Справа №642/7630/15-ц
Провадження №2/642/2232/15
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

(заочне рішення)

01.12.2015 року Ленінський районний суд міста Харкова у складі:

Головуючий - суддя Сватіков А.В.,

за участю секретаря - Конєвої А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Ленінський районний відділ у м. Харкові Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом в якому просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона є власником квартири АДРЕСА_1, де зареєстровані, окрім неї, ще її неповнолітній син, ОСОБА_2 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та цивільний чоловік ОСОБА_2, який є відповідачем по справі.

Відповідач зареєстрований в даній квартирі з 31.08.2011 року, після народження сина у сторін. В липні 2012 року ОСОБА_2, після того, як стосунки сторін почали погіршуватися, виїхав на постійне місце проживання до Федеральної Республіки Нігерії. Через реєстрацію ОСОБА_2 позивач несе тягар утримання майна, сплачуючи комунальні послуги не лише за себе, а ще за відповідача, який в квартирі не проживає.

Позивачка до судового засідання з'явилась, свої позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, надала суду пояснення аналогічні тим, що викладені у позові, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.

Відповідач до судового засідання повторно не з'явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Представник Управління Державної міграційної служби України в Харківській області Ленінського району м. Харкова до судового засідання не з'явився, через канцелярію суду надав заяву з проханням розглядати справи за його відсутності та прийняти рішення на розсуд суду.

За таких обставин, відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, та за згодою позивача, суд вважає за можливе розглянути справу заочно на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Суд, вислухавши пояснення позивачки, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 26.12.2007 року ОСОБА_1 купила у ОСОБА_4 квартиру №13, що знаходиться у м. Харкові, провулок Таганський 2-й, будинок 11. (а.с 5).

Таким чином, ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира №13, що знаходиться у м. Харкові, провулок Таганський 2-й, будинок 11, що підтверджено витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно ( а.с. 6).

Відповідно до довідки про склад сім'ї 647 від 28.08.2015 року у квартирі АДРЕСА_2 зареєстровані: ОСОБА_1, яка є власником, ОСОБА_5 син власника, ОСОБА_2 - відповідач. (а.с. 7).

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюються протягом семи днів на підстави заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права на користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 - сусіди позивачки підтвердили, що відповідач не проживає у ІНФОРМАЦІЯ_2 з 2012 року, і він добровільно виїхав з квартири.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8 - сусід позивачки пояснив, що він взагалі не бачив відповідача у квартирі АДРЕСА_2.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснювала, що в липні 2012 року ОСОБА_2, після того, як стосунки сторін почали погіршуватися, виїхав на постійне місце проживання до Федеральної Республіки Нігерії, і з того часу він у квартирі АДРЕСА_2 не проживає, за комунальні послуги не сплачує.

Надані позивачем докази свідчать про втрату відповідача інтересу до житла.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до п.п 33, 35 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" від 7 лютого 2014 року №5 застосовуючи положення статті 391 ЦК, суд має виходити з того, що відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому, суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані (статті 57 - 59 ЦПК), на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки.

Наведені у позові перешкоди у користуванні як то сплата комунальних платежів у рахунок зареєстрованого за відповідною адресою відповідача, який фактично не проживає у квартирі, вплив реєстрації місця проживання відповідача на отримання позивачкою житлових, соціальних пільг тощо, відповідно до статей 391, 396 ЦК України є підставами задоволення позову.

Крім того, як зазначено у п. 34 Постанови №5 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику в справах про захист прав власності та інших речових прав" від 07.02.2014 р., усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

Виходячи з положень ст. 33 Конституції України сам факт реєстрації відповідача не може бути підставою для визнання за ним права користування житловим приміщенням, тому суд дійшов висновку, що підстав для збереження права користування на зазначену житлову площу за ОСОБА_2 не має, тому відповідно до вимог ст. 405 ЦК України його необхідно визнати, таким що втратив право на житлову площу.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 15, 60, 209, 212, 214-215, 224-225 ЦПК України, ст. 405 ЦК України ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", п. 34 Постанови №5 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику в справах про захист прав власності та інших речових прав" від 07.02.2014 р., суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Ленінський районний відділ у м. Харкові Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3, таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1.

Заочне рішення суду може бути переглянути судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Харкова протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ А.В. СВАТІКОВ