АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/8515/15 Справа № 180/1514/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Нанічкіна Н. М. Доповідач - Тамакулова В.О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2015 року м. Дніпропетровськ

30 листопада 2015 року колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого-судді: Тамакулової В.О.

суддів: Болтунової Л.М., Козлова С.П.

при секретарі: Гулієву М.І.о.

яка розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 30 липня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа: Служба у справах дітей Марганецької міської ради про встановлення порядку спілкування з неповнолітньою дитиною та дозвіл на виїзд за кордон, -

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до Марганецького міського суду з позовною заявою про встановлення порядку спілкування з неповнолітньою дитиною та дозволу на виїзд за кордон. В обґрунтування вимог вказував, що 17 січня 2014 року у Фінляндії, м.Коккола був укладений шлюб між ним та відповідачем ОСОБА_4. Сторони проживали у Фінляндії однією сім'єю три місяці. В квітні 2014 року ОСОБА_4 повернулася в Україну, з того часу вони проживають окремо.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4 народила доньку ОСОБА_5. Незважаючи на проживання сторін в різних країнах, позивач опікується донькою, надає їй матеріальну допомогу, цікавиться її життям. Бажає і надалі бачити свою дитину, брати участь у її вихованні. Просив суд визначити часи спілкування з донькою без обов'язкової присутності ОСОБА_4, першої та третьої суботи і неділі кожного місяця з 9:00 години до 20:00 години, а також, надати йому можливість забирати доньку до себе за місцем проживання в м.Коккола на один тиждень кожного календарного місяці, попередньо узгоджений з відповідачем.

Представник позивача в судовому засіданні вимоги підтримала, пояснила, що ОСОБА_2 має на утриманні ще трьох дітей, опікується ними, а також любить свою доньку ОСОБА_5 і бажає частіше з нею спілкуватися, приймати участь у її вихованні.

Відповідач позов визнала в частині надання позивачу можливості зустічатися з донькою в її присутності матері і на території України, оскільки дитині 10 місяців і вона потребує постійного догляду матері, заперечувала проти надання позивачу дозволу забирати дитину у Фінляндію до м.Кокола, так як за його ініціативи відповідачу ОСОБА_4 скасовано дозвіл на перебування у Фінляндії, й існує загроза того, що відповідач не повернене дитину матері. ОСОБА_4 зазначила, що перешкод у спілкуванні з дитиною позивачеві. не чинить. З дня народження доньки, тобто 10 місяців позивач не приїздить до України, спілкування відбувається через соціальні мережі в мережі Інтернет.

Представник служби у справах дітей Марганецької міської ради в судовому засіданні зазначила, що батько має право на спілкування зі своєю дитиною, відповідач не чинить перепон, тому спору між сторонами немає, однак просила при вирішенні справи перш за все врахувати інтереси дитини.

Рішенням суду І інстанції в задоволенні позову відмовлено.

В скарзі апелянт посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати рішення й постановити нове, яким задовольнити вимоги в повному обсязі.

Колегія суддів перевірила законність, обґрунтованість рішення суду, в межах заяв-лених вимог та апеляційної скарги і дійшла до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини (ст.141 СК України).

За ч. 3 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб 17 січня 2014 року у Фінляндії, в м.Коккола, де проживали до квітня 2014 року.

20 квітня 2014 року ОСОБА_4 повернулася в Україну, З того часу сторони сумісно не живуть.

Від шлюбу подружжя мають спільну дитину - доньку ОСОБА_5, яка народилася в України ІНФОРМАЦІЯ_1 року,( свідоцтво про народження (дублікат) серія НОМЕР_1, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Марганецького міського управління юстиції у Дніпропетровській області 21 квітня 2015 року).

Відповідно ч.ч.1, 2 статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини( ст.157 СК України).

Ст.158 СК України визначено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання.

Відповідно до частин 1, 2 статті 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

За вказаними нормами питання виховання дитини вирішується батьками спільно. В іншому випадку способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї, визначаються органом опіки та піклування, про що постановляється рішення. І лише у разі спору, а саме, коли той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, тобто ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Служба у справах дітей Марганецької міської ради зазначила, що ОСОБА_2 звернувся до служби у справах дітей Марганецької міської ради із заявою про визначення способу його участі у вихованні дитини та спілкуванні, однак мати не заперечує проти такого спілкування тому спір фактично відсутній. У наданому висновку служба у справах дітей зазначила про необхідність участі батька в вихованні дитини та спілкуванні в присутності матері та заперечувала, з урахуванням віку та стану здоров'я, проти виїзду дитини з батьком за кордон.

При відмові в задоволенні позову суд зазначив, що позивач не намагався домовитися з відповідачем про участь у вихованні доньки, з дня народження дитини не відвідував її, лише декілька разів надав матеріальну допомогу, ним порушено встановлений Сімейним кодексом України порядок вирішення питання щодо участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею, а також не доведено того, що відповідач чинить йому перешкоди у спілкуванні з донькою та у її вихованні.

Проте повністю погодитися з висновком судового рішення неможливо, враховуючи наступне.

За ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно частини 1 статті 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 статті 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

Преамбулою, статтями 5, 9 Конвенції про права дитини, яка ратифікована Постановою Верховної Ради № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, встановлено, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточені, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Держава поважає відповідальність, права і обов'язки батьків належним чином управляти і керувати дитиною щодо здійснення прав дитини і робити це згідно зі здібностями дитини, що розвиваються, держава поважає право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками підтримувати на регулярній основі відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, суд виходив з того, що позивач просив суд визначити часи спілкування з донькою першої та третьої суботи і неділі кожного місяця з 9:00 години суботи до 20:00 години неділі без обов'язкової присутності ОСОБА_4 Але ні позивач у позовній заяві, ні представник позивача в судовому засіданні не надали суду відомостей про те, де саме в м.Марганець буде проходити спілкування батька з десятимісячним немовлям, за яких умов воно буде проходити: чи створені умови для сну, годування немовляти, для повноцінного розвитку, відпочинку та ігор. Крім того, відповідач в судовому засіданні зазначила, що її донька ОСОБА_5 знаходиться на диспансерном обліку у педіатра з діагнозом «атопічний дерматит», що підтверджується довідкою лікаря Марганецької міської поліклініки від 20 квітня 2015 року і потребує постійного догляду та лікування.

Однак, з урахуванням викладеного, віку та стану здоров'я дитини, колегія суддів вважає визначити таке спілкування позивача з донькою першої та третьої суботи та неділі кожного місяця з 9 до 20 годин за місцем проживання матері, з обов'язковою присутністю матері ОСОБА_4.

Що стосується вимоги позивача про надання йому можливості забирати доньку до себе за місцем проживання у Фінляндії, м.Коккола на один тиждень кожного календарного місяця, попередньо узгоджений з матір'ю дитини то зважаючи на вік дитини, яка потребує постійного материнського догляду, стан здоров'я і те, що ОСОБА_4 скасований дозвіл на перебування у Фінляндії, колегія суддів дійшла до висновку, що

суд обгрунтовано відмовив в задоволенні вказаної вимоги, тому рішення в цій частині слід залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307-309, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 30 липня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа: Служба у справах дітей Марганецької міської ради про встановлення порядку спілкування з неповнолітньою дитиною та дозвіл на виїзд за кордон скасувати в частині відмови у встановленні порядку спілкування ОСОБА_2 з донькою ОСОБА_5 та визначити таке спілкування першої та третьої суботи та неділі кожного місяця з 9 до 20 годин за місцем проживання матері з обов'язковою присутністю матері ОСОБА_4.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним чинності.

Головуючий: Тамакулова В.О.

Судді: Болтунова Л.М.

Козлов С.П.