АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

9 квітня 2015 року Апеляційний суд м. Києва

у складі:

головуючого Вербової І.М.

суддів Рейнарт І.М.

ПанченкаМ.М.

при секретарі Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - комунальне підприємство «Індустріальне», про зобов'язання вчинити певні дії, відшкодування матеріальної та моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та за апеляційною скаргою ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 13 лютого 2015 року, -

в с т а н о в и в :

У серпні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа - КП «Індустріальне», про зобов'язання вчинити певні дії, відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовані тим що 19 травня 2014 року з вини відповідача відбулося залиття її квартири № 36 з розташованої поверхом вище квартири АДРЕСА_1. Власником квартири № 40 є відповідач ОСОБА_3 При цьому позивач зазначає, що працівники комунальних служб не були допущені відповідачем у квартиру № 40 з метою її обстеження та з'ясування причин залиття. Також стверджує, що відповідачем здійснено самовільне перепланування квартири, що й призвело до залиття. У зв'язку з тим, що затопленням квартири їй завдано шкоду, позивач просить зобов'язати відповідача привести у відповідність системи водопостачання, водовідведення та каналізації щодо унеможливлення витоку/протікання води, які спричиняють затоплення її квартири, шляхом їх ремонту, стягнути з ОСОБА_3 на її користь матеріальну шкоду у розмірі 13 535,00 грн., моральну шкоду - 6 090,00 грн., та судові витрати: витрати за проведення оцінки матеріального збитку - 3 500,00 грн., судовий збір - 730,80 грн., витрати на правову допомогу - 4 628,40 грн., витрати на відправлення телеграм щодо пропозиції прийняти участь у проведенні обстеження квартири - 142,16 грн.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 13 лютого 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача матеріальну _________________________________________________________

Справа № 760/17604/14-ц

№ апеляційного провадження 22-ц/796/5091/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Лазаренко В.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Вербова І.М.

шкоду у розмірі 13 535,00 грн., моральну шкоду - 2 000,00 грн., витрати, пов'язані із залученням спеціаліста - 3 500,00 грн. та 142,16 грн., витрати на правову допомогу - 730,80 грн. та судовий збір - 487,20 грн., а всього - 20 395,16 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмолено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення змінити в частині розміру витрат на правову допомогу, збільшивши розмір стягнення до 4 628,40 грн.

Апелянт, зокрема, посилається на ті обставини, що суд необґрунтовано не взяв до уваги розрахунку вартості таких витрат, внаслідок чого стягнув меншу суму.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Апелянт, зокрема, посилається на ті обставини, що під час розгляду справи не було встановлено вини відповідача у залитті належної позивачу квартири, а тому підстави для стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 матеріальної та моральної шкоди відсутні.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 та її представник -

Масловський І.А. подану ними апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити, у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 просили відмовити.

ОСОБА_3 та його представник - ОСОБА_4 подану ними апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити, у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_2 просили відмовити.

Представник КП «Індустріальне» - Цукрова А.Ю. у задоволенні апеляційних скарг просила відмовити, рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 13 лютого 2015 року залишити без змін.

Перевіривши законність оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення скарги позивача та відхилення скарги представника відповідача виходячи з таких підстав.

Під час розгляду справи судом встановлено, що квартира АДРЕСА_2, належить на праві власності ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 25 вересня 2006 (а.с. 15).

Згідно з актом від 29 травня 2014 року, складеним в присутності мешканців будинку комісією працівників та затвердженим директором КП «Індустріальне», мало місце залиття зазначеної квартири.

Відповідно до вказаного акту комісійним обстеженням квартири № 36 встановлено, що в тиловій кімнаті (спальня) квартири виявлено пошкодження підвісної стелі та шпалер розміром 4,0 кв.м. Пошкодження сталося внаслідок залиття з квартири № 40. Встановити причину залиття не виявилося можливим, оскільки власник квартири № 40 категорично відмовився відкривати двері представникам комісії (а.с. 24).

Як вбачається з висновку експертного будівельного-технічного дослідження від 11 серпня 2014 № 0919, причиною залиття приміщень квартири № 36 є потрапляння вологи з приміщень вище розташованої квартири № 40. Вартість відновлювального ремонту приміщень вказаної квартири після залиття, що мало місце 19 травня 2014 року, становить 13 535,00 грн.

Відповідно до статті 151 ЖК Української РСР громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов'язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Безгосподарне утримання громадянином належного йому будинку (квартири) тягне за собою наслідки, передбачені ЦК України.

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

На підставі наданих сторонами доказів судом першої інстанції вірно встановлена та підтверджена під час апеляційного розгляду справи вина відповідача ОСОБА_3 у залитті квартири АДРЕСА_2 в

м. Києві та завданні її власнику ОСОБА_2 матеріальної шкоди у розмірі

13 535,00 грн.

Стаття 23 ЦК України гарантує право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно з п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»(із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного суду № 5 від 25 травня 2001 року) розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

З пояснень позивача та матеріалів справи вбачається, що внаслідок залиття квартири ОСОБА_2 зазнала душевних страждань у зв'язку з пошкодженням її майна, неможливістю нормального користування ним, порушенні звичайного способу життя, необхідності докладати додаткових зусиль для його нормалізації.

З огляду на викладене, виходячи з принципів розумності та справедливості, а також з урахуванням рівня доведеності перед судом обставин заподіяння моральної шкоди позивачу, суд дійшов законного та обґрунтованого висновку в частині стягнення з відповідача на користь позивача 2 000,00 грн. в якості відшкодування моральної шкоди. Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції, вважаючи зазначений розмір достатнім для компенсації моральних страждань останньої.

Доводи відповідача та його представника про те, що залиття квартири позивача відбувається через низьку якість будівництва їхнього будинку, а саме шляхом проникнення дощової води по шпаринах між плитами є необґрунтованими з огляду на наступне.

Статтею 60 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підтвердження вказаних ним обставин відповідачем не було надано суду належних та допустимих доказів, а тому такі посилання не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що ОСОБА_3, не погоджуючись з висновками експертного дослідження, проведеного за ініціативою ОСОБА_9, не заявляв відповідного клопотання про проведення судової експертизи для спростування встановлених спеціалістом обставин.

Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 з приводу невідповідності рішення нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, не знайшли свого підтвердження при апеляційному розгляді.

Враховуючи викладене, зокрема встановлену вину відповідача у завданні шкоди позивачу, передбачений положеннями цивільного законодавства обов'язок відшкодувати завдану шкоду, а також оцінивши надані на підтвердження такої шкоди позивачем докази, суд першої інстанції дійшов законних та обґрунтованих висновків про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 матеріальної та моральної шкоди, а також про відсутність підстав для зобов'язання відповідача привести у відповідність системи водопостачання, водовідведення та каналізації.

Разом з тим, колегія суддів дійшла висновку про необхідність зміни рішення в частині визначення розміру судових витрат, що підлягають розподілу між сторонами.

Суд першої інстанції правильно виходив з того, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати.

Водночас, судом було лише частково стягнуто з відповідача витрати на правову допомогу, а саме у розмірі 730,80 грн.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, вважаючи його помилковим, з огляду на наступне.

Статтею 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Згідно зі статтею 79 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, до яких, зокрема, належать витрати на правову допомогу.

У ст. 84 ЦПК України передбачено, що витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони.

Згідно з роз'ясненнями постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК України). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом з тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Положеннями ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» передбачено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Відповідно до п. 5.1 договору про надання правової допомоги, укладеного між ОСОБА_2 та адвокатом МасловськимІ.А. 16 червня 2014 року, вартість одної години послуг адвоката становить 40 % від місячного розміру мінімальної заробітної плати (а.с. 44-46).

Станом на день звернення до суду з позовною заявою та на день ухвалення рішення суду, мінімальна заробітна плата становила 1218,00 грн. Отже, граничний розмір компенсації складає 487,20 грн.

Згідно з актом виконаних робіт від 15 серпня 2014 року (а.с. 47-48), адвокатом Масловським І.А. було надано правову допомогу та витрачено 9,5 год. Вартість наданих послуг склала 4 628,40 грн. (487,20 * 9,5 = 4 628,40).

Позивачем було сплачено зазначену суму на користь її представника, що підтверджується відповідною квитанцією (а.с. 49).

На підставі викладеного колегія суддів дійшла висновку, що заявлений позивачем та підтверджений під час розгляду справи розмір витрат на правову допомогу не перевищує встановлений законодавством граничний розмір компенсації, а тому, у відповідності до ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені останньою витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги, у розмірі 4 628,40 грн.

З огляду на викладене та з урахуванням конкретних фактичних обставин справи, колегія суддів на підставі п. 3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України вважає за необхідне рішення суду змінити в частині визначення розміру витрат на правову допомогу, що підлягають стягненню з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2, збільшивши їх до 4 628,40 грн.

Керуючись статтями 303, 307, 309, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 13 лютого 2015 року змінити в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрат на правову допомогу, збільшивши розмір стягнення з суми 730,80 грн. до суми 4 628,40 грн.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий : І.М. Вербова

Судді : І.М. Рейнарт

М.М. Панченко