АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач Кравець В.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Кравець В.А.,

суддів Пікуль А.А., Шиманського В.Й.

за участю секретаря Попандопало Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 23 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Державна міграційна служба України Головного управління юстиції в м. Києві, Печерський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві про надання дозволу на зняття з реєстраційного обліку з одночасною реєстрацією неповнолітніх дітей разом з матір'ю,

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2015 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просила надати дозвіл на зняття її та її неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_2 з одночасною реєстрацією нового місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 без письмової згоди батька, ОСОБА_2 та вирішити питання судових витрат.

В мотивування вимог посилалася на те, що 04 грудня 2006 року сторони отримали Спеціальний ордер № 152 на право заняття службового житлового приміщення АДРЕСА_1.

Проте, вона позбавлена можливості стати на реєстраційний облік за вказаною адресою та зареєструвати своїх дітей, оскільки відповідач відмовляється надати свій паспорт для реєстрації місця проживання, відмовляється надавати письмову згоду на зняття з реєстраційного обліку та реєстрацію місця проживання дітей.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 23 липня 2015 року - в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове про задоволення позову, посилаючись на те, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки не відповідають обставинам справи та наявним в матеріалах справи доказам.

Вказує на те, що вона разом з дітьми майже 10 років мешкає в квартирі , сплачує комунальні та інші платежі. Жодного питання щодо зайнятого нею та дітьми помешкання не виникало у жодної інстанції.

Крім того, вона та її діти правомірно набули право користування житловим приміщенням, мали законні підстави для вселення. Проте, діти зареєстровані за колишньою адресою «проживання», адресою військового містечка, і знятися з реєстраційного обліку можливо лише за згодою батька. Але батько такої згоди не надає, дітьми не піклується, будь-якої участі у вихованні не приймає, що також підтверджується тим, що відповідач, будучи повідомленим про розгляд справи проігнорував засідання.

Зазначила, що іншого позасудового порядку зняти дітей з реєстраційного обліку та зареєструвати за фактичним місцем проживання без згоди батька - немає.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 свою апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити з вищевказаних підстав.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, просив справу розглядати у його відсутність.

Заслухавши доповідь судді Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з його недоведеності та необґрунтованості.

Висновок суду відповідає обставинам справи та ґрунтується на вимогах закону.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 08.09.2001 року, який було розірвано 17.02.2011 року на підставі рішення Солом'янського районного суду м. Києва по справі №2-1862/11 (а.с.5,9).

Від шлюбу у сторін народилося троє дітей: син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, дочка - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.6-8).

04 грудня 2006 року ОСОБА_6, до складу сім'ї якого входили ОСОБА_1 (дружина), ОСОБА_3 (син), ОСОБА_4 (дочка), отримав спеціальний ордер № 152, відповідно до якого йому надається службова житлова площа в гуртожитку по АДРЕСА_1 (а.с.14).

Згідно довідки з місця проживання про склад сім'ї та прописку № 367 від 13.02.2015 року вбачається, що ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.16).

Відповідно до №268 від 16.02.2015 року вбачається, що ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1. її чоловік - ОСОБА_2 за даною адресою не зареєстрований і не проживає (а.с.15).

Позивач неодноразово зверталася до Печерського районного відділу Головного управління ДМС України в м. Києві стосовно реєстрації місця проживання ОСОБА_1 та її дітей за адресою: АДРЕСА_1, проте отримувала відмову (а.с. 17-18,20-22). Підставою відмови стало те, що для реєстрації місця проживання необхідно надати паспорти всіх осіб включених до ордеру одночасно, талон зняття з реєстрації, письмову згоду другого з батьків (для реєстрації малолітніх дітей).

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Згідно ч. 1 ст.ст. 2,6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання.

Відповідно до Наказу МВС України від 22.11.2012 p. № 1077 «Про затвердження Порядку реєстрації місця проживання та перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів», при проживанні батьків за різними адресами для реєстрації місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, разом з одним з батьків надається письмова згода другого з батьків та довідка територіального підрозділу або адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України за місцем його проживання про те, що дитина не зареєстрована разом з ним.

Звертаючись до суду із позовом ОСОБА_1 вказувала на те, що відповідач - батько дітей не надає паспорт для реєстрації місця проживання та відмовляється надавати письмову згоду на зняття з реєстраційного обліку та реєстрацію місця проживання дітей.

Колегія суддів погоджується з аргументованим висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову, з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Статтею 11 ЦПК України установлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ст. 58 ЦПК України).

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази того, що відповідач не надає згоди на зняття з реєстраційного обліку та реєстрації місця проживання дітей за спірною адресою, а з приводу надання такої згоди до ОСОБА_2 не зверталася та надати відповідну відмову не може.

Крім того, як вірно зауважив суд першої інстанції, між сторонами наявні спірні питання щодо поновлення житлових прав на житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1.

Апеляційна інстанція звертає увагу на те, що вимоги позивача про реєстрацією нового місця проживання за адресою: АДРЕСА_1, не можуть бути задоволенні також і з тих підстав, що суд не підміняє собою інші органи влади, які уповноважені законодавством для здійснення реєстрації місця проживання.

В силу ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відсутні в апеляційній скарзі доводи, які б давали підстави до скасування рішення суду, оскільки при розгляді справи у апеляційному суді скаржник не надав будь - яких переконливих доказів на спростування висновків суду першої інстанції.

Отже, суд першої інстанції всебічно і об'єктивно дослідив всі обставини справи, зібраним доказам дав вірну правову оцінку й постановив рішення, що відповідає вимогам закону.

Рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.218, 303,304,307,308, 313-315,317 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 23 липня 2015 року в справі залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги до цього суду.

Головуючий Судді