Справа №359/9857/15-ц
Провадження №4-с/359/276/2015
УХВАЛА

19 листопада 2015 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у скла-ді:

головуючого Борця Є.О.,

при секретарі судового засідання Коробові О.П.,

за участю представника боржника ОСОБА_1,

за участю старшого державного виконавця Кальонкіна О.С.,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_2, заінтересовані особи: відділ державної виконавчої служби Бориспіль-ського міськрайонного управління юстиції, ОСОБА_3, про виз-нання недійсним розрахунку заборгованості за аліментами та зобовязання здійснити но-вий розрахунок заборгованості за аліментами,

встановив:

В жовтні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаною скаргою та об-ґрунтовує її тим, що у ВДВС Бориспільського МРУЮ перебуває виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-1494, виданого 15 квітня 2005 року Бориспільським міськрайонним судом, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 алі-ментів на утримання дочки в розмірі ? частки всіх видів заробітку боржника щомісячно, починаючи з дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. В про-цесі цього виконавчого провадження старший державний виконавець ВДВС Бориспіль-ського МРУЮ ОСОБА_4 склав довідку-розрахунок, згідно з якою розмір заборгова-ності ОСОБА_2 за аліментами в період часу з 30 березня 2005 року до 7 жовтня 2015 року становить 113698 гривень 55 копійок. Боржник посилається на те, що при визначенні розміру заборгованості за аліментами старший державний виконавець ВДВС Бориспіль-ського МРУЮ ОСОБА_4 залишив поза увагою показники середньої заробітної плати у Київській області. Він не застосував ч.1 ст.194 СК України, відповідно до якої аліменти можуть бути стягнуті за період часу, що не перевищує трьох років. Крім того, ОСОБА_2 неодноразово сплачував аліменти, розмір яких не врахований при визначенні розміру заборгованості. З огляду на це боржник просить суд визнати недійсним розрахунок за-боргованості за аліментами, складений старшим державним виконавцем ВДВС Бориспіль-ського МРУЮ ОСОБА_4, та зобовязати його здійснити новий розрахунок.

У судовому засіданні представник божника ОСОБА_1 підтримує скаргу та просить суд задовольнити її.

Старший державний виконавець ВДВС Бориспільського МРУЮ ОСОБА_4 за-перечує проти задоволення скарги. В обґрунтування своїх заперечень він посилається на те, що ОСОБА_2 проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1. На цій підставі розмір заборгованості за аліментами визначався з урахуванням показників середньої за-робітної плати у Бориспільському районі. Боржник не подав жодного доказу на підтверд-ження того, що він передавав ОСОБА_3 грошові кошти. Крім того, виконавчий документ був предявлений до виконання ще 19 квітня 2005 року. Правила ч.1 ст.194 СК України не поширюються на спірні правовідносини. З огляду на це старший державний виконавець ВДВС Бориспільського МРУЮ ОСОБА_4 просить суд відмовити у задо-воленні скарги.

ОСОБА_3 не зявилась у судове засідання. Згідно з ч.3 ст.369 ЦПК України, абз.4 п.17 постанови ПВСУ №6 від 7 лютого 2014 року її неявка не перешкоджає розгляду скарги.

Вислухавши пояснення представника божника ОСОБА_1 та старшого держав-ного виконавця ВДВС Бориспільського МРУЮ ОСОБА_4, а також дослідивши письмові докази, суд дійшов до таких висновків.

Встановлено, у ВДВС Бориспільського МРУЮ перебуває виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-1494, виданого 15 квітня 2005 року Бориспільським міськрайонним судом, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 алімен-тів на утримання дочки в розмірі ? частки всіх видів заробітку боржника щомісячно, починаючи з дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Ця об-ставина підтверджується копією постанови про відкриття виконавчого провадження від 20 квітня 2005 року (а.с.50).

7 жовтня 2015 року старший державний виконавець ВДВС Бориспільського МРУЮ ОСОБА_4 склав довідку-розрахунок №44151 (а.с.14-15), згідно з якою розмір за-боргованості ОСОБА_2 за аліментами в період часу з 30 березня 2005 року до 7 жовт-ня 2015 року становить 113698 гривень 55 копійок.

Відповідно до ч.1 ст.195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення.

