Справа № 266/110/15-ц
Провадженя № 2/266/242/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2015 року м. Маріуполь Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі: судді Сараєва І.А., при секретарі - Сологуб Т.В., за участю представника відповідача ОСОБА_1 розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Маріупольської міської ради до ОСОБА_2 про стягнення упущеної вигоди -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення упущеної вигоди, в розмірі 1850 грн. 00 коп. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що відповідач є замовником будівництва за декларацією від 09.01.2013р. про готовність об'єкта до експлуатації, відповідно до якої прийнято до експлуатації адміністративні будівлі літ.А-1, убиральні літ. Б-1 по вул. Купріна, 34а. Згідно зі ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" замовник об'єкта будівництва зобов'язаний взяти участь у створенні інфраструктури населеного пункту та укласти договір про пайову участь з органом місцевого самоврядування. 21.02.12р. Маріупольською міською радою прийнято рішення №6/16/1517 "Про затвердження порядку залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктуру міста Маріуполя". Визначений Законом та Порядком обов'язок відповідач не виконав, договір про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Маріуполя не уклав, не взяв участі у створенні інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста та не перерахував до бюджету м.Маріуполя коштів на розвиток та створення інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м.Маріуполя. Згідно із затвердженою декларацією про готовність об'єкта до експлуатації кошторисна вартість будівництва за затвердженою проектною документацією складає 37000 грн. 00 коп., а розмір пайової участі, що підлягала б перерахуванню до місцевого бюджету відповідачем, становить 5% від вказаного розміру, що становить 1850,00 грн. Позивач посилається на те, що неукладання відповідачем відповідного договору пайової участі до прийняття об'єкту містобудування до експлуатації та несплата коштів пайового внеску до місцевого бюджету спричинили Маріупольській міській раді збитки у вигляді упущеної вигоди (неодержаного доходу), оскільки за умови виконання відповідачем правових норм, передбачених ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", бюджет м. Маріуполя міг би реально отримати вказану суму.

В судовому засіданні представник позивача Танчак Ю.А. позовні вимоги підтримала, дала пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві та просила позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_1 в судовому засіданні проти позову заперечувала, з підстав, викладених письмово у запереченнях, зазначаючи, що Закон України "Про регулювання містобудівної діяльності", набрав законної сили 12.03.2011р., тоді як об'єкт забудови введений в експлуатацію у 2009 році, тобто відсутні підстави для перерахування коштів пайової участі.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що у задоволенні позову належить відмовити, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" (який набув чинності 12.03.2011р.) встановлено, що замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту.

Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.

На виконання вимог ч. 1 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" прийнято рішення Маріупольської міської ради №6/16/1517 від 21.02.12р. "Про затвердження порядку залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктуру міста Маріуполя" (а.с. 7).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" встановлено, що планування та забудова територій - це діяльність, яка передбачає, зокрема, реконструкцію існуючої забудови та територій.

Як вбачається з декларації про готовність об'єкта до експлуатації, відповідачем з травня 2008 року по квітень 2009 року було здійснено будівництво "Адміністративної будівлі літ. "А-1", убиральня літ. "Б-1" розташованої за адресою: АДРЕСА_1".

На виконання встановленого законодавством обов'язку позивачем було направлено відповідачу лист від 18.11.2014 р. № 1211 з вимогою про сплату до бюджету коштів пайової участі (а.с. 5).

Відповідно до ч. 1 ст. 649 Цивільного кодексу України встановлено, що розбіжності, що виникли між сторонами при укладенні договору на підставі правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування та в інших випадках, встановлених законом, вирішуються судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України способами захисту порушеного права можуть бути, зокрема, визнання права.

За таких обставин, суд доходить висновку, що в тому випадку, якщо позивач вважав, що відповідач безпідставно ухилявся від укладення договору, обов'язковість укладення якого передбачено ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", він мав право звернутись до суду з вимогою до відповідача про визнання відповідного договору укладеним, оскільки саме такий спосіб захисту порушеного права в цьому випадку передбачений діючими нормативно-правовими актами України.

Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Право на отримання грошових коштів в вигляді пайової участі у розвитку інфраструктури території у позивача, як вбачається з ч. 5 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", виникає на підставі відповідного договору, в якому, зокрема, визначається величина такої пайової участі. За відсутності факту, що має юридичне значення, укладення договору, не можна вести мову про порушення цивільного права позивача на отримання грошових коштів в вигляді пайової участі у розвитку інфраструктури території у позивача.

Враховуючи наведене, суд доходить висновку про недоведеність факту завдання збитків позивачу з боку відповідача.

Відповідно до ст.10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно до ч.9 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію.

Таким чином, між позивачем та відповідачем не укладався договір про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Маріуполя.

Крім того, на момент прийняття вищезазначеного об'єкта будівництва в експлуатацію, у квітні 2009 року, Закон України "Про регулювання містобудівної діяльності" не набув чинності, а тому відповідач не був зобов'язаний укладати договір на вказаних умовах та перераховувати кошти на пайову участь, внаслідок чого відсутні буд-які збитки у Маріупольської міської ради.

За таких обставин, позовні вимоги Маріупольської міської ради про стягнення з ОСОБА_2 збитків у вигляді упущеної вигоди є необґрунтованими і не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 57, 60, 88, 203, 208, 209, 212, 213, 215, 218 ЦПК України, ст. ст. 16, 22, 649 ЦК України, ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні цивільного позову Маріупольської міської ради до ОСОБА_2 про стягнення упущеної вигоди, - відмовити.

Рішення вступає в законну силу через 10 днів після його проголошення, якщо протягом зазначеного часу не буде подана скарга до Апеляційного суду Донецької області про його скасування.

Суддя: Сараєв І. А.