користь ОСОБА_3 20 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Додатковим рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 19 лютого 2015 року стягнуто з ПрАТ «СК «Українська страхова група» на користь ОСОБА_3 витрати на правову допомогу у розмірі 8 000 грн та витрат на проведення судової автотоварознавчої експертизи у розмірі 175 грн 80 коп.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 19 травня 2015 року апеляційну скаргу ПрАТ «СК «Українська страхова група» задоволено частково. Рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 22 січня 2015 року скасовано в частині стягнення з ПрАТ «СК «Українська страхова група» на користь ОСОБА_3 28 050 грн 06 коп. штрафних санкцій за несвоєчасну виплату страхового відшкодування, 20 0000 грн моральної шкоди та витрат на правову допомогу у розмірі 8 000 грн, в цій частині ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні зазначених позовних вимог. У решті рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі ПрАТ «СК «Українська страхова група» просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення уточнених у касаційній скарзі вимог, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, доводи касаційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що касаційні скарги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судами встановлено, що 22 вересня 2013 року близько 16 год. 40 хв. на автодорозі Бориспіль-Дніпропетровськ у напрямку м. Києва, а саме: на перехресті вул. Богдана Хмельницького у м. Переяслав-Хмельницькому Київської області, сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки ВАЗ-21011, реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_5 та автомобіля марки Fiat Qubo, реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_4, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_3 Вказана ДТП сталося з вини ОСОБА_4, а водій ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження.

Відповідно до договору добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспортні від 19 квітня 2013 року транспортний засіб FIAT Qubo, реєстраційний номер НОМЕР_1, був застрахований ПрАТ «СК «Українська страхова група». Відповідно до п.5 вказаного договору страхування страхова сума КАСКО становить 124 900 грн.

ОСОБА_3 повідомила ПрАТ «СК «Українська страхова група» про настання страхового випадку після настання дорожньо-транспортної пригоди та надала всі необхідні документи для виплати страхового відшкодування. Проте, страхова компанія відмовилась провести ремонт автомобіля, визнавши його недоцільним, а автомобіль конструктивно загиблим.

Звітом про оцінку автомобіля від 22 жовтня 2013 року № 0410 визначена вартість матеріального збитку у розмірі 76 966 грн 82 коп. внаслідок пошкодження автомобіля Fiat Qubo, реєстраційний номер НОМЕР_1, під час ДТП, а дійсна (ринкова) вартість автомобіля на момент пошкодження становить 118 704 грн 96 коп. (а. с. 87-93).

Ухвалою Переяслав-Хмельницького районного суду Київської області від 02 червня 2014 року клопотання ОСОБА_3 про призначення автотоварознавчої експертизи транспортного засобу задоволено.

Згідно з висновком експерта від 28 липня 2014 року № 8/65 вартість відновлювального ремонту автомобіля Fiat Qubo, реєстраційний номер НОМЕР_1, складає 73 142 грн 59 коп. на дату настання страхового випадку та 93 783 грн 25 коп. на момент дослідження (а. с. 174-178).

Ухвалою Переяслав-Хмельницького районного суду Київської області від 19 грудня 2014 року у задоволенні клопотання ПрАТ «СК «Українська страхова група» про призначення повторної автотоварознавчої експертизи транспортного засобу відмовлено.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції, з висновками якого в цій частині погодився і апеляційний суд, взявши до уваги розрахунок збитків, завданих майну позивача, відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження від 28 липня 2014 року № 8/65 дійшов висновку про доцільність проведення ремонту автомобіля. Крім того, суд першої інстанції, виходячи з доведеності позовних вимог в частині стягнення з ПрАТ «СК «Українська страхова група» на користь ОСОБА_3 штрафних санкцій за несвоєчасну виплату страхового відшкодування, завданої моральної шкоди та витрат на правову допомогу, дійшов висновку про їх задоволення.

У свою чергу суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ПрАТ «СК «Українська страхова група» на користь ОСОБА_3 штрафних санкцій за несвоєчасну виплату страхового відшкодування, завданої моральної шкоди та витрат на правову допомогу, дійшов висновку про безпідставність вказаних вимог з огляду на наступне.