Згідно з ч.3 цієї ж статті якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості і не працює на час визначення її розміру, вона обчислюється виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Встановлено, що станом на час виникнення заборгованості та визначення її розміру ОСОБА_2 не працював. Він проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1. Стар-ший державний виконавець ВДВС Бориспільського МРУЮ ОСОБА_4 врахував ці обставини та при визначенні заборгованості за аліментамизастосував показники серед-ньої заробітної плати у Бориспільському районі (а.с.52-54).

З огляду на це суд вважає, що розмір заборгованості ОСОБА_2 за аліментами визначений правильно. Підстави для визнання розрахунку недійсним та зобовязання дер-жавного виконавця ВДВС Бориспільського МРУЮ ОСОБА_4 здійснити новий роз-рахунок відсутні.

Як розяснив Європейський суд з прав людини в пілотному рішенні «Іванов проти України», право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і осново-положних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система дозволяла, щоб остаточне, обовязкове для виконання судове рішення залишалось невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі «Горнсбі проти Греції»). Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (рішення у справі «Іммобільяре Саффі» проти Італії). Необґрунтована затримка у виконанні обовяз-кового для виконання судового рішення становить порушення Конвенції (рішення у спра-ві «Бурдов проти Росії»).

Встановлено, що протягом 10 років поспіль ОСОБА_2 не сплачує аліменти. У такий спосіб він не виконує рішення суду. Ці обставини свідчать про порушення ним ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Визнання недійсним роз-рахунку заборгованості за аліментами лише сприятиме невиправданій затримці виконання рішення суду.

Суд вважає, що ці обставини є додатковою підставою для відмови у задоволенні скарги.

В матеріалах, приєднаних до скарги, містяться роздруківки показників середньої за-робітної плати у Київській області (а.с.16-40).

Відповідно до ч.1 ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з ч.3 цієї статті суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Встановлено, що показники середньої заробітної плати у Київській області є загаль-ними та визначаються з урахуванням показників середньої заробітної плати по всіх райо-нах цієї області. Однак ОСОБА_2 проживає саме в Бориспільському районі та не має жодного відношення до інших районів Київської області. Тому загальні показники серед-ньої заробітної плати у Київській області не можуть бути враховані при визначенні роз-міру заборгованості за аліментами.

З огляду на це суд вважає, що роздруківки цих показників є неналежними доказами.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обста-вини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Встановлено, що боржник та його представник ОСОБА_1 не надали суду жод-ного доказу на підтвердження того, що ОСОБА_2 передавав стягувачу грошові кош-ти.

З огляду на це суд критично оцінює посилання на цю обставину та вважає їх не-достовірними.

Згідно з ч.1 ст.194 СК України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували предявленню виконавчого листа до виконання.

Встановлено, що ОСОБА_3 предявила виконавчий документ до виконання 19 квітня 2005 року. Ця обставина підтверджується змістом мотивувальної частини постано-ви про відкриття виконавчого провадження від 20 квітня 2005 року (а.с.50). Заборгова-ність ОСОБА_2 за аліментами визначена за період часу, перебіг якого розпочався лише 30 березня 2005 року, тобто за період часу, що не перевищив трьох років. Ця об-ставина свідчить про те, що ч.1 ст.194 СК України не поширюється на спірні правовідно-сини.

З огляду на це суд вважає, що розрахунок заборгованості за аліментами не може су-перечити цій нормі сімейного законодавства.

Керуючись п.1 ч.1, ч.2 ст.208, ч.4 ст.209, ст.210 ЦПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні скарги ОСОБА_2, заінтересовані особи: відділ дер-жавної виконавчої служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції, ОСОБА_3, про визнання недійсним розрахунку заборгованості за алімен-тами та зобовязання здійснити новий розрахунок заборгованості за аліментами відмови-ти.

Заборону, оголошену старшому державному виконавцю відділу державної виконав-чої служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_4 звертатись до правоохоронних органів з поданням про притягнення ОСОБА_2 до кримінальної відповідальності за злісне ухилення від сплати алі-ментів, скасувати.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області шляхом подачі апеляційної скарги через Бориспільський міськрайонний суд: боржником, його представником протягом 5 днів з дня її оголошення; іншими учасниками цивільного процесу протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали суду.

Суддя

Бориспільського міськрайонного суду ОСОБА_5