Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний номер 333/3234/15-ц Головуючий у 1 інстанції Варнавська Л.О.
Номер провадження 22-ц/778/5355/15 Суддя-доповідач Краснокутська О.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Пільщик Л.В.,

Суддів: Краснокутської О.М.,

Сапун О.А.,

При секретарі Евальд Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 18 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення суми депозиту, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення суми депозиту.

В обґрунтування позову позивачка зазначила, що 11 лютого 2015 року між нею та АТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі відділення № 2 філії «Запорізьке РУ» АТ «Банк «Фінанси та Кредит» укладений договір №313731/22031/07-15 про банківський строковий вклад (депозит) "Блискуча сімка" загальним терміном до 12 травня 2015 року, на суму 180020,19 грн. із зростаючою сплатою за користування коштами в розмірі від 18,5% до 21% річних.

Сума вкладу внесена в повному розмірі в день укладення договору, що підтверджується меморіальним ордером №11729454 від 11 лютого 2015 року.

На вимогу позивачки повернути суму вкладу після спливу строку відповідачем повернення вкладу здійснено не було.

На підставі викладеного позивачка просила суд стягнути з відповідача на її користь суму вкладу в розмірі 180020,19 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 1000 грн.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 18 червня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено.

Стягнуто з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_3 грошові кошти за договором банківського вкладу № 313731/22031/07-15 від 11 лютого 2015 року в сумі 180020,19 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 824,40 грн.

Стягнуто з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на користь держави судовий збір в сумі 1800,20 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

В засідання судової колегії сторони не з»явились.Повідомлені про час і місце розгляду справи,що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення повісток.Позивачка ОСОБА_3 просить розглянути справу у її відсутність. Відповідач ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» причину неявки представника не повідомив.

Судова колегія ухвалила розглядати справу у відсутність сторін.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив із того, що вони є доведеними, а дії банку з неповернення коштів вкладнику є порушенням її прав, передбачених договором, Цивільним Кодексом України, Конституцією України, за якими ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципам міжнародного права,умови договору повинні добросовісно виконуватись стороами.

Судова колегія приходить до висновку про те, що такі висновки суду є правильними.Судом першої інстанції встановлено і з матеріалів справи вбачається, що 11.02.2015 року між позивачкою та АТ "Банк "Фінанси та кредит" в особі відділення №2 філії "Запорізьке РУ" АТ "Банк "Фінанси та кредит" укладений договір №313731/22031/07-15 про банківський строковий вклад (депозит) "Блискуча сімка" загальним терміном до 12.05.2015 р.

Відповідно до п.1 вказаного договору позивачка передала, а відповідач прийняв на депозитний рахунок НОМЕР_1 грошові кошти у сумі 180020,19 грн. із зростаючою сплатою за користування коштами в розмірі від 18,5% до 21% річних.

Сума вкладу внесена в повному розмірі в день укладення договору, що підтверджується меморіальним ордером №11729454 від 11.02.2015 року і не оспорюється відповідачем.

Договір №313731/22031/07-15 про банківський строковий вклад (депозит) був укладений на строк з 11.02.2015 року по 12.05.2015 року.

Пунктом 2.11. Договору передбачено, що повернення вкладу та нарахованих процентів Клієнту здійснюється Банком шляхом видачі коштів готівкою через касу Банку або безготівкового перерахування на власний поточний або інший депозитний рахунок Клієнта.

Згідно зі ст. 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Ст. 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Отже, за змістом наведених норм права зобов'язання банку полягає у виплаті володільцеві рахунка грошових коштів на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

Відмова банку у видачі грошових коштів з рахунку на підставі розпорядження клієнта банку є незаконною, оскільки позбавляє володільця рахунка права володіти та розпоряджатися належними йому на праві власності грошовими коштами та є порушенням його прав, визначених Конституцією України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та суперечить нормам ЦК України.

Таким чином, суд першої інстанції вирішив справу по суті згідно із законом, його висновки щодо незаконності відмови у видачі грошових коштів з поточного рахунка та наявність підстав для їх стягнення в судовому порядку є обґрунтованими.

Посилання ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» в апеляційній скарзі на постанови Національного банку України № 354 від 03 червня 2015 року, № 160 від 03 березня 2015р "Про введення додаткових механізмів для стабілізації грошово-кредитного і валютного ринків України", якими передбачено зобов'язання уповноважених банків обмежити видачу (отримання) готівкових коштів в іноземній валюті або банківських металів з поточних та депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати в межах 15 000 грн. на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України, є безпідставним, оскільки нормативно-правові акти Національного банку України не є актами цивільного законодавства України у розумінні ст. 4 ЦК України, є нормативно-правовими актами органу державного управління.

Зазначені постанови є розпорядчим актом, який адресований обмеженій кількості осіб і таке регулювання здійснюється в межах адміністративно-правових відносин Національного банку України з банками, які охоплюються його наглядовою діяльністю, не розповсюджуються на необмежене коло осіб і не може звужувати права клієнтів, передбачені законом.

До того ж посилання на обмеження у видачі банком грошових коштів в іноземній валюті є безпідставним ,оскільки договір між сторонами у справі укладений в національній валюті України.

Інші доводи апеляційної скарги є також неспроможними,не спростовують висновків суду і не дають підстав для скасування або зміни оскаржуваного рішення.

Судом повно і всебічно з'ясовані обставини справи, що мають для неї значення, висновки відповідають цим обставинам і набутим доказам, характер правовідносин між сторонами визначений правильно, норми матеріального і процесуального права не порушені, застосовані вірно, постановлено законне і обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» відхилити.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 18 червня 2015 року у даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: