1Справа № 335/2629/15-ц 2/335/997/2015
Р І Ш Е Н Н Я І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 листопада 2015 року місто Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі:
головуючого судді при секретаріОСОБА_1 ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям квартири,

встановив:

В березні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, в якому просила стягнути з відповідачів солідарно на її користь завдану матеріальну шкоду в сумі 20 794,51 грн., 3 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди та зобов'язати відповідачів за свій рахунок привести сантехнічне обладнання в належній ним квартирі АДРЕСА_1 до належного технічного стану.

В липні 2015 року, після отримання відомостей про власників квартири, позивач уточнила позовні вимоги, просила стягнути на її користь з ОСОБА_4 - 5 198,62 грн., з ОСОБА_5 - 5 198,62 грн., з ОСОБА_6 - 10 397,25 грн. на відшкодування завданої матеріальної шкоди. Стягнути ОСОБА_4 - 750 грн., з ОСОБА_5 750 грн., з ОСОБА_6 1500 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. В подальшому від вимоги про зобовязання відповідачів привести у відповідність сантехнічне обладнання позивач відмовилася.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_2. Відповідачі є співвласниками квартири АДРЕСА_3, що розташована над квартирою позивача. Відповідачі не слідкують за технічним станом своєї квартири, поточний ремонт квартири не здійснювався кілька десятиліть, сантехнічне обладнання знаходиться в занедбаному стані.

З вини відповідачів, які не слідкують за своєю власністю, неодноразово відбувалося залиття квартири позивача. Це підтверджується актами комісії ЖЕД-6 від 16.05.2012 року та актом КП «Основаніє» від 26.11.2014 року. В дійсності залиття відбувалося частіше, проте позивач, не кожного разу мала можливість викликати комісію.

В результаті неодноразового залиття квартири, позивачу завдана матеріальна шкода на суму 20 794,51 грн., в яку входить вартість необхідного відновлювального ремонту санвузла квартири. На добровільних засадах відповідач ОСОБА_5 відмовляється відшкодувати нанесені матеріальні збитки, провести ремонтні роботи своїми силами та за свій рахунок. Компенсацію моральної шкоди у звязку тривалістю пошкодження майна та впертим не бажанням відповідачів належним чином опікуватися своїм майном позивач оцінює в 3 000 грн.

В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити в повному обсязі, додатково зазначивши, що основна підстава звернення до суду - спонукати відповідачів відремонтувати сантехнічне обладнання та припинити затоплювати її квартиру. Під час виступу в судових дебатах, представник позивача адвокат ОСОБА_7 клопотав про стягнення на користь позивача в рахунок відшкодування матеріального збитку з відповідачів пропорційно їх часткам у спільній власності, всього 5957,6 грн., зокрема, з ОСОБА_4 1489,4 грн., з ОСОБА_5 - 1489,4 грн., з ОСОБА_6 2978,8 грн.

Відповідач ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, оскільки шкоди позивачу не завдавала, квартиру не затоплювала.

Відповідач ОСОБА_6 в судове засідання не зявилася хоча належним чином була повідомлена про час та місце судового розгляду, просила в задоволенні позовних вимог відмовити, а справу розглядати без її участі (а.с.135).

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, його представник ОСОБА_8 та представник відповідача ОСОБА_5 ОСОБА_9 в судовому засіданні заперечили позовні вимоги, зокрема, через те, що при комісійному обстеженні були порушені вимоги щодо його проведення та вимоги до складання акту. Так до обстеження не залучено представника винної сторони, провести обстеження комісія не могла, оскільки відповідачі не проживають в своїй квартирі. Затоплення з причин вказаних в акті взагалі не можливе, оскільки в квартирі відповідачів в 2013 році замінена вся каналізація. Зазначили, що кошторис не можна брати до уваги, бо останній містить посилання на роботи та матеріали характерні для капітального ремонту. Позовні вимоги просили залишити без задоволення.

Заслухавши пояснення осіб, які приймали участь у судовому розгляді, зясувавши фактичні обставини, що мають значення для справи, перевіривши їх доказами з огляду на їх достатність та взаємозвязок, суд дійшов наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом та не оспорюється сторонами, ОСОБА_3 з 2004 року є власником квартири АДРЕСА_2. Відповідачі є співвласниками квартири №28 в цьому ж будинку, квартира знаходиться над квартирою позивача. Розмір частки у праві спільної часткової власності ОСОБА_4 складає ?, ОСОБА_5 ?, ОСОБА_6 ?. Відповідачі в квартирі не проживають, ОСОБА_6 володіє часткою з 1998 року (а.с.44), ОСОБА_4 та ОСОБА_5 набули права власності в порядку спадкування за померлою 21.08.2006 року ОСОБА_10 (а.с.38).

Квартира ОСОБА_5 та її сином здається в найм, в ній протягом останнього часу проживають ОСОБА_11 та ОСОБА_12, яких ОСОБА_5 просила допитати в якості свідків.

Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Судом встановлено, що 26.11.2014 року комісією в складі працівників МКП «Основаніє» здійснювалося обстеження на предмет затоплення квартири позивача. В результаті обстеження встановлено, що в квартирі АДРЕСА_4 в кухні біля мийки потік шланг на змішувачі. Причиною залиття квартири №24 стало халатне відношення жильця квартири №28. В результаті затоплення в квартирі позивача виявлені мокрі сліди на стелі, стіни та куток були мокрими (а.с.4).

Залиття квартири позивача мали місце і в минулому, так 16.05.2012 року працівниками ЖЕД-6 проводилося обстеження, в результаті чого було встановлено, що в квартирі відповідачів на кухні лопнув сифон, затопленню піддалися кухня та санвузол в квартирі позивача (а.с.5).

Крім того, на запит адвоката було отримано інформацію від МКП «Основаніє», з якої вбачається, що згідно бази даних, яка збереглася на підприємстві лише з 13.06.2014 року, власник квартири АДРЕСА_5 до 01.01.2015 року вісім разів зверталась зі скаргами на затоплення квартири (а.с.113-123).

Зазначені факти, зокрема, факт залиття квартири позивача, що мало місце 26.11.2014 року підтвердили, допитані в судовому засіданні, свідки ОСОБА_13, ОСОБА_14

Власність зобов'язує. Відповідно до ст.319 ЦК України, власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Відповідачами не надано документів на підтвердження здачі в найм квартири, проте в судовому засіданні встановлено, що квартира передана у користування.

Відповідно до ч.2 ст.819 ЦК України, капітальний ремонт житла, переданого у найм, зобов'язаний здійснювати наймодавець, якщо інше не встановлено договором.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що залиття квартири позивача мало місце внаслідок неналежного використання відповідачами своєї власності, в судовому засіданні не встановлено, що шкоду позивачу завдано не з їх вини.

В наслідок залиття квартири позивачу було завдано збитків в розмірі 5957,6 грн., що підтверджено відповідним розрахунком. Оскільки останній не заперечений відповідачами суд приймає його до уваги.

Відповідно до ст.360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном.

Відповідно до ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За вказаних обставин, встановлених судом, позовні вимоги в частині відшкодування позивачу шкоди, завданої залиттям її квартири підлягають задоволенню. Відповідачами не доведено, а судом не встановлено, що шкода майну позивача сталася не з їх вини. Стягнення завданих збитків слід провести пропорційно частки відповідачів у праві власності, так з ОСОБА_4 на користь позивача слід стягнути 1489,4 грн., з ОСОБА_5 - 1489,4 грн., з ОСОБА_6 2978,8 грн.

Суд критично оцінює заперечення представників відповідача про те, що залиття квартири сталося не з вини відповідачів, те що капітальний ремонт в квартирі проведений в 2013 році, та те, що обстеження та складання акту працівниками МКП «Основаніє» проводилося без присутності винної сторони, оскільки зазначені обставини спростовуються показаннями свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_11 Зокрема остання в судовому засіданні повідомила, що проживає в квартирі з своїм чоловіком на підставі договору найму від 04.06.2014 року. Знала, що в квартирі протікає каналізація, ставила до відома ОСОБА_5, проте усунення аварійної ситуації не відбувалося, зокрема, через відсутність коштів, орендодавець на претензії не реагувала. В час коли прибували представники МКП «Основаніє» каналізація в квартирі не протікала. В липні 2015 року, за власний кошт свідок, за 800 грн. замінив каналізаційні труби, а зазначена сума була включена ОСОБА_5 в рахунок орендної плати.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В силу вказаної норми предметом доказування є обставини, які свідчать про дійсні права та обовязки сторін у справі та складаються з фактів, якими позивач обґрунтовує підстави позову, та фактів, якими відповідач обґрунтовує заперечення проти позову.

Приписами ЦПК України встановлено, що цивільний судовий процес здійснюється на засадах змагальності та рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом. При цьому принцип змагальності передбачає покладання тягаря доказування на сторони, покладання на них відповідальності за доведеність їхніх вимог чи заперечень; вимагає від сторін ініціативи та активності в реалізації їхніх процесуальних прав.

Розглянувши дану цивільну справу за участю усіх зацікавлених осіб, у рамках заявлених вимог, на основі дотримання принципів диспозитивності, змагальності і справедливості судочинства, всебічного та повного дослідження обставин справи, перевірки їх наданими сторонами доказами, оцінивши їх у сукупності, виконавши вимоги процесуального закону, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення коштів на проведення відновлювального ремонту.

Моральну шкоду позивач оцінює в 3000 грн. та повязує з тим, що тривалий час її майно піддавалося пошкодженню, при цьому позивач не вказує в чому полягає ця шкода, з яких міркувань вона виходила, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. За вказаних обставин позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 218 ЦПК України,

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 задовольнити частково.

Стягнути на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування завданих збитків з ОСОБА_4 - 1489,40 грн., з ОСОБА_5 - 1489,40 грн., з ОСОБА_6 2978,80 грн.

В задоволенні інших вимог, зокрема, вимог про стягнення грошових коштів на відшкодування моральної шкоди та зобовязання вчинити дії відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання скарги до Апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було ухвалено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: О.Ю.Бойко