Долинський районний суд Кіровоградської області
Справа № 388/147/15-ц
У Х В А Л А

14.05.2015 м. Долинська

Долинський районний суд Кіровоградської області в складі головуючого судді Степанова С.В., при секретарі Поліщук Т.І., розглянувши у м. Долинська у відкритому судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_1 про визнання дій посадових осіб відділу ДВС Долинського районного управлння юстиції неправомірними та зобовязання вчинити дії ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з цією скаргою, посилаючись на те, що 1 серпня 2012 року апеляційним судом Кіровоградської області постановлено рішення, згідно якого стягнуто з ТОВ «Долинський завод кольорових металів» на його користь загалом 10988,06 грн; а також 28 березня 2013 року Долинським районним судом Кіровоградської області постановлено рішення, згідно якого стягнуто з ТОВ «Долинський завод кольорових металів» на його користь 10470 грн.

На підставі зазначених рішень стягувач отримав виконавчі листи № 2-249/2012 від 29.08.2012 року та №2-785/2012 від 30.04.2013 року , які пред'явив до виконання до відділу державної виконавчої служби Долинського районного управління юстиції Кіровоградської області 30.08.2012року та 07.05.2013року. Державним виконавцем було винесено постанови про відкриття виконавчих проваджень № 34059000 та № 37965680.

25.12.2014 року державним виконавцем Когадько Ю.М. було прийнято неправомірні постанови про повернення виконавчих листів на тій підставі, що згідно відповідей ДАІ,ОБТІ, Держтехнагляду та акту державного виконавця майна на яке можливо звернути стягнення в рахунок погашення боргу не виявлено.

Вказані постанови були надіслані разом із супроводжувальними листами № 13743 від 30.12.2014р., та № 13757 від 30.12.2014р., через почтове відділення рекомендованим листом з повідомленням і отримані 24.01.2015 року, що засвідчено підписом. Разом з постановами повернуті виконавчі листи № 2-249/2012 від 29.08.2012 року, №2-785/2012 від 30.04.2013 року без виконання..

Стягувач вважає зазначені постанови незаконними та такими, що порушують права та вважає неправомірною бездіяльність державних виконавців відділу ДВС Долинського РУЮ Кіровоградської області щодо виконання судових рішень з наступних підстав:

Ухвалою Долинського районного суду Кіровоградської області від 21.08.2014 року було зобов'язано відповідача, відділ ДВС Долинського РУЮ Кіровоградської області, відновити виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчих листів № 2- 249/2012 від 29.08.2012 року та № 2-785/2012 від 30.04.2013 року. На виконання вказаної ухвали, 03.09.2014 року, було надано у відділ ДВС Долинського РУЮ Кіровоградської області заяву разом з виконавчими листами (копія заяви додається).

30.11.2014 року надійшов лист ВДВС Долинського РУЮ в якому просили: «повідомити у разі наявності будь яких відомостей про майно, яке належить ТОВ « Долинський завод кольорових металів», що знаходиться в інших осіб., інформацію надати до 01.12.2014 року» (копія додається).

року стягувачем було подано начальнику ВДВС Долинського РУЮ Кіровоградської області ОСОБА_3 заяву, в якій повідомив, що у Долинської ОДПІ ГУ Міндоходів Кіровоградської області знаходяться кошти від описаного останньою і реалізованого майна боржника та просив вжити заходів для повернення привласнених податковою коштів боржника і виплатити ці кошти мені (копія додається).Проте виконавча служба не відреагувала на заяву і не вчинив відповідні дії.

року разом із незаконними постановами про повернення виконавчих листів стягувач отримав лист відповідача № 13741 від 30.12.2014року чи-то від 20.12.2014року, в якому порекомендували звернутися до Долинської ОДПІ ГУ Міндоходів у Кіровоградській області для вирішення даного питання.

Оскільки згідно Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, то вважає що саме державна виконавча служба повинна вирішувати це питання, а не податкова інспекція.

Розподіл стягнутих державним виконавцем з боржника за виконавчим провадженням грошових сум (у тому числі одержаної від реалізації майна боржника) здійснюється у порядку встановленому статтею 43 Закону України «Про виконавче провадження» з урахуванням положень статті 44 цього ж Закону.Відповідно до вимог ст. 44 Закону:у першу чергу задовольняються забезпечені заставою вимоги щодо стягнення з вартості заставленого майна;у другу чергу задовольняються вимоги щодо стягнення аліментів, відшкодування збитків та шкоди, завданих в наслідок злочину або адміністративного правопорушення, каліцтва або іншого ушкодження здоров'я, а також у зв'язку з втратою годувальника;у третю чергу задовольняються вимоги працівників, пов'язані з трудовими правовідносинами;у четверту чергу задовольняються вимоги стягувачів за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, вимоги щодо збору на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та страхових внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування;у п'яту чергу задовольняються вимоги щодо податків та інших платежів до бюджету, вимоги органів страхування з обов'язкового страхування ( крім вимог щодо збору на обов'язкове державне пенсійне страхування );у шосту чергу задовольняються всі інші вимоги.

Отже скаржник вважає, що не було вжито всіх необхідних заходів передбачених законодавством для виконання рішень суду, та надано можливість податковій інспекції реалізувати описане і арештоване державною виконавчою службою майно боржника.

У судовому засіданні представник скаржника скаргу підтримав, просив визнати бездіяльність протиправною, скасувати постанови та зобовязати виконати судові рішення.

Представник виконавчої служби проти скарги заперечив, вважає дії виконавців правомірними, вказав на правомірність стягнення майна, що перебуває у податковій заставі податковими органами.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до наступних висновків.

За змістом ч. 1 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Судом установлено, що згідно рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 1 серпня 2012 року стягнуто з ТОВ «Долинський завод кольорових металів» на користь ОСОБА_2 заборгованість по заробітній платі за грудень 2011 року в сумі 778,74 грн; середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні 3532,46 грн; середній заробіток за весь час вимушеного прогулу за затримку видачі трудової книжки 6376,86 грн і 300 грн у відшкодування моральної шкоди, а всього 10988,06 грн. 29 серпня 2012 року на підставі цього рішення суду, судом було видано виконавчий документ.

Згідно рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 28 березня 2013 року стягнуто з ТОВ «Долинський завод кольорових металів» на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію за невикористану щорічну відпустку за період з 16 серпня 2011 року по 1 серпня 2012 року без урахування індексації в розмірі 1061,84 грн; компенсацію за час затримки розрахунку при звільнення з 1 серпня 2012 року по дату винесення рішення в сумі 9408 грн, а всього на суму 10470 грн. 30 квітня 2013 року на підставі цього рішення суду, судом було видано виконавчий документ.

Вищезазначені виконавчі документи ОСОБА_2 було предявлено для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби Долинського районного управління юстиції Кіровоградської області. З примусового виконання цих виконавчих документів державним виконавцем відкрито виконавчі провадження, що перебувають на виконанні у зведеному виконавчому провадженні.

25.12.2014р. винесено постанови про повернення виконавчих листів № 2-249/2012 від 29.08.2012р., та № 2-785/2012 від 30.04.2013р. без виконання у звязку з відсутністю у майна боржника.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, не реалізоване під час виконання рішення.

З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що державним виконавцем здійснено низку заходів щодо виявлення майна боржника: направлено відповідні запити щодо виявленя майна (транспорту, нерухомості, рахунків), здійснено вихід на місце реєстрації та складено акт державного виконавця про відсутність знаходження боржника за адресою, за результатами цих заходів встановлено відсутність у боржника на праві власності транспортних засобів, нерухомого чи іншого майна. Вказане, підтверджує, що виконавчою службою встановлено достатні підстави для повернення виконавчого документу, у звязку з відсутністю у боржника майна.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Посилання скаржника на положеня Закону України «Про виконавче провадження» з урахуванням положень статті 43,44 цього ж Закону, є недоречними, оскільки згідно до вимог ст. 44 Закону: у першу чергу задовольняються забезпечені заставою вимоги щодо стягнення з вартості заставленого майна, а в судовому засіданні встановлено, що вказано майно перебувало у податковій заставі (витяг з державного реєстру обтяжень № 4675135).

З огляду на вказане у судовому засіданні встановлено відсутність підстав для задоволення поданої скарги. В той же час, суд розяснює стягувачу право повторно подати виконавчі документи для їх примусового виконання протягом строку встановленого законодавством.

На підставі викладеного, керуючись статтями 383, 384, 386, 387 ЦПК України,-

УХВАЛ И В :

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 про визнання дій державних виконавців неправомірними, скасування постанов та зобовязання вчинити дії.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку відповідно до вимог ст.294 ЦПК України.

Суддя ОСОБА_4