Справа №618/783/15-ц
Провадження №2/618/233/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2015 року Дворічанський районний суд Харківської області у складі: головуючого - судді Рябоконь Є.А., при секретарі Кучеренко О.І., за участю: позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, представника відповідача адвоката ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Дворічна справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 селищної ради Харківської області, ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 селищної ради Харківської області, ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті батька - ОСОБА_5, який помер 02.03.2015 р., обґрунтовуючи свої вимоги тим, що через хворобу та моральні страждання своєчасно не подала нотаріусу письмової заяви про прийняття спадщини. Вважає причини пропуску поважними і просить цей строк продовжити, визначивши додатковий строк для прийняття спадщини строком 2 місяці.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала свої позовні вимоги та просила їх задовольнити, пояснивши, що не встигла звернутися з відповідною заявою до нотаріуса в зв»язку з тим, що з 13 по 24 березня 2015 р. та з 17 по 26 серпня 2015 р. перебувала на стаціонарному лікуванні в ОСОБА_4 ЦРЛ, а в липні 2015 р. її чоловік з необережності відрізав собі два пальці на нозі. На початку літа 2015 р. їй стало відомо про заповіт покійного батька на їм»я сестри ОСОБА_2, тому спочатку вона не збиралася приймати спадщину, враховуючи останню волю батька, але після погіршення стосунків з сестрою передумала. Не заперечувала, що протягом шести місяців після смерті батька мала реальну можливість звернутися до нотаріуса і за консультацією, і з відповідною заявою, оскільки проживає і працює на незначній відстані від держнотконтори, але не зробила цього з власної вини.

Представник відповідача ОСОБА_4 селищної ради - селищний голова ОСОБА_6 в судове засідання не з»явився, надавши заяву, в якій позовні вимоги визнав, просив справу розглянути в його відсутність.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги не визнала, оскільки не вбачає поважних причин пропуску позивачем шестимісячного строку для прийняття спадщини. Вважає, що вона є єдиним законним спадкоємцем за заповітом після смерті батька ОСОБА_5, за яким вона доглядала по день смерті, і після якого прийняла спадщину. При цьому зазначила, що і вона, і держнотаріус повідомляли ОСОБА_1 про необхідність звернутися до держнотконтори, але позивач цього не зробила без поважних причин.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно свідоцтва про народження серії ІІ-ХЕ № 408758 та свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІ-ВЛ № 476096, ОСОБА_5 є батьком позивача ОСОБА_1 (до шлюбу - ОСОБА_5).

Згідно свідоцтва про смерть серії І-ВЛ № 481246 від 03.03.2015 р., ОСОБА_5 помер 02 березня 2015 року.

Померлий ОСОБА_5 22 січня 2013 р. залишив заповіт, посвідчений державним нотаріусом ОСОБА_4 держнотконтори, яким заповів все належне йому майно донці ОСОБА_2 відповідачу по справі.

ОСОБА_2 прийняла спадщину після смерті батька, подавши 17 березня 2015 р. до ОСОБА_4 держнотконтори заяву про прийняття спадщини за заповітом.

Постановою державного нотаріуса ОСОБА_4 державної нотаріальної контори ОСОБА_7 від 01 жовтня 2015 року № 813/02-31 позивачу ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її батька ОСОБА_5, в звязку з пропуском 6-ти місячного строку для прийняття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Для подання такої заяви частиною 1 ст. 1270 ЦК України встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

В даному випадку, згідно ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини після смерті ОСОБА_5 є день його смерті - 02 березня 2015 р. Таким чином, 6-ти місячний строк для прийняття спадщини сплив 02 вересня 2015 р.

Позивач по справі ОСОБА_1, яка бажає прийняти спадщину, на час її відкриття постійно із спадкодавцем не проживали, у встановлений законом шестимісячний строк заяв про прийняття спадщини нотаріусу не подала, в звязку з чим зазначеною вище постановою державного нотаріуса ОСОБА_4 держнотконтори їй було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, повязаних із видачею свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її батька ОСОБА_5 через пропущення строку для прийняття спадщини.

Статтею 1272 ЦК України (ч. ч. 1, 2) визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини.

Спадкоємець ОСОБА_2 (відповідач по справі), яка прийняла спадщину, не давала письмової згоди на подання позивачем, яка пропустила шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини нотаріусу.

Згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 Про судову практику у справах про спадкування встановлено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Так, у абз. 6 п. 24 вказаної Постанови зазначено, що поважними є причини, пов»язані з об»єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Позивачем ОСОБА_1 не надано доказів, а судом не встановлено поважності причин пропуску останньою шестимісячного строку для прийняття спадщини.

Суд не визнає поважними такі причини пропуску строку для прийняття спадщини, як отримання в липні 2015 р. травми чоловіком позивачки, перебування останньої на стаціонарному лікуванні в ОСОБА_4 ЦРЛ з 13 по 24 березня 2015 р. та з 17 по 26 серпня 2015 р.

Вказані причини не пов»язані з об»єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємиці на вчинення дій, повязаних з поданням заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5

За виключенням 21 дня лікування в стаціонарі, ОСОБА_1 протягом шести місяців після смерті батька була працездатною, влітку 2015 р. перебувала у щорічній відпустці, її місце роботи і проживання знаходяться на відстані відповідно 500 м і 1500 м від місця розташування ОСОБА_4 державної нотаріальної контори, що давало позивачу реальну можливість звернутися до державного нотаріуса з відповідною заявою.

Крім того, позивач, маючи бажання прийняти спадщину, не була позбавлена можливості надіслати заяву про прийняття спадщини поштою, як передбачено п. 3.5 гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5.

Як вбачається з обставин справи, встановлених в судовому засіданні, саме пасивна позиція ОСОБА_1 в реалізації встановленого ч. 1 ст. 1268 ЦК України її права на прийняття спадщини і невиконання вимог, передбачених ч. 1 ст. 1269 ЦК України, стали причинами пропуску нею строку для прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є, зокрема, законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Суд вважає, що визнання позову відповідачем - ОСОБА_4 селищною радою Харківської області суперечить закону і порушує права, свободи і інтереси відповідача ОСОБА_2, в звязку з чим на підставі ч. 4 ст. 174 ЦПК України відмовляє у прийнятті визнання позову сільською радою.

Всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, зясувавши обставини, на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог, а відповідач і його представник, як на підставу своїх заперечень, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд не знаходить підстав для задоволення позову.

Керуючись ч. 3 ст. 129 Конституції України, ст. ст. 1220, 1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 Про судову практику у справах про спадкування, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 15, 59, 60, 174, 208, 209, 212 215, 218 ЦПК України, суд -

ВИРIШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Дворічанський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України.

Повний текст рішення виготовлено 12 листопада 2015 року.

Суддя Є.А. Рябоконь