Справа № 682/156/15-ц
Провадження № 2/682/191/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.03.2015 року Славутський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Тончук Р.І.

при секретарі Придачук Г.Л.,

за участю позивача ОСОБА_1,його представника ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3, його представника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання договору позики недійсним з моменту укладення,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про визнання договору позики недійсним з моменту укладення. Посилається на те, Славутським міськрайонним судом було задоволено позов ОСОБА_3 до нього про стягнення боргу за договором позики і в даний час відкрите виконавче провадження по виконанню цього рішення. Однак, договір позики був укладений шляхом введення його в оману з використанням складного для нього становища. ОСОБА_3 ніколи не був кредитором за договором позики,грошей у нього він не позичав і не має перед ним жодних зобов»язань. Гроші у жовтні 2011 року він позичив у ОСОБА_5, який поставив умову зазначити у розписці прізвище ОСОБА_3 Гроші він ОСОБА_5 повернув. Розписка від 25.10.2011 року не є належно оформленим договором, а тому він повинен бути визнаний недійсним з моменту його укладення.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав, доповнивши, що розписка не є борговим документом,оскільки в ній відсутні паспортні дані сторін та відсутні докази про фактичну передачу йому грошей у борг.

Відповідач ОСОБА_3 позову не визнав, давши пояснення про те, 25.10.2011 року він на прохання ОСОБА_5 позичив ОСОБА_1 2500 дол. США на купівлю транспортного засобу. ОСОБА_1 видав йому розписку про отримання грошей у борг і не повернув до цього часу. Всі інші обставини, на які посилається позивач, є надуманими.

Просить в позові відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, доводи їх представників, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню.

Судом встановлено,що 25.10.2011 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено договір позики. На підтвердження укладення договору позики та його умов ОСОБА_1 видав ОСОБА_3 розписку, якою стверджується, що він позичив у відповідача 2500 доларів США строком на три місяці.(а.с.9). У судовому засіданні ОСОБА_1 ствердив факт власноручного написання та підписання такої розписки. Згідно ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ч. 2 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Така розписка надана і факт її підписання позивачем ствердили сторони.

Крім того, рішенням Славутського міськрайонного суду від 14.10.2014 року, що вступило в законну силу, задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за цим договором позики. При розгляді цього позову ОСОБА_1 посилався на ті ж обставини, на які посилається в обґрунтування свого позову, а саме на те, що жодних боргових зобов»язань перед ОСОБА_3 не має, гроші позичав у ОСОБА_5, а розписку на ім»я ОСОБА_3 написав на прохання ОСОБА_5 Судом було встановлено безпідставність доводів ОСОБА_1 і стягнуто з нього на користь ОСОБА_3 суму боргу. Як зазначається у цьому судовому рішенні, доводи ОСОБА_1 про те, що розписка була написана ним під впливом обману або інших незаконних дій з боку ОСОБА_3 чи ОСОБА_5 не стверджуються жодними доказами. ОСОБА_5 будучи допитаним в якості свідка при розгляді обох справ, категорично заперечив надання позивачу грошей у борг і пояснив,що він лише попросив ОСОБА_3 позичити гроші ОСОБА_6 В його присутності ОСОБА_3 передав ОСОБА_1 гроші, а останній видав йому розписку про отримання грошей у борг. Славутським РВ УМВС України в Хмельницькій області була проведена перевірка заяви ОСОБА_7 щодо неправомірних на його думку дій ОСОБА_3 та ОСОБА_5 і за її результатами зроблено висновок про відсутність у діях цих осіб ознак кримінального правопорушення. Відповідно до ст. 61 ч. 3 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній , господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ст. 1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений в письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків на підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані в меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір було укладено під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини. Щодо наявності таких обставин доказів не надано. Обставини, що дають підставу для визнання правочину недійсним відповідно до ст.ст. 215, 230-233 ЦК України, відсутні.

Посилання позивача на відсутність у розписці паспортних даних сторін, підпису позикодавця про передачу грошей не є підставою для визнання договору позики недійсним, оскільки обов»язкова наявність таких реквізитів чи підпису позикодавця законом не передбачена. Факт отримання грошей стверджується підписом позичальника.

Отже, підстави для визнання договору позики недійсним відсутні.

Керуючись ст..ст.215,230, 1046,1047,1051 ЦК України, ст. ст. 8,10, 59,212, 213 ЦПК України, суд

вирішив:

ОСОБА_1 в позові до ОСОБА_3 про визнання договору позики від 25 жовтня 2011 року недійсним з моменту укладення відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Хмельницької області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя: