Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
ЄУН 334/9473/13- ц № пр. 2/334/304/2014 Головуючий у 1-й інстанції Колесник С.Г.
Справа №22-ц/778/2159/15Суддя-доповідач Гончар М.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

головуючого судді Стрелець Л.Г.

суддів Каракуші К.В., Гончар М.С.

при секретарі Мосіній О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів із апеляційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 04 березня 2014 року

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2013 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення пені за прострочення оплати аліментів.

В позові зазначала, що вони з відповідачем мають спільну доньку - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка після розірвання шлюбу проживає з нею.

На підставі рішення апеляційного суду Запорізької області від 22.02.2012 року з відповідача на її користь стягнуті аліменти на утримання дитини в розмірі 500,0 грн. щомісяця, яка підлягає індексації відповідно до закону, починаючи стягнення з 31.10.2011 року до досягнення донькою повноліття та видано виконавчий лист №2-4160/2011, який переданий на виконання в Ленінський ВДВС м. Запоріжжя.

Вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12.12.2013 року, залишеним ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 05.02.2014 року в частині покарання без змін, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України.

Відповідачем без поважних причин не виконується ані рішення, ані вирок суду стосовно сплати аліментів на доньку.

Згідно розрахунку, проведеного державним виконавцем Ленінського ВДВС м. Запоріжжя, заборгованість відповідача по аліментам за період з 01.11.2011 по 01.09.2013 року склала 16 000,0 грн.

В ході судового розгляду, ОСОБА_2 уточнила свої позовні вимоги, та просила суд стягнути з ОСОБА_3 на її користь неустойку за прострочення сплати аліментів на утримання доньки в розмірі 49 211,0 грн., понесені нею судові витрати у вигляді сплати вартості правової допомоги у розмірі 5 000,0 грн. та сплачений судовий зір у сумі 229,40 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 04 березня 2014 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 пеню за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої ОСОБА_4 1996р.н. за період з 01.12.2011 року по 03.01.2014 року у розмірі 3 934,0 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати, пов'язані з оплатою послуг адвоката в розмірі 400,0 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати, пов'язані з оплатою судового збору в розмірі 229,40 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати, пов'язані з оплатою послуг адвоката в розмірі 4 600,0 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу (т.с. 1 а.с. 166-168), в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу (т.с. 1 а.с.178-180), в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволені позову відмовити в повному обсязі. За наявності підстав для задоволення позову, повністю чи частково, зменшити розмір неустойки до однієї тисячі гривень.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 27.03.2014 року (т.с. 1 а.с.172) апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 у цій справі відкрито.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 04.04.2014 року (т.с. 1 а.с.182) апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 у цій справі відкрито.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 14 травня 2014 року (т.с. 1 а.с.240-243) апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилено.

Рішення Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 04 березня 2014 року у цій справі скасовано та ухвалено нове рішення наступного змісту.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, який мешкає у АДРЕСА_2 (ІПН НОМЕР_2) на користь ОСОБА_2 пеню за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої ОСОБА_4 1996 р.н. за період з 01.12.2011 року по 03.01.2014 року у розмірі 10 000,0 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, який мешкає у АДРЕСА_2 (ІПН НОМЕР_2) на користь ОСОБА_2 судові витрати, пов'язані з оплатою послуг адвоката у розмірі 1 016,0 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, який мешкає у АДРЕСА_2 (ІПН НОМЕР_2) на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 229,40 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка мешкає у АДРЕСА_1 (ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_3 судові витрати, пов'язані з оплатою послуг адвоката у розмірі 3 984,0 грн.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 січня 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.

Рішення апеляційного суду Запорізької області від 14 травня 2014 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (тс. 2 а.с.23-25).

23.02.2015 року зазначена справа з вказаними вище апеляційними скаргами сторін надійшла на новий апеляційний розгляд до апеляційного суду Запорізької області та була передана у провадження судді-доповідача ОСОБА_1

15.04.2015 року ОСОБА_2 подала апеляційному суду Запорізької області через канцелярію клопотання про припинення провадження у цій справі у зв'язку із тим, що вона не має більше претензій до позивача (т.с. 2 а.с.33).

У судовому засіданні 16.04.2015 року позивач ОСОБА_2 подала апеляційному суду заяву (т.с. 2 а.с.34), яку просила задовольнити та в якій зазначала, що вона відмовляється від свого позову до ОСОБА_3 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів у цій справі, просить апеляційний суд прийняти її відмову від позову, рішення суду першої інстанції у цій справі скасувати, провадження у справі закрити, правові наслідки відмови від позову та закриття провадження у справі їй роз'ясненні і зрозумілі.

У судовому засіданні 16.04.2015 року ОСОБА_3 просив апеляційний суд зазначену заяву ОСОБА_2 задовольнити, провадження у справі закрити, правові наслідки закриття провадження у справі йому роз'ясненні і зрозумілі.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши зміст заяви ОСОБА_2 та матеріали справи, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про можливість задоволення останньої з наступних підстав.

Так, згідно із ст. 310 ч. 1 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі з підстав, визначених ст. 205 цього Кодексу.

В силу вимог ст. 205 ч. 1 п. 3 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Встановлено, що у судовому засіданні 16.04.2015 року позивач ОСОБА_2 подала апеляційному суду заяву (т.с. 2 а.с.34), в якій зазначала, що вона відмовляється від свого позову до ОСОБА_3 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів у цій справі, просила апеляційний суд прийняти її відмову від позову, рішення суду першої інстанції у цій справі скасувати, провадження у справі закрити, правові наслідки відмови від позову та закриття провадження у справі їй роз'ясненні і зрозумілі.

У судовому засіданні 16.04.2015 року ОСОБА_3 просив апеляційний суд зазначену заяву ОСОБА_2 задовольнити, провадження у справі закрити, правові наслідки закриття провадження у справі йому роз'ясненні і зрозумілі.

У колегії суддів апеляційного суду при вищевикладених обставинах відсутні правові підставі, передбачені ч. 5 ст. 174 ЦПК України, для відмови у прийнятті відмови позивача від позову у цій справі.

Оскільки, колегією суддів апеляційного суду перевірено та встановлено, що позивач ОСОБА_2 під час нового розгляду цієї справи апеляційним судом у своїй вищезазначеній заяві висловила намір вчинити вищезазначені дії, та ці дії не суперечать її інтересам.

При вищевикладених обставинах, відмова від позову позивача ОСОБА_2 у цій справі може бути прийнята колегією суддів апеляційного суду, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із закриттям провадження у цій справі на підставі ст. ст. 205 ч. 1 п. 3, 310 ч. 1 ЦПК України.

Роз'яснивши ОСОБА_2 та ОСОБА_3 правові наслідки відмови позивача від позову у цій справі та закриття у зв'язку із цим провадження в останній апеляційним судом, керуючись ст. ст. 205-206, 310, 314, 317 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Заяви ОСОБА_2 задовольнити.

Відмову ОСОБА_2 від позову до ОСОБА_3 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів у цій справі прийняти.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 04 березня 2014 року у цій справі скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів із апеляційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 04 березня 2014 року закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Стрелець Л.Г.Каракуша К.В.Гончар М.С.