У х в а л а

іменем україни

04 лютого 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого: Дьоміної О.О.,

суддів: Коротуна В.М., Дем'яносова М.В., Парінової І.К., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал» про зміну сторони у виконавчому провадженні, за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал» на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 04 червня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 07 серпня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

Представник ТОВ "Інвестиційна компанія "ІФГ Капітал" звернувся до суду із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні у справі за позовом ТОВ «Український промисловий банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ТОВ «Промбудекологія», ПП «Техтранссервіс», ПП «Інформаційні комерційні структури», ФОП ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи вимоги тим, що відповідно до договору від 05 вересня 2013 року № 31-Л укладеного між ліквідатором ТОВ "Укрпромбанк", ТОВ "Інвестиційна компанія "ІФГ Капітал" і Національним банком України, передано активи, що перебували на балансі ТОВ "Укрпромбанк" в управління ТОВ "Інвестиційна компанія "ІФГ Капітал", в зв'язку з чим просив замінити стягувача у даній справі.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 04 червня 2014 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 07 серпня 2014 року, в задоволенні заяви було відмовлено.

У касаційній скарзі ТОВ «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал» просить скасувати постановлені судові ухвали та ухвалити нове рішення, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Зазначеним вимогам закону судові ухвали не відповідають.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив з відсутності підстав для задоволення заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні.

Проте з такими висновками судів погодитися не можна.

Судами встановлено, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 11 листопада 2011 року задоволено позов ТОВ «Український промисловий банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ТОВ «Промбудекологія», ПП «Техтрансервіс», ПП «Інформаційні комерційні структури», фізичної особи підприємця - ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ТОВ «Промбудекологія», ПП «Техтрансервіс», ПП «Інформаційні комерційні структури», ФОЗ ОСОБА_3 на користь ТОВ «Український промисловий банк» 14 353 098,79 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 07 лютого 2013 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 11 листопада 2011 року в частині солідарного стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Український промисловий банк» заборгованості за кредитним договором скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ТОВ «Український промисловий банк» до ОСОБА_1 відмовлено. В іншій частині рішення залишено без змін.

В травні 2014 року до суду із заявою про залучення до участі у справі правонаступника та заміну сторони у виконавчому провадженні звернулось ТОВ «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал», обґрунтовуючи вимоги тим, що відповідно до договору від 05 вересня 2013 року № 31-Л укладеного між ліквідатором ТОВ "Укрпромбанк", ТОВ "Інвестиційна компанія "ІФГ Капітал" і Національним банком України, передано активи, що перебували на балансі ТОВ "Укрпромбанк" в управління ТОВ "Інвестиційна компанія "ІФГ Капітал".

Відмовляючи в задоволенні заяви, суди виходили з того, що стягувачем по вказаному виконавчому провадженню є ТОВ «Український промисловий банк», тому заява про заміну стягувача повинна бути надана ТОВ «Український промисловий банк».

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав і обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов'язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом ст. 512 ЦК України, ст. 378 ЦПК України та статті 8 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов'язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема, пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв'язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв'язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п'ятої статті 8 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 378 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов'язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов'язки в зобов'язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

За таких обставин звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 8 Закону України «Про виконавче провадження».

Вирішуючи справу, суди не надали належної оцінки тому, що передання кредитором своїх прав іншій особі за договором відступлення права вимоги (договір цесії) є правонаступництвом і такий правонаступник кредитора має право звертатись до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження з наданням йому статусу сторони виконавчого провадження.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року № 122цс13.

Ураховуючи, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи судами не встановлені, судами порушено норми матеріального та процесуального права, ухвали судів не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості. Зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для скасування судових ухвал із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал» задовольнити частково.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 04 червня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 07 серпня 2014 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна

Судді: В.М. Коротун

І.К. Парінова

М.В. Дем'яносов

С.П. Штелик