Провадження № 22-ц/783/3136/15 Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я.
Категорія справи: 27
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого - судді Мельничук О.Я.,

суддів Копняк С.М. і Крайник Н.П.,

при секретарі Куцик І.Б.,

з участю представника позивача Жарського І.Р., представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Галицького районного суду міста Львова від 24 лютого 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства /ПАТ/ комерційний банк /КБ/ "Приватбанк" до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Галицького районного суду міста Львова від 24 лютого 2015 року позов Публічного акціонерного товариства /ПАТ/ Комерційний Банк /КБ/ "ПриватБанк" задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства /ПАТ/ Комерційний банк /КБ/ "ПриватБанк" заборгованість у розмірі 21589 грн. 62 коп.

Вирішено питання судових витрат.

Вищезгадане рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач - ОСОБА_5. Вважає рішення суду незаконним та необгрунтованим. Звертає увагу, що в матеріалах справі наявні виписки, видані Публічним акціонерним товариством /ПАТ/ Комерційний банк /КБ/ "ПриватБанк", які підтверджують про відсутність заборгованості у неї перед банком. Вважає, що виписки про відсутність заборгованості ОСОБА_5 перед банком, які були видані банком, є належним та допустимим доказом, щодо розрахунків сторін. В апеляційній скарзі апелянт просить рішення Галицького районного суду міста Львова від 24 лютого 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства /ПАТ/ Комерційний банк /КБ/"Приватбанк" відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_5 до задоволення не підлягає із наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Як вбачається із заяви ОСОБА_5 від 26.07.2012 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, вона ознайомилася та погодилася із Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, які були надані їй в письмовій формі, отримала картку "Платіжна картка". Своїм підписом ОСОБА_5 підтвердила факт отримання інформації про умови кредитування в ПриватБанку та погодилася, з тим, що підписана нею заява разом із Пам"яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та Банком Договір про надання банківських послуг.

20 лютого 2013 року картку "Платіжна картка" переоформлено на престижну кредитну картку "Універсальна Голд", відповідно до тарифів якої ОСОБА_5 отримала кредит у сумі 16000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Згідно розрахунку, наданого ПАТ КБ «ПриватБанк», станом на 30 вересня 2014 року заборгованість відповідача ОСОБА_5 за цим договором становить: заборгованість за кредитом - 15618 грн. 09 коп., заборгованість по процентах за користування кредитом - 4130 грн. 27 коп., заборгованість по комісії за користування кредитом - 336 грн. 99 коп., штраф (фіксована частина) -500,0 грн., штраф (процентна складова) - 1004 грн. 27 коп., а разом - 21589 грн. 62 коп. (а.с.3-4).

Задовольняючи позов Публічного акціонерного товариства /ПАТ/ Комерційний банк "ПриватБанк" суд першої інстанції виходив з тих підстав, що станом на 30 вересня 2014 року відповідач допустив заборгованість перед позивачем в розмірі 21589 грн. 62 коп. в зв"язку з чим така заборгованість підлягає стягненню.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. З міст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов"язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Згідно з вимогами ст.624 ЦК України, якщо за порушення зобов"язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Відповідно до вимог ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Положення ст.1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно зі ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до вимог ст.ст.610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Згідно п. 2.1.1.2.3 Умов та Правил надання банківських послуг, з якими позивач ознайомилась та погодилась визначено, що клієнт надає свою згоду банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити чи анулювати) кредитний ліміт.

Згідно пункту 2.1.2.2.4 цих Умов та Правил, підписання даного договору є прямою і беззаперечною згодою клієнта відносно прийняття будь-якого кредитного ліміту, встановленого Банком.

Таким чином, сторони, укладаючи зазначений договір, досягли згоди, щодо суми кредиту та його відсоткової ставки.

З матеріалів справи вбачається, що станом на 10 лютого 2014 року відповідач продовжує користуватись картковим рахунком, здійснює платежі.

З виписки по картковому рахунку, а саме - шапки виписки на яку покликається апелянт, як на безпідставність позовних вимог банку, зазначено, що баланс на кінець періоду становить 0 грн., в зв"язку з чим вважає, що боргу перед банком у відповідача не існує, однак колегія суддів з такою позицією не погоджується, оскільки апелянт не звертає увагу на сам зміст виписки, в якій відображено рух коштів по картковому рахунку відповідача - ОСОБА_5, і з якої вбачається, що у неї наявна заборгованість на картковому рахунку.

Представлений банком розрахунок заборгованості ОСОБА_5 перед банком, що міститься в матеріалах справи /а.с.4-4 зв./, колегія суддів вважає належним та допустимим доказом для підтвердження заборгованості по заявлених вимогах.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що у даному випадку мають місце порушення відповідачем прав позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по картковому рахунку - кредитному договору б/н від 20.02.2013 року, що станом на 30.09.2014 року складає 21 589 грн.62 коп.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що розглядаючи спір районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 жодним чином висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому у задоволенні такої скарги апелянту слід відмовити, а рішення Галицького районного суду міста Львова від 24 лютого 2015 року залишити без змін.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ч.1 ст.308, ст.313, п.1 ч.1 ст.314, ст. ст.315, 317, 319, 325 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - відхилити.

Рішення Галицького районного суду міста Львова від 24 лютого 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набранням ухвалою законної сили.

Головуючий: О.Я. Мельничук

Судді: С.М. Копняк

Н.П. Крайник