Справа № 486/1823/15-ц
Провадження № 2/486/829/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2015 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі:головуючого - судді Савіна О.І.

при секретарі Архіповій К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнськ Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що відповідач є батьком її повнолітнього сина, який в даний час навчається в коледжі звязку та інформатизації Одеської національної академії звязку ім. О.С. Попова у звязку з чим потребує матеріальної допомоги, оскільки він не працює і повністю знаходиться на її утриманні. Нести всі витрати повязанні з навчанням сина самостійно вона не має можливості, оскільки її середньомісячний заробіток становить 3 907 гривень, а вартість навчання складає 25 920 гривень. Крім того, вона витрачає кошти на проїзд сина до місця навчання, оплату його проживання в гуртожитку, придбання посібників, продуктів харчування, одягу, предметів гігієни. Відповідач на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання , матеріальної допомоги їй не надає.

В судовому засіданні позивач повністю підтримала позовні вимоги.

Відповідач позов визнав частково, а саме: згоден сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень, посилаючись на те, що він працює на ВП «Южно-Українська АЕС», його середній заробіток становить 14 577,88 гривень, має іншу сімю, на його утриманні знаходяться дружина на малолітній син ОСОБА_3, а тому вважає, що матиме можливість сплачувати повнолітньому сину аліменти в розмірі 1500 гривень. Також зазначив, що син вже дорослий, не хворіє, веде здоровий спосіб життя і при необхідності без шкоди для навчання може також працювати та забезпечувати свої додаткові матеріальні потреби. Крім того, син постійно відвідує його батьків, тобто дідуся і бабусю, які проживають в Одеській області і які також надають допомогу його сину, а тому ніяких матеріальних проблем останній не мав і не матиме.

Під час розгляду справи по суті встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

ОСОБА_4 є повнолітнім. В даний час він є студентом коледжу звязку та інформатизації Одеської національної академії звязку ім. О.С. Попова. Навчається на 1 курсу денної форми навчання на договірній основі. Термін закінчення навчального закладу 30 червня 2018 року. Вартість навчання становить 25 920 гривень. Проживає останній в гуртожитку, вартість якого на учбовий рік становить 2 945,20 гривень. ОСОБА_4 не працює, а тому повністю знаходиться на утриманні матері, яка несе затрати на його навчання, проживання в гуртожитку, проїзд до місця навчання, придбання посібників, продуктів харчування, одягу та предметів гігієни.

Відповідач в добровільному порядку не надає матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, проаналізувавши докази, якими сторони обґрунтовують свої доводи та заперечення, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню на підставі наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні донька, син продовжують навчання і у звязку з цим потребує матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років при умові, що вони можуть надати матеріальну допомогу.

В силу ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу.

Згідно довідки, виданої Управлінням освіти Южноукраїнської міської ради Миколаївської області за вих. № 1817/01-20 від 03.09.2015 р., ОСОБА_1 працює в Южноукраїнській ОСОБА_5 ступенів № 3 на посаді вчителя трудового навчання (а. с. № 9). Їі середній заробіток за місяць складає 3 907,19 гривень, про що свідчить довідка № 242 від 03.09.2015 р. (а. с. № 10).

Відповідач працює на ВП «Южно-Українська АЕС» ДП НАЕК «Енергоатом», його середній заробіток за місяць становить 19 750 гривень. На його утриманні, як він вказав, перебуває дружина ОСОБА_6 та малолітній син ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2. Доказів про стан здоровя, наявність у нього непрацездатних батьків та інші обставини, які не дають йому можливості сплачувати аліменти, відповідач суду не надав. А тому, суд вважає, що відповідач має можливість щомісячно надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину, який продовжує навчання, в розмірі 1/6 частки від усіх видів його заробітку (доходів). На переконання суду такий розмір аліментів зможе покращити матеріальне становище повнолітнього сина та забезпечити достатній рівень життя відповідача та членів його сімї.

Що стосується вимог відповідача про стягнення з нього аліментів на утримання повнолітнього сина в твердій грошовій сумі, то суд не може погодитися з цим, оскільки згідно ст. 184 Сімейного кодексу України суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід або частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Підстав для визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі судом не встановлено.

Стаття 199 СК України встановлює обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги. Денна форма навчання займає багато часу, а тому твердження відповідача про те, що син вже дорослий, не хворіє, веде здоровий спосіб життя і при необхідності без шкоди для навчання може також працювати та забезпечувати свої додаткові матеріальні потреби, на думку суду є безпідставними.

Слід зазначити, що ст. 257 СК України наділяє бабу та діда правом спілкуватися зі своїми внуками. Надання бабою та дідом допомоги онуку, не звільняє відповідача як батька надавати матеріальну допомогу своєму повнолітньому сину, який продовжує навчання, і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги.

Керуючись ст. ст. 182, 191, 199, 200 СК України, ст. ст. 10,11,60,88, 179, 212,213, 214, 215, 218, 367 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4, України, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 28 вересня 2015 року і до закінчення сином навчання, але не пізніше ніж до досягнення ним 23-х років. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4, України, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, на користь держави судовий збір в розмірі 487,20 гривень (чотириста вісімдесят сім гривень двадцять копійок).

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Миколаївської області через Южноукраїнський міський суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Южноукраїнського

міського суду ОСОБА_8