У встановлений законом строк, а саме: листом від 30 жовтня 2013 року ПрАТ «СК «Українська страхова група» було запропоновано ОСОБА_3 надати реквізити для перерахування страхової виплати, проте, не погоджуючись з розміром вказаної виплати, остання відмовилась їх надати. Крім того, позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог щодо завданої їй моральної шкоди. Разом з тим, відмовляючи у стягненні витрат на правову допомогу, апеляційний суд виходив з того що, з матеріалів справи не вбачається, що Луцик А.А. є адвокатом або фахівцем у галузі права, також він не залучався до участі у справі, як особа, що надає правову допомогу за правилами, передбаченими ст. ст. 12, 56 ЦПК України.

Відповідно до ст. ст. 303, 304 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Справа розглядається в апеляційному суді за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з винятками і доповненнями, встановленими законом.

Колегія суддів суду касаційної інстанції не може погодитися з висновками суду апеляційної інстанції в частині залишення без змін рішення міськрайонного суду щодо стягнення суми страхового відшкодування та в частині відмови у стягненні витрат на правову допомогу з огляду на наступне.

Згідно із ст. 526 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843595/ed_2015_04_07/pravo1/T030435.html?pravo=1> зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/ed_2015_04_07/pravo1/T030435.html?pravo=1>, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до п. 12.2 договору добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспортні, вартість відновлювального ремонту розраховується з цін, що діяли на дату настання страхового випадку (або пізніше дати, але не пізніше 10 календарних днів з моменту настання страхового випадку) відповідно до калькуляції СТО, рекомендованої або погодженої страховиком.

Залишаючи без змін рішення міськрайонного суду в частинні стягнення суми страхового відшкодування у розмірі 93 783 грн 25 коп., суд апеляційної інстанції, взявши до уваги висновок експерта від 28 липня 2014 року, не врахував, що вказана сума вартості відновлювального ремонту була розрахована виходячи з цін, що діяли на момент проведення дослідження, а не на момент настання страхового випадку.

На вказані обставини звертав увагу при подачі апеляційної скарги до суду представник ПрАТ «СК «Українська страхова група», проте суд апеляційної інстанції, не перевіривши доводів апеляційної скарги, не встановивши фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, дійшов передчасного висновку про залишення рішення суду в цій частині без змін.

Крім того, скасовуючи рішення міськрайонного суду в частині задоволення вимог щодо стягнення з ПрАТ «СК «Українська страхова група» на користь ОСОБА_3 витрат на правову допомогу та ухвалюючи в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні вказаних вимог, суд апеляційної інстанції не врахував наступне.

Так, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правої допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 року № 590 «Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» затверджено граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, відповідно до яких в цивільних справах граничний розмір компенсації витрат, пов'язаних з правою допомогою сторін, на користь ухвалено судове рішення, якщо компенсація сплачується іншою стороною, не перевищує суму, що обчислюється, виходячи з того, що зазнаній особі виплачується 40 відсотків розміру мінімальної заробітної плати за годину її роботи.

Разом з тим склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані наступні документи: договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимог.

З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду з позовом ОСОБА_3 02 червня 2014 року уклала договір про надання правової допомоги з адвокатом Луциком А.А. (а. с. 62), згідно з п. 2 якого останній має право здійснювати свої повноваження щодо представлення інтересів клієнта у рамках ст. ст. 27 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1787/ed_2014_06_04/pravo1/T041618.html?pravo=1>, 31 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1791/ed_2014_06_04/pravo1/T041618.html?pravo=1>, 38 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1798/ed_2014_06_04/pravo1/T041618.html?pravo=1>, 40 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1800/ed_2014_06_04/pravo1/T041618.html?pravo=1>, 42 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1802/ed_2014_06_04/pravo1/T041618.html?pravo=1>, 44 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1804/ed_2014_06_04/pravo1/T041618.html?pravo=1> в будь-якій судовій інстанції.

Крім того, позивачем надано квитанцію до прибуткового касового ордера, яка відповідно до вищезазначеної постанови є належним доказом на підтвердження обставин щодо розміру витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги.

Вказані обставини залишилися не перевіреними судом апеляційної інстанції.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що касаційні скарги підлягають частковому задоволенню, а ухвалене у справі рішення апеляційного суду в частині стягнення розміру страхового відшкодування та відмови у стягненні витрат на правову допомогу - скасуванню з направленням справи в цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції з підстав, передбачених ч. 3 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» та ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Київської області від 19 травня 2015 року в частині вирішення позовних вимог про стягнення страхового відшкодування та витрат на правову допомогу скасувати, справу в цій частині передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В іншій частині рішення апеляційного суду Київської області від 19 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.С. Висоцька

Судді: О.В. Кафідова

О.В. Попович

О.В. Умнова

І.М. Фаловська