У х в а л а

10 квітня 2015 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

суддів:Сеніна Ю.Л., Григор'євої Л.І.,Романюка Я.М., -

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 6 лютого 2015 року в справі за позовом ОСОБА_5 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_6 до ОСОБА_4, ОСОБА_7, третя особа - служба у справах дітей Вінницької районної державної адміністрації, про визнання недійсним договору дарування,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області

від 28 листопада 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 13 січня 2015 року, зазначений позов задоволено,

постановлено визнати недійсним договір дарування 3/4 частин житлового будинку з прибудовою, господарськими будівлями та спорудами, що розташований у АДРЕСА_1, укладений 4 травня 2012 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Вінницької області Родіоновою Н.В. і зареєстрований в реєстрі за № 1994.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 6 лютого 2015 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на зазначені судові рішення на підставі пункту 5 частини четвертої статті 328 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

У поданій до Верховного Суду України заяві ОСОБА_4 просить скасувати рішення Вінницького районного суду Вінницької області

від 28 листопада 2014 року ухвалу Апеляційного суду Вінницької області

від 13 січня 2015 року, ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 6 лютого 2015 року, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме: частини першої статті 224 та статті 71 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

На підтвердження своїх доводів ОСОБА_4 наводить ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

від 27 червня 2013 року.

Перевіривши доводи заяви, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що підстави для відкриття провадження у справі відсутні.

Відповідно до статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстав: неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ; встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні даної справи судом; невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодились суди апеляційної та касаційної інстанцій, дійшов висновку про те, що спірний договір був укладений без дотримання вимог статті 12 Закону України " Про основи соціального захисту бездомних осіб та безпритульних дітей", без згоди органів опіки і піклування, чим були порушені законні права малолітньої дитини.

Порівняння ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 червня 2013 року із судовим рішенням, яке просить переглянути заявник, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції при розгляді двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин дійшов протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

Доводи, які наведені в заяві, не свідчать про наявність підстав для перегляду судових рішень згідно вимог пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України

Керуючись статтею 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховним Судом України справи за позовом ОСОБА_5 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_6 до ОСОБА_4, ОСОБА_7, третя особа - Служба у справах дітей Вінницької районної державної адміністрації, про визнання недійсним договору дарування за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

від 6 лютого 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Л. Сенін
Л.І. Григор'єва
Я.М. Романюк