УхвалА

іменем україни

5 листопада 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

Гулька Б.І., Луспеника Д.Д., Хопти С.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання майна особистою приватною власністю чоловіка, зміну договору найму та встановлення порядку користування квартирою; за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 22 червня 2015 року та рішення апеляційного суду Полтавської області від 29 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що з листопада 1995 року по листопад 2013 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5, від якого мають двох синів - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2. За час шлюбу з відповідачкою ними була придбана квартира АДРЕСА_1, але за кошти, які він отримав від продажу успадкованого майна після смерті свого батька. Вказував, що після розірвання шлюбу вони продовжують проживати разом у вказаній квартирі, проте відповідачка, користуючись тим, що особовий рахунок відкрито на його ім'я участі в її утриманні та оплаті комунальних послуг не приймає.

З урахуванням наведеного ОСОБА_4 просив суд визнати вказану квартиру його особистою приватною власністю, змінити договір найму та визначити порядок користування нею.

У травні 2014 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, який у подальшому було уточнено, посилаючись на те, що при розірванні шлюбу рішенням суду їх спільне майно не було поділене за відсутністю спору. Не дійшовши згоди з відповідачем про порядок користування ним, такий спір виник. Вказувала, що, крім вказаної квартири, ними за час шлюбу було придбано легкові автомобілі, а саме «Fiat Doblo» і «Mitsubishi Outlander», які відповідач без її згоди відчужив.

Враховуючи те, що двоє неповнолітніх дітей проживають разом з нею, відповідач сплачує аліменти у розмірі, якого недостатньо для їх утримання, ОСОБА_5 просила суд визнати за нею право власності на ѕ частини спільної квартири, виділити їй у користування частину квартири згідно частки та стягнути з ОСОБА_4 по ѕ частини вартості самовільно проданих ним автомобілів «Fiat Doblo» і «Mitsubishi Outlander».

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 12 червня 2014 року вищевказані позови об'єднано в одне провадження.

Рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 22 червня 2015 року позов ОСОБА_4 та позов ОСОБА_5 задоволено частково. Визнано спільною сумісною власністю подружжя квартиру АДРЕСА_1 та грошові кошти у розмірі 192 690 грн від вартості відчужених ОСОБА_4 автомобілів «Fiat Doblo» і «Mitsubishi Outlander». Визнано за ОСОБА_5 право власності на Ѕ частину вказаної квартири. Встановлено порядок користування квартирою. Визнано за ОСОБА_5 право власності на Ѕ частину грошових коштів від вартості відчужених ОСОБА_4 двох автомобілів «Fiat Doblo» та «Mitsubishi Outlander» Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 96 345 грн, тобто Ѕ від вартості відчужених автомобілів. В іншій частині позовів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 29 липня 2015 року рішення районного суду в частині визначення порядку користування квартирою та стягнення грошової компенсації за автомобілі змінено. Встановлено порядок користування квартирою АДРЕСА_1. Відмовлено ОСОБА_5 в стягненні з ОСОБА_4 Ѕ вартості проданого автомобіля «Mitsubishi Outlander» та зменшено розмір різниці вартості відчуженого автомобіля з 96 345 грн до 36 тис. грн. В іншій частині рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказані судові рішення скасувати й ухвалити нове рішення, яким її позов задовольнити.

При цьому доводи касаційної скарги містять обґрунтування лише щодо поділу квартири.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Задовольняючи частково позови (апеляційний суду змінив порядок користування квартирою та зменшив розмір грошового стягнення), суди, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшли до правильного висновку про те, що спірна квартира та автомобілі були придбані за час шлюбу сторін, а тому в силу презумпції спільності майна подружжя (ст. ст. 60, 63, 70, СК України) вони є їх спільним сумісним майном. Доводи ОСОБА_5 щодо відступлення від рівності часток подружжя та збільшення її частки до ѕ при розподілі спільного майна подружжя є безпідставними, оскільки підстав, передбачених ст. 70 СК України, для відступлення від засад рівності часток подружжя, позивачка не довела, що є її процесуальним обов'язком (ст. ст. 10, 60 ЦПК України). Інших доводів касаційна скарга не містить.

Судові рішення є законними і обґрунтованими й підстав для їх скасування немає.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 22 червня 2015 року в незміненій при апеляційному перегляді частині та рішення апеляційного суду Полтавської області від 29 липня 2015 року залишити без змін.

Судді: Б.І. Гулько

Д.Д. Луспеник

С.Ф. Хопта