Справа № 540/866/15-ц
Номер провадження 2/540/261/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.11.2015 року. Машівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Ряднини В.М.

за участю: секретаря Сизоненко Н.М.

прокурора Бульбах Н.М.

представника позивача ОСОБА_1

відповідачів: ОСОБА_2

ОСОБА_3

третьої особи ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Машівської районної державної адміністрації в інтересах неповнолітнього: ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: орган опіки та піклування Селещинської сільської ради про позбавлення батьківських прав,

в с т а н о в и в :

у серпні 2015 року позивач звернувся до суду зі вказаним позовом, посилаючись на те, що відповідачі являються батьками неповнолітнього ОСОБА_5 та проживають без реєстрації в АДРЕСА_1. В квітні 2015 року надійшло повідомлення від соціального педагога Селещинської ЗОШ про те, що учень 5-го класу ОСОБА_5 не відвідує школу без поважних причин. 21.04.2015 року комісією з питань захисту прав дітей було проведено перевірку умов проживання сім'ї ОСОБА_5. Згідно акту обстеження було встановлено, що дитина ОСОБА_5 не знаходить спільної мови з батьком, виникають постійні конфлікти в родині. Відсутність взаєморозуміння між батьками та дитиною привело до того, що неповнолітній ОСОБА_5 не міг ночувати вдома по декілька днів та де він знаходиться, його батьків не хвилювало. Постановами Машівського районного суду від 22.04.2015 року та 25.05.2005 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 184 ч.1 КУпАП.

10.06.2015 року до Машівського РЦСССДМ в телефонному режимі надійшло повідомлення від соціального педагога Селещинської ЗОШ ОСОБА_4 про те, що 09.06.2015 року о 22.00 год. до неї за допомогою звернувся неповнолітній ОСОБА_5, який повідомив, що батько його побив і він від нього втік. У зв'язку з наведеним позивач просить позбавити відповідачів батьківських прав відносно їх неповнолітнього сина ОСОБА_6 та стягнути з відповідачів аліменти на утримання дитини в розмірі 30% прожиткового мінімуму встановленого законом для дитини відповідного віку, щомісячно на рахунок закладу де знаходяться дитина, до досягнення нею повноліття.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримала в повному обсязі, наполягала на його задоволенні, пояснивши в судовому засіданні, що батьки ОСОБА_5 не приділяють належної уваги щодо виховання свого неповнолітнього сина ОСОБА_6. Неодноразово були притягнуті до адміністративної відповідальності за ст. 184 ч.1 КУпАП.

Прокурор Бульбах Н.М. заперечує проти задоволення позову, оскільки в матеріалах відсутні останні відомості щодо способу життя відповідачів, а також звертає увагу суду на факт звернення неповнолітнього ОСОБА_5 до начальника служби у справах дітей Машівської райдержадміністрації відносно його батьків, де просить не позбавляти їх батьківських прав.

Представник третьої особи (орган опіки та піклування Селещинської сільської ради) ОСОБА_4 також позовні вимоги не підтримує і заперечує проти їх задоволення.

Відповідачі - батьки (ОСОБА_2 та ОСОБА_3.) заперечують проти задоволення позову. Вони пояснили в судовому засіданні, що створили в своєму помешканні всі необхідні умови для виховання сина ОСОБА_6, а саме : влаштувались на роботу, навели порядок в будинку, перестали вживати спиртні напої, і за цей період коли ОСОБА_5 перебуває у центрі соціально-психологічної реабілітації в м. Полтаві - систематично один раз на тиждень відвідували його, і привозили йому продукти харчування. Відповідачі по справі просять суд не позбавляти їх батьківських прав.

Крім того до матеріалів цивільної справи залучено оригінал заяви ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (вихованця КЗ «Центру соціально-психологічної реабілітації дітей), де він просить не позбавляти батьків батьківських прав, оскільки вони постійно відвідували його і підтримували матеріально та морально, також обіцяє змінити своє ставлення до життя (а.с. 49).

Суд, заслухавши осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного висновку.

Судом установлено, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 5).

