РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

643/105/15-ц

2/643/1337/15

06.02.2015 Московський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді : Омельченко Н.І.

при секретарі : Коршак В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу ,-

ВСТАНОВИВ:

09.01.2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом відповідно до якого просив стягнути з відповідача на свою користь борг за договором позики від 03.05.2014 року у вигляді позичених коштів, процентів за користування ними загалом в сум і 214 202,39 грн., а також судові витрати в сумі 2 142,03 грн.

В обґрунтування вимог позивач посилався на те, що 03.05.2014 року між ним та відповідачем був укладений договір позики , відповідно до якого відповідач позичив у нього 12 343,650 доларів США та 392,38 євро, які зобов'язався повертати щомісяця по 200 доларів США, про що видав йому розписку.

Проте відповідач договір не виконував і борг не повернув. В зв'язку з тим, що відповідач не виконував умови договору позики, 18.10.14 року він на адресу відповідача цінним листом направив вимогу щодо дострокового повернення позики, проте відповідач вимогу не виконав і гроші не повернув.

Відповідач зобов'язання за договором позики не виконав, станом на 24.12.14 року заборгованість складає 12 343,60 доларів США, що за курсом НБУ на 24.12.14 року складає 193300,77 грн. (15,66 грн.) та 392,38 євро , що за курсом НБУ складає станом на 24.12.14 року 7 529,77 грн.( 19,19 грн.), а загалом 200 830,54 грн.

Крім того , відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України просить стягнути з відповідача проценти за користування позикою на рівні облікової ставки НБУ за період з 03.06.14 року по 24.12.14 рік в сумі 13 371,85 грн., а загалом просить стягнути 214 202,39 грн.

Представник позивача вимоги підтримав з підстав викладених у позові, зазначив, що дата повернення боргу не була вказана, відповідач жодного разу з моменту укладання договору позики не повернув жодної суми, оскільки не виконував договір, останньому була направлена вимога 18.10.14 року, яку відповідач не виконав.

Відповідач вимоги не визнав з тих підстав, що вказані в розписці гроші він не брав, вимушений був написати розписку про отримання вказаних позивачем сум, оскільки він працював у позивача реалізатором, при звільнені на складі виявили недостачу і його змусили написати розписку про отримання грошей в борг. Оскільки він грошей в борг не брав, а його примусили написати таку розписку, вважає, що вона була написана під обманом та тяжких обставинах. Із заявою до міліції не звертався, оскільки розписку не сприймав серйозно. Він повернув 200 доларів, про те доказів цього не має.

Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та надані докази, вважає вимоги позивача такими що підлягають задоволенню, оскільки є законними та доведеними з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст. 1047 ЦК України, якщо сума позики не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, договір позики укладається в письмовій формі.

Згідно ч.2 ст. 1047 , на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Судом встановлено ,що між сторонами 03.05.14 року був укладений договір позики ,відповідно до якого позивач передав відповідачеві ,а останній узяв у борг у позивача 12 343,650 доларів США та 392,38 євро, які зобов'язався повертати щомісяця по 200 доларів США, про що видав йому розписку. ( а.с.7, 17)

В зв'язку з тим, що відповідач не виконував умови договору позики, 18.10.14 року позивач на адресу відповідача цінним листом направив вимогу щодо дострокового повернення позики, проте відповідач вимогу не виконав і гроші не повернув.

а.с. 8-11

Судом встановлено, що відповідач договір не виконав і гроші, узяті в борг у позивача не повернув.

Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом 30 днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Оскільки відповідач отримав в борг за договором позики від позивача іноземну валюту, то повинен йому їх повернути в такій же самій кількості, що були передані йому позикодавцем.

Оскільки відповідач добровільно не повернув позивачу кошти взяті у борг в розмірі 12343,60 доларів США та 392,38 євро, суд стягує їх з відповідача по курсу Національного банку України, як і просить позивач та його представник, 12 343,60 доларів США, що за курсом НБУ на 24.12.14 року складає 193300,77 грн. (15,66 грн.) та 392,38 євро , що за курсом НБУ складає станом на 24.12.14 року 7 529,77 грн.( 19,19 грн.), а загалом 200 830,54 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків,встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ.

Договір позики вважається безпроцентним, якщо він укладений сторонами фізичними особами на суму, яка не перевищує п'ятдесятикратного розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, і не пов'язаний із здійсненням підприємницької діяльності хоча б однією зі сторін.

Оскільки сума позики за договором від 03.05.2014 року значно перевищує п'ятдесятикратний розмір неоподатковуваного мінімум доходів громадян (850 грн.), то підстав вважати зазначений договір безпроцентним немає.

Згідно наведеного позивачем розрахунку, з яким суд погоджується, та довідкої НБУ, сума процентів за користування відповідачем позиченими коштами складає 13371,85 грн., які підлягають стягненню з відповідача.

Оскільки укладений сторонами договір позики є чинним, не розірваний, не визнаний в установленому порядку нікчемним чи недійсним, він підлягає виконанню.

Оспорювання відповідачем договору займу , його посилання на те, що був укладений не договір займу, а він змушений був написати розписку про отримання в борг сум, безпідставні, так як у відповідності до ст.ст. 10, 60 ЦПК України відповідач відповідних, переконливих доказів суду не надав, не містяться вони матеріалах справи

Суд визнає вину відповідачів а порушенні зобов'язання і враховує їхнє умисне ухилення від узгодження суми боргу і врегулювання спору в позасудовому порядку.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 11, 57 - 60, 88, 209, 212- 215 ЦПК України, ст. ст. 1046, 1048 - 1049, 1050 ч.2 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ПІН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ПІН НОМЕР_2) в рахунок погашення заборгованості за користування позикою : борг в сумі 200 830 грн.54 коп., проценти в сумі 13 371 грн.85 коп., а також судові витрати в сумі 2 142.03 грн., а загалом стягнути 216 344 грн.42 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Суддя Н.І. Омельченко підпис

з оригіналом згідно суддя