АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2236/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 48, 50 Гончаренко Т. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоКарпенко О. В.
суддівПальонного В. С. , Нерушак Л. В.
при секретаріШоколенко Т. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 27 липня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: відділ Державної виконавчої служби Звенигородського районного управління юстиції у Черкаській області про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів на утримання дитини,

Дослідивши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_6 та її представника ОСОБА_8, які підтримали апеляційну скаргу; ОСОБА_7 та його представника ОСОБА_9, представника відділу ДВС Звенигородського РУЮ у Черкаській області - Ткаченка Андрія Володимировича, які просили апеляційну скаргу відхилити, колегія суддів ,-

в с т а н о в и л а :

У лютому 2015 року ОСОБА_6 звернулась до Звенигородського районного суду Черкаської області із позовом до ОСОБА_7, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: відділ ДВС Звенигородського РУЮ у Черкаській області про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів на утримання дитини, посилаючись в обгрунтування заявленого позову на те, що на підставі наказу Шполянського районного суду Черкаської області від 15 липня 2011 року № 2-н-76/11 ОСОБА_7 зобов'язаний на її користь сплачувати аліменти на утримання сина ОСОБА_11 у розмірі ? видів заробітку. Позивачка вказує, що відповідач аліменти сплачує несвоєчасно, внаслідок чого періодично виникає заборгованість по сплаті аліментів, яку боржник погашав у наступних місяцях за рахунок внесення на рахунок більшої суми, ніж визначена судовим рішенням частка від його заробітку.

Вважаючи, що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти, одержувач аліментів на підставі ч.1 статті 196 Сімейного кодексу України має право на стягнення неустойки /пені/ у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення і нарахування не обмежується тим місяцем, протягом якого не проводилось стягнення, а також приймаючи до уваги той факт, що ОСОБА_7 в добровільному порядку не бажає вчасно та в повному обсязі сплачувати аліменти, вказує ОСОБА_6, вона змушена звертатися до суду із вказаним позовом і просила Звенигородський районний суд Черкаської області постановити рішення, яким стягнути із ОСОБА_7 на її користь неустойку за прострочення сплати аліментів на утримання дитини в загальній сумі 21 016,41 грн. за період із 01 січня 2013 року по 30 січня 2015 року.

Заявою від 12 червня 2015 року ОСОБА_6 збільшила розмір заявлених нею позовних вимог і остаточно просила суд постановити рішення, яким стягнути із ОСОБА_7 на її користь неустойку за прострочення сплати аліментів за період з 01 лютого 2013 року по 12 червня 2015 року в сумі 22 010, 27 грн.

Рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 27 липня 2015 року позов - задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_12 на користь ОСОБА_6 на утримання сина ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1 неустойку по не сплачених аліментах на загальну суму 2678,46 грн.

Стягнуто із ОСОБА_12 на користь ОСОБА_6 понесені нею судові витрати по сплаті судового збору у сумі 243,60 грн.

Стягнуто із ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 200,00 грн. в рахунок відшкодування судових витрат за надання правової допомоги.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6, вважаючи рішення суду першої інстанції таким, що прийняте із порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповному з»ясуванні обставин, що мають істотне значення для правильного вирішення виниклого між сторонами спору по суті, просить рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 27 липня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягнути із ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 неустойку за прострочення сплати аліментів за період з 01 лютого 2013 року по 12 червня 2015 року в сумі 22 010,27 грн.

Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів поданої апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_6 підлягає відхиленню, виходячи із наступного.

Згідно вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

При розгляді даної справи суд правильно встановив факти, відповідні їм правовідносини, постановив рішення, яке відповідає вимогам матеріального і процесуального права, ґрунтується на зібраних по справі доказах, оцінивши які в сукупності, суд першої інстанції прийшов до аргументованого висновку про наявність правових підстав лише для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_6

Як вбачається із наявних матеріалів справи, на підставі судового наказу Шполянського районного суду Черкаської області від 15 липня 2011 року № 2-н-76/11 із ОСОБА_7 стягнуто на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання сина ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ? частини всіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13 липня 2011 року і до повноліття дитини.

За довідкою-розрахунком відділу ДВС Шполянського РУЮ від 19 січня 2015 року (а.с.12) заборгованість ОСОБА_7 із сплати аліментів на користь ОСОБА_6 за період липень 2011 року по 01 січня 2015 року становить 6 093,37 грн. Згідно даних розрахунку заборгованості по аліментах Звенигородського районного управління юстиції/а.с.65-66/ заборгованість по аліментам ОСОБА_7 станом на 1.06.2015 року становить 6319,37 грн.

Згідно із частиною першою ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Виходячи із аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка /пеня/ - це спосіб забезпечення виконання зобов»язання, завдання якої - сприяти належному виконанню зобов»язання.

З урахуванням правової природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом ст. 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість.

Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Як вбачається із наявних матеріалів справи, пеня за прострочення сплати аліментів ОСОБА_7 в 2013 році становить 780,26 грн.; за 2014 рік пеня становить 1005,89 грн.; за січень-травень 2015 року становить 892,31 грн.

Загальний розмір пені за несплату ОСОБА_7 аліментів за період з 1.01. 2013 року по 1 червня 2015 року становить /780,26 +892,31 + 892,31 = 2 678,46 грн./

Колегія суддів погоджується із даним розрахунком суду першої інстанції, оскільки він повністю узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України у справі за № 6-94 цс 15.

Інші доводи, викладені ОСОБА_6 в апеляційній скарзі, є несуттєвими, були предметом судового розгляду, отримали правильну юридичну оцінку і не дають підстав для скасування або зміни постановленого судом першої інстанції рішення.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 27 липня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, третя особа: відділ Державної виконавчої служби Звенигородського районного управління юстиції у Черкаській області про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів на утримання дитини - відхилити, зазначене рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :