Справа № 206/416/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

07 квітня 2015 року Самарський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Маймур Г.Я,

за участю секретаря Бердиклічевої Т.Р,

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпропетровська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про стягнення аліментів, суд -

в с т а н о в и в:

29 січня 2015р. позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, про стягнення аліментів на період навчання сина ОСОБА_3

Позовні вимоги позивачка обґрунтувала тим, що 23 серпня 1996р. вона уклала шлюб з відповідачем, від якого має сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3. Батьком сина є відповідач. 17 травня 2005р. шлюбні відносини із відповідачем вона розірвала. Після розірвання шлюбу, в 2007р. він змінив своє прізвище з ОСОБА_3 на ОСОБА_2 під час укладення шлюбу з іншою жінкою.

Відповідач до набуття сином повноліття на його утримання сплачував аліменти відповідно до рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 29.12.2004р. Син навчається і потребує матеріальної допомоги.

Відповідач відмовляється надавати матеріальну допомогу, хоча зобов'язаний і може її надавати, оскільки син у вересні 2012р. поступив до Державного професійно-технічного закладу «Дніпропетровський професійно залізничний ліцей» і навчається там в даний період на 3-му курсі денного факультету на бюджетній основі по професії - слюсар-ремонтник рухомого складу, оглядач-ремонтник вагонів. Період його навчання в учбовому закладі закінчується 30.06.2015р.

Відповідач не хворіє, працює неофіційно, місце роботи і розмір свого заробітку її не повідомляє. Вона не працює, пенсіонерка і отримує пенсію 1600грн. Син отримує стипендію у розмірі 250грн, тому при таких мізерних доходах родини він знаходиться в скрутному матеріальному становищі. Аліменти відповідач нікому не платить.

Посилаючись на вказані обставини, позивачка прохала стягнути із відповідача аліменти на період навчання сина ОСОБА_3 у розмірі ? частки усіх заробітків, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягувати від дня пред'явлення позову до суду і до закінчення ним навчання, а саме 30.06.2015р.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала та прохала його задовольнити у повному обсязі та розглянути справу заочно. Пояснила, що вона є пенсіонеркою та не має самостійно змоги утримувати сина.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Третя особа ОСОБА_3 в попередньому судовому засіданні позов підтримав та прохав його задовольнити.

Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних доказів у справі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений належним чином про дату, час та місце судового засідання. Ніяких заперечень суду не надіслав.

Клопотання позивача про заочний розгляд задоволено і цивільна справа розглянута заочно.

Вислухавши позивача, розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази що в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_2 (під час шлюбу ОСОБА_1) перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 від 23 серпня 1996р. виданого відділом реєстрації актів громадського стану виконкому Самарської районної Ради народних депутатів м. Дніпропетровська. (а.с.5).

Сторони є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 від 15 січня 1997р. виданого відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Самарської районної Ради народних депутатів м. Дніпропетровська. (а.с.4).

17 травня 2005р. шлюб між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_5 від 17 травня 2005р, виданого Самарським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції в Дніпропетровській області. (а.с.7).

ОСОБА_3 навчається на ІІ курсі денного відділення за професією слюсар з ремонту рухомого складу; оглядач - ремонтник вагонів, Дніпропетровського професійно залізничного ліцею м. Дніпропетровська та термін навчання закінчується 30.06.2015р, що підтверджується довідкою № 59 від 10.02.2015р. (а.с.23).

Положеннями ст. 199 СК України передбачено, що якщо повнолітній син продовжує навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Тобто право на утримання аліментів на повнолітню дитину виникає тільки за певних необхідних умов. Першої умовою є те, що повнолітній син у віці від 18 років до 23 років має навчатися, у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги, а другою умовою є фінансова спроможність батьків надавати допомогу на утримання. У разі настання таких обставин, утримання повнолітніх дітей на період їх навчання до 23 років є для батьками саме обов'язком.

Оскільки письмовими доказами була підтверджена та обставина, що ОСОБА_3 в дійсності є сином відповідача, наразі навчається на денній формі навчання та не має змоги заробити на життя самостійно у зв'язку із навчанням, вимоги позивача про стягнення аліментів є обґрунтованими.

Змістом ч.1 ст.200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці у заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього кодексу.

Суд приймає до уваги дійсні обставини справи, зокрема матеріальне становище позивача, яка є пенсіонером і повинна утримувати сина, який навчається і не має змоги заробляти самостійно, а тому приходить до висновку, що заявлена позивачем до стягнення частка аліментів є повністю обґрунтованою і підлягає задоволенню.

Суд вважає, що відповідач працездатний і може сплачувати аліменти на утримання сина до закінчення навчання у розмірі 1/4 частини заробітку.

Відповідно до ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Обговорюючи питання про судові витрати, приймаючи до уваги ті обставини, що позивач при пред'явлені позову була звільнена від сплати судового збору, на підставі вимог ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 243грн. 60коп.

Керуючись ст.ст. 182, 191, 199-200 СК України, ст.ст. 57-64, 88, 130, 174, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення аліментів - задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, (ІПН НОМЕР_2) аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі ? частини від усіх видів заробітку та інших доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму щомісячно, починаючи з 29 січня 2015р. і до 30 червня 2015р.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1) на користь держави судовий збір в сумі 243грн. 60коп.

Допустити рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць до негайного виконання.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення.

Про скасування заочного рішення відповідач має право подати скаргу на адресу судді, який розглядав цивільну справу.

С У Д Д Я : Г.Я. Маймур