22.04.2015 року та 25.05.2005 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 184 ч.1 КупАП (ухилення батьків від виконання передбачених законодавством своїх обов»язків у вихованні сина ОСОБА_6) та застосовано до них покарання у вигляді попередження та штрафу (а.с. 9-10).

У висновку від 23.07.2015 року Служби у справах дітей Машівської РДА Полтавської області зазначено, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 злісно ухиляються від виконання батьківських обов'язків, орган опіки і піклування Машівської РДА вважає за необхідне позбавити їх батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 17).

Згідно повідомлення комунального закладу "Центр соціально-психологічної реабілітації дітей" Полтавської обласної ради від 13.06.2015 року № 127 ОСОБА_5, знаходиться у вищезазначеному центрі з 13.06.2015 року (а.с. 16).

Відповідно до довідки-характеристики виданої виконкомом Селещинської сільської ради від 15.04.2015 року, ОСОБА_3 по місцю проживання характеризується негативно, розглядалася на адмінкомісії при виконкомі Селещинської сільської ради по питанню не належного виховання свого сина (а.с. 13).

Згідно актів обстеження житлово-побутових умов від 21.04.2015р. та 10.06.2015р., встановлено, що батьки не створили необхідних умов для утримання та виховання дитини (а.с. 11-12).

Відповідно до статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам ,для захисту здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Європейський суд з прав людини у справі «Савіни проти України» (заява № 39948/06), зокрема у пункті 49 зазначив, що хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Отже, відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава-відповідач повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини.

Відповідно до п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № N 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» - ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Відповідно до вимог ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України - мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

З пояснень відповідачів ОСОБА_3 та представника Селещинської сільської ради вбачається, що вони стають на шлях виправлення, а саме змінили образ свого життя - влаштувались на роботу; піклуються про подальше життя свого сина ОСОБА_6; зобов»язуються належним чином виконувати свої батьківські обов»язки;

Суд зауважує, що в матеріалах справи відсутні об'єктивні та безсумнівні докази винної поведінки відповідачів та їх свідомого нехтування своїми батьківськими обов'язками стосовно сина ОСОБА_6, а отже й відсутні підстави позбавлення їх батьківських прав. При цьому суд враховує складну життєву ситуацію батьків дитини, мають складні життєві обставини. Батьки під час перебування їхнього сина ОСОБА_6 в комунальному закладі м. Полтава продовжують відвідувати його, допомагають йому матеріально та морально.

Крім того, суд, на підставі ч.6 ст.19 Сімейного кодексу України, не погоджується із висновком комісії з питань захисту прав дитини Машівської районної державної адміністрації від 23.07.2015 року, 20.11.2014 про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачів, оскільки він суперечить інтересам неповлітньої дитини, є недостатньо обґрунтованим - складений без врахування думки батьків дитини та самого хлопчика, що є неприйнятним.

Враховуючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, потреби в якому на даний час немає, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав.

Також суд вважає що думку неповнолітнього ОСОБА_5 щодо позбавлення відносно нього батьківських слід врахувати першочергово при вирішенні цього питання.

Разом з тим, відповідно до вимог закону та п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав», відповідачів слід попередити про необхідність змінити ставлення до виховання дитини, оскільки, на думку суду, їх участь в розвитку та вихованні сина за минулий період та в даний час є явно недостатньою. На службу в справах дітей Машівської районної державної адміністрації необхідно покласти контроль за виконанням відповідачами батьківських обов'язків.

Щодо позовних вимог про стягнення аліментів, то вони задоволенню не підлягають, оскільки є похідними від позовних вимог про позбавлення батьківських прав.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.10, 11, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України,

в и р і ш и в :

В задоволенні позову Машівської районної державної адміністрації Полтавської області в інтересах неповлітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження до ОСОБА_2 та ОСОБА_8, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: виконавчий комітет Селещинської сільської ради Машівського району Полтавської області, про позбавлення батьківських прав- відмовити.

Попередити ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про необхідність змінити ставлення до виховання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження.

Покласти на Службу у справах дітей Машівської районної державної адміністрації контроль протягом одного року за виконанням ОСОБА_2 та ОСОБА_3 батьківських обов'язків щодо їх сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Полтавської області через Машівський районний суд Полтавської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя :