Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний №314/2035/15ц Головуючий у 1 інстанції: Капітонов Є.М.
Провадження № 22-ц/778/6021/15 Суддя-доповідач: Спас О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Спас О.В.,

суддів: Бабак А.М.,

Полякова О.З.,

при секретарі Бабенко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на заочне рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 08 липня 2015 року

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2015 року ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В позові зазначено, що 25.09.2009 року між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 002-07239-250909, відповідно до якого ОСОБА_3 було надано кредит шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії на загальну суму 30 000,00 грн. та на день укладання Договору встановлено ліміт на Рахунку в сумі 3000,00 грн. Станом на 31.03.2015 року ОСОБА_3 не виконує належним чином зобов'язання за кредитним договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість в загальному розмірі 24259,98 грн., яка складається з: тіло кредиту - 11977,58 грн.; прострочене тіло кредиту - 5709,18 грн.; заборгованість за відсотками - 6573,22 грн.; заборгованість за комісіями - 0,00 грн. Просили стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 24259,98 грн.

Заочним рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 08 липня 2015 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором №002-07239-250909 в розмірі 24259,98 грн. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 07 вересня 2015 року відмовлено ОСОБА_3 в задоволенні заяви про перегляд заочного рішення.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду ОСОБА_3 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на незаконність, порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що, відповідно до умов кредитного договору від 25.09.2009 року ОСОБА_3 за відкритою кредитною лінією на 30000грн. було видано кредит у розмірі 11977,58 грн., який не сплачується позичальником.

Відповідач відповідно до умов кредитного договору зобов'язався повернути отриманий кредит, сплатити відсотки за користування кредитом, та виконати свої зобов'язання згідно з даним договором у повному обсязі.

Станом на 31.03.2015 року заборгованість відповідачки перед ПАТ «Дельта Банк» становить 24259,98 гри.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції з дотриманням вимог ст. ст. 212 - 215 ЦПК України належно оцінив надані сторонами докази, виконав вимоги цивільного судочинства і вирішив справу згідно з законом, вирішивши питання наявності обставин, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, суті правовідносин, що випливають із встановлених обставин, правильно застосував правові норми до цих правовідносин і дійшов вірного висновку про задоволення позову.

Зокрема, судом вірно врегульовано спірні правовідносини застосуванням ст.ст. 526, 543, 625, 629, 1048-1050, 1054, 1055 ЦК України, з системного аналізу яких вбачається, що зобов'язання за договором, у тому числі за договором кредиту, за яким кредитодавець надає кошти, а позичальник зобов'язується їх повернути за сплатою процентів, є обов'язковими для виконання сторонами, має виконуватися належним чином, з застосуванням відповідальності за порушення грошового зобов'язання.

Оскільки судом було встановлено, що між ПАТ «ДельтаБанк» та відповідачем ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 002-07239-250909, умови якого позивачем було виконано, шляхом надання відповідачу кредитних коштів, останній взяті на себе за договором зобов'язання не виконує, в зв'язку з чим, суд правильно вказав, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а з відповідача підлягає стягненню на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 24259,98 грн.

Доводи апеляційної скарги про порушення норм матеріального і процесуального права, неповне з'ясування та дослідження обставин справи не містять обґрунтування, які саме норми права порушені, що саме не з'ясовано, не досліджено, як вплинуло на ухвалення рішення. Зі справи та за результатами апеляційного розгляду видно, що такі доводи не підтверджуються, а тому не дають підстав для висновку щодо незаконності чи неправильності зазначеного судового рішення

Доводи апеляційної скарги, що відповідачка вважає розрахунок заборгованості, наданий банком, завищеним, не можуть спростувати висновки рішення суду, оскільки згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України відповідач на засадах змагальності у разі наявності заперечень проти позову має доводити їх переконливими, належними та припустимими доказами.

Усупереч вказаним нормам процесуального права відповідачка не надала доказів на спростуванням наданих банком письмових доказів, які підтверджують розмір заборгованості у сумі 24259,98грн.

Наданий банком розрахунок розміру заборгованості відповідає умовам кредитного договору, відображає видані банком кошти, відображає несплату позичальником отриманих кредитних коштів, розмір заборгованості за її складовими та загальний розмір заборгованості. Відповідно, суд першої інстанції обґрунтовано погодився з наданим банком доказом та взяв його до уваги при визначенні суми, що підлягає стягненню.

Доводи апеляційної скарги щодо неможливості сплатити суму кредиту у зв'язку із тяжким матеріальним становищем не можуть братися до уваги, оскільки згідно ст. 525, ст. 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Інших доводів апеляційна скарга не містить.

Таким чином, при розгляді справи апеляційним судом встановлено, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням вимог матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують його висновків.

Немає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції та для постановлення нового рішення у справі.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313 - 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Заочне рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 08 липня 2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: