АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Гаращенка Д.Р.

суддів - Борисової О.В., Ратнікової В.М.

при секретарі - Калашник О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 28 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до держави Україна в особі Державної казначейської служби України, третя особа: Головне управління Державної казначейської служби України, про відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

Справа № 757/8139/14-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/868/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Фаркош Ю.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Гаращенко Д.Р.
07 квітня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до держави Україна в особі Державної казначейської служби України, у якому просив стягнути з Державної казначейської служби України моральну шкоду у розмірі 7 000 грн. і витрати на оплату послуг банку у розмірі 70 грн. Свої вимоги обґрунтовував тим, що на підставі постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 22.11.2012 року виданий виконавчий лист про стягнення з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України в м. Києві на користь ОСОБА_1 суми завданої моральної шкоди в розмірі 1000 грн. 11.11.2013 року він подав даний виконавчий лист для виконання до Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві. 27.02.2014 року позивач звернувся до відповідача щодо надання інформації про результати розгляду виконавчого листа, на що йому була надана відповідь, що на момент надходження виконавчого документа та на даний час в органах казначейства знаходяться невиконані судові рішення, які надійшли раніше. 18.03.2014 позивач повторно звернувся до відповідача щодо надання інформації про результати розгляду виконавчого листа, на що йому була надана аналогічна відповідь. До теперішнього часу коштів за виконавчим листом він не отримав. Позивач, посилаючись на те, що у зв'язку з незаконними діями та бездіяльністю відповідача йому завдано моральну шкоду, яка полягає у невиплаті коштів за виконавчим листом, будучи інвалідом 1 групи вимушений збирати документи та проводити судову тяганину.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 28 листопада 2014 року у задоволенні позову ОСОБА_1 було відмовлено.

22 грудня 2014 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на вказане рішення, у якій, посилаючись на порушення норм матеріального права, неповне з'ясування обставин у справі, просив його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. В обґрунтування заявлених вимог апелянт вказав, що відповідно до Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» Державна казначейська служба зобов'язана була перерахувати кошти на його рахунок протягом 3 місяців, чого зроблено не було. Крім того, апелянт вказав, що отримав лише 990 грн., так як 10 грн. стягнув банк за надання послуг.

Особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не з'явилися, були належним чином повідомлені про день, час та місце апеляційного розгляду, тому розгляд справи за апеляційною скаргою на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК України проведено за їх відсутності.

Вислухавши доповідь судді Гаращенка Д.Р., вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 22.11.2012 року стягнуто з Держави Україна в особі Головного управління Державної казначейської служби України в м. Києві на користь ОСОБА_1 суму завданої моральної шкоди в розмірі 1000 грн.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду м. Києва від 28.03.2013 року частково задоволено апеляційну скаргу та стягнуто з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України в м. Києві на користь ОСОБА_1 суму завданої моральної шкоди в розмірі 1000 грн.

04.11.2013 року Окружним адміністративним судом м. Києва на підставі вказаної постанови видано виконавчий лист про стягнення з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України в м. Києві на користь ОСОБА_1 суму завданої моральної шкоди в розмірі 1000 грн.

11 листопада 2013 року ОСОБА_1 подав виконавчий лист для виконання до Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві (а.с.5).

05.12.2013 супровідним листом Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві направило виконавчий документ до Державної казначейської служби України.

На звернення позивача 11.03.2014 року ДКС України йому роз'яснив, що відповідно до абзацу другого підпункту 1 пункту 9 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» бюджетного кодексу України та пункту 3 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів або боржників, рішення про стягнення коштів з державного та місцевого бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами казначейства у порядку черговості надходження таких документів. На момент надходження зазначеного виконавчого документа та на даний час в органах казначейства знаходяться на виконанні судові рішення, які надійшли раніше.

На повторне звернення ОСОБА_1 25.03.2014 року ДКС України надав йому аналогічне письмове роз'яснення.

26.06.2014 року Державна казначейська служба України перерахувала на особистий рахунок ОСОБА_1 в АТ «Ощадбанк" суму завданої моральної шкоди в розмірі 1000 грн. на підставі виконавчого листа, виданого 04.11.2013 року Окружним адміністративним судом м. Києва, що підтверджується платіжним дорученням № 6229 від 11.06.2014 року.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції керувався ст. 56 Конституції України, ст. 23 ЦК України та виходив з того, що 26 червня 2014 року Державна казначейська служба перерахувала на рахунок ОСОБА_1 в АТ «Ощадбанк» моральну шкоду у розмірі 1 000 грн. Крім того, суд першої інстанції зазначив, що виконання рішень судів про стягнення коштів з державного бюджету здійснюється в порядку черговості їх надходження.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Виконання рішення про стягнення коштів з державного та місцевого бюджетів або боржників затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року № 845 «Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів або боржників».

Відповідно до п. 3, 4 Порядку рішення виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Міністерства фінансів, про стягнення коштів боржників у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань).

Органи Казначейства: 1) забезпечують у випадках, передбачених цим Порядком, зберігання виконавчих документів та ведення їх обліку. Після виконання виконавчого документа суду в повному обсязі такий документ повертається до суду з відміткою про його виконання; 2) вживають заходів до виконання виконавчих документів протягом установленого строку; 3) розглядають письмові звернення (вимоги) осіб, які беруть участь у справі, щодо виконання виконавчих документів, а також звернення (вимоги) прокурорів.

Згідно з п. 2 ст. 41, ст. 42 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових чи службових осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Перерахування коштів стягувачу здійснюється у тримісячний строк з дня надходження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, необхідних для цього документів та відомостей.

Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Ч. 1 ст. 1174 ЦК України встановлено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» у разі якщо центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, протягом трьох місяців не перерахувала кошти за рішенням суду про стягнення коштів, крім випадку, зазначеного в частині четвертій статті 4 цього Закону, стягувачу виплачується компенсація в розмірі трьох відсотків річних від несплаченої суми за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Отже, спеціальним законом, що встановлює гарантії держави щодо виконання судових рішень, боржником за якими є державний орган, не встановлено відповідальності у вигляді стягнення моральної шкоди, а лише передбачено право особи на компенсацію.

Крім того, що у рішенні Євроопейського суду з прав людини у справі «Корнілов проти України» вказано, що період невиконання рішення до 8 місяців не є занадто довгим терміном та не може бути приводом для виникнення будь-якої аргументованої заяви відповідно до статті 6.1 Конвенції. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Крапівницький проти України» від 17 вересня 2002 року зазначається, що навіть два роки та сім місяців не були настільки тривалими, щоб становити підставу для обґрунтованості скарги за статтею 6 § 1 Конвенції.

Як вбачається з матеріалів справи, відшкодування моральної шкоди відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» мало бути здійснено до 11 лютого 2014 року, однак кошти були перераховані лише 26 червня 2014 року, тобто із затримкою майже у 4 місяці. Виходячи із практики Європейського суду з прав людини, колегія суддів вважає, що вказана затримка виконання рішення не є тривалою, а тому відсутні підстави для задоволення позову.

З огляду на викладене, колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги в тій частині, що рішення не було виконано протягом 3 місяців.

На думку колегії суддів, не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги в тій частині, що він отримав лише 990 грн., оскільки згідно платіжного доручення від 11 червня 2014 року ОСОБА_1 було перераховано 1 000 грн. (а.с. 90).

Отже, рішення Печерського районного суду м. Києва від 28 листопада 2014 року є законним і обґрунтованим. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції не впливають.

Керуючись ст.ст. 218, 303-305, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 28 листопада 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді