АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/3217/2015 Головуючий 1 інст. - Єрмак Н.В.
Справа № 643/948/15-ц Доповідач - Кісь П.В.
Категорія: спори, що виникають із сімейних правовідносинз
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - Кіся П.В.,

суддів: - Кружиліної О.А.,

- Макарова Г.О.,

за участю секретаря - Прийміч А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 16 березня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, -

в с т а н о в и л а :

27.01.2015 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 і просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі 875 грн.81 коп. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, вказуючи, що відповідач має достатній заробіток близько 3500 грн. щомісячно, так як неофіційно надає населенню послуги перевезення пасажирів на своєму автомобілі ВАЗ-21099, однак матеріальної допомоги на утримання дочки не надає, ухиляється від виконання батьківського обов'язку по утриманню дитини.

Рішенням Московського районного суду м.Харкова від 16.03.2015 року позов задоволено. Суд вирішив стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання дочки ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 875 грн.81 коп. щомісячно з дня подачі заяви (27.01.2015р.) до досягнення повноліття дитини.

Також суд вирішив стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір в сумі 243 грн.60 коп.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4, посилаючись на приписи ст.192 СК України, просить зменшити розмір аліментів з ОСОБА_3 до 398 грн. 10 коп., вказуючи, що відповідач у 2013 році втратив роботу, що підтверджується копією трудової книжки, і не має можливості сплачувати аліменти у вказаному позивачем розмірі. Вважає, що суд безпідставно погодився з доводами позивача ОСОБА_5 про розмір доходів відповідача ОСОБА_3, так як надана позивачем інформація з мережі Інтернету про середню заробітну плату на транспорті по Харківській області за 2014 рік у розмірі 3503 грн. не є належним доказом дійсних доходів ОСОБА_3 Також апелянт зазначає, що база даних служби таксі є конфіденційною інформацією.

Відповідач ОСОБА_3 в суд апеляційної інстанції не з'явився, причину неявки не повідомив, а представник відповідача апеляційну скаргу підтримала і просила її задовольнити, посилаючись на викладені нею в апеляційній скарзі доводи.

Крім того, ОСОБА_4 просила взяти до уваги надані в суд апеляційної інстанції нові докази щодо неспроможності відповідача ОСОБА_3 сплачувати визначені судом аліменти, а саме: довідку Харківського міського центру зайнятості від 03.04.2015 року і наданий 07.04.2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» витягу з карткового рахунку та додаткових рахунках, відкритих в установах банку на ім'я ОСОБА_3, а також врахувати ту обставину, що у ОСОБА_8 є батьки похилого віку, які потребують від нього матеріальної допомоги.

Позивач ОСОБА_5 з доводами апелянта не погодилася і просила відхилити рішення суду першої інстанції залишити без змін, вказуючи, що всі ці доводи, як і сама апеляційна скарга, спрямовані на ухилення відповідача від участі у витратах на утримання дитини; що батьки відповідача знаходяться у задовільному стані, працюють, самі себе забезпечують.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Згідно вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності.

Згідно вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дана справа до таких випадків не відноситься.

Доведення обставин, посилаючись на які позивач обґрунтовує свої вимоги, а відповідач - заперечення, здійснюється шляхом надання суду доказів, визначення яких міститься в главі 5 розділу 1 ЦПК України.

Статтею 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших осіб, які беруть участь у справі.

Процесуальним законом також визначено і певний порядок подання доказів, дотримання якого є обов'язком сторін, та інших осіб, які беруть участь у справі, і суду, якому належить вирішити спір у відповідності до вимог цього закону.

Так, ч.2 ст.27, ч.1 ст.131 ЦПК України передбачено, що сторони зобов'язані подати докази суду до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Так, перед початком розгляду справи по суті спору, головуючий по справі в суді першої інстанції роз'яснив сторонам передбачені законом їх процесуальні права та обов'язки, в тому числі і щодо доведення обставин, які мають значення для вирішення даної справи.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини, вказуючи, що не отримує від нього матеріальної підтримки у витратах на утримання їх дочки.

Відповідач проти позову заперечував, вважав, що він взагалі не повинен платити аліменти, вказуючи, що він дійсно офіційно не працює, заробляє за рахунок випадкових замовлень на перевезення, гроші і без рішення суду надає дочці, але по можливості, оскільки постійного джерела доходу не має.

Судом на підставі наданих позивачем доказів та пояснень сторін встановлено, а сторонами ці висновки не оспорюються, що від шлюбу, зареєстрованого 21.08.1999 року Червонозаводським відділом РАГСу м.Харкова, позивач ОСОБА_5 і відповідач ОСОБА_3 мають дочку, ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно довідки №91/14 від 25.11.2014 року, виданої майстром ділянки №1 комітету приватного сектору Жовтневого району в м.Харкові, позивач ОСОБА_5 мешкає і зареєстрована разом з дочкою ОСОБА_7 за адресою АДРЕСА_1 (а.с.3).

Відповідач ОСОБА_3, згідно довідки адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, ГУМВС України у Харківській області від 10.2.2015 року, зареєстрований в АДРЕСА_2

Під час розгляду справи сторони не побажали надавати суду інші докази на підтвердження своїх доводів.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову і стягнення аліментів на утримання неповнолітньої ОСОБА_7 на користь її матері у розмірі 875 грн. щомісячно, суд першої інстанції виходив з того, що батьки, згідно вимог ст.180 Сімейного кодексу України зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а відповідач, всупереч вимог ст.60 ЦПК України, не надав суду доказів на підтвердження своїх заперечень на позов.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції, оскільки спір вирішено у відповідності з законом, яким регулюються спірні правовідносини, вирішено на засадах змагальності, диспозитивності, передбачених ст.ст.10, 11, 60 ЦПК України, а також з урахуванням загальних засад регулювання сімейних відносин, передбачених ч.ч.7,8 статті 7 Сімейного кодексу України, згідно з якими регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, яка має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини(995_021), іншими міжнародними договорами України.

Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідач не оспорює батьківство, підтвердив доводи позивача в тій частині, що він не має постійного доходу, та не спростував доводи позивача і надані нею письмові докази, в тому числі довідку про те, що неповнолітня ОСОБА_7 зареєстрована і фактично мешкає разом з матір'ю, позивачем ОСОБА_5

Дійсно, як зазначила апелянт ОСОБА_4, позивач не надала належного письмового доказу про доходи відповідача у вказаному нею розмірі.

Разом з тим, відповідач ОСОБА_3 взагалі не надав суду жодного доказу на підтвердження своїх заперечень проти позову, хоча мав таку можливість.

Крім того, надані апелянтом докази, зокрема виписка ПАТ КБ «ПриватБанк» з карткового рахунку ОСОБА_3 з зазначенням розрахунків за покупку ним пального на АЗС, опосередковано підтверджують доводи позивача про джерело доходу відповідача ОСОБА_3

Посилання апелянта на втрату відповідачем роботи у 2013р., на наявність на його утриманні батьків та знаходження його на обліку в центрі зайнятості як безробітного, судова колегія не може визнати достатньою підставою для скасування чи зміни рішення суду, оскільки з наданої апелянтом копії трудової книжки ОСОБА_3 вбачається, що з посади оператора заправ очних станцій ТОВ «Побутрембудматеріали» він був звільнений 19.06.2013 року за власним бажанням, а в наданій апелянтом довідці Харківського міського центру зайнятості зазначено, що на облік як безробітний ОСОБА_3 поставлений лише з 26.03.2015 року, тобто вже після того, як суд першої інстанції вирішив справу.

Доказів того, що на утриманні відповідача знаходяться непрацездатні батьки, які потребують матеріальної допомоги, не надано.

Крім того, доводи апеляційної скарги помилково побудовані представником відповідача на посиланнях на приписи статті 192 СК України, яка передбачає можливість зміну розміру аліментів, визначених раніше за рішенням суду, яке набрало законної сили і у разі наявності обставин, які свідчать про зміну матеріального або сімейного стану платника або одержувача аліментів за новим позовом, тоді як рішення по даній справі не набрало законної сили.

Ухвалюючи рішення про стягнення аліментів на підставі тих доказів, які сторони спромоглися надати, суд першої інстанції виходив з необхідності невідкладного забезпечення інтересів дитини, яка потребує батьківської турботи, матеріальної допомоги, забезпечення фізичного, духовного розвитку, здобуття освіти і не повинна залежати від інертності батьків при здійсненні ними своїх процесуальних прав і обов'язків.

За таких обставин апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає без змін рішення суду першої інстанції як таке, що ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таке вирішення справи не є перешкодою, згідно ст.3 ЦПК України та ст.192 СК України, для звернення платника або стягувача аліментів в майбутньому з заявою до суду про зміну аліментів.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст. 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 16 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, в касаційному порядку може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді: