Пр. № 4-с/336/28/2015
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2015 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Голубкової М.А.,

при секретарі Ходирєвій О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1, зацікавлена особа: Шевченківський відділ державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції, на дії державного виконавця,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця посилаючись на наступне.

12 березня 2015 року скаржник отримав постанову державного виконавця Шевченківського ВДВС ЗМУЮ ОСОБА_2 від 24.09.2014 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 44895225. Постанову про відкриття відповідного виконавчого провадження він не отримував.

Згідно постанови від 24.09.2014 року до ВДВС Шевченківського району було надано виконавчий лист № 1-392/2010 виданий 10.09.2014 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя на виконання вироку Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06.04.2011 року, що набрав чинності 22.04.2011 року, заява на примусове виконання подана відповідно до вказаної постанови у 2014 році. Вказаним вироком присуджено конфіскацію всього належного скаржнику майна. Даною постановою постановлено накласти арешт на все майно, що належить скаржнику та заборонено відчуження будь-якого майна, що йому належить. На підставі вказаної постанови було арештовано ? частку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1.

Однак згідно ст. 59 КК України покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Якщо конфіскується частина майна, суд повинен зазначити, яка саме частина майна конфіскується, або перелічити предмети, що конфіскуються.

В постанові від 12 березня 2015 року державний виконавець мала право оголосити арешт та заборону на відчуження майна яке належало засудженому станом на дату винесення вироку, а саме станом на 06.04.2011 року.

? частина квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 стала власністю скаржника на підставі свідоцтва про право власності виданого районною адміністрацією Запорізької міської ради по Шевченківському району від 21.11.2012 року. Таким чином постанова державного виконавця Шевченківського ВДВС ОСОБА_2 від 24.09.2014 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження є незаконною.

Скаржник просить суд:

Визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця Шевченківського ВДВС ЗМУ ОСОБА_2 про відкриття виконавчого провадження № ВП 44895225 за виконавчим листом № 1-392/11 виданий 10.09.2014 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя на виконання вироку, що набув чинності 22.04.2011 року.

Визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця Шевченківського ВДВС ЗМУЮ ОСОБА_2 від 24.09.2014 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 44895225.

В судовому засіданні скаржник наполягає на заявлених в скарзі вимогах.

Представник Шевченківського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції заперечує проти вимог скаржника, вважає, що немає підстав для визнання незаконними та скасування постанов державного виконавця.

Суд, заслухав сторони, вивчивши матеріали справи, вважає скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню.

Згідно ч.1 ст. 59 КК України покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Якщо конфіскується частина майна, суд повинен зазначити, яка саме частина майна конфіскується, або перелічити предмети, що конфіскуються.

А отже, конфіскується майно, що було власністю засудженого на момент винесення вироку. Вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя щодо визнання винним ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 307 КК України з застосуванням ч.1 ст. 69 КК України та призначення покарання у вигляді 3 років 2 місяці позбавлення волі конфіскацією всього належному йому майна, був винесений 06.04.2011 року. А згідно свідоцтва про право власності на житло № 23728 від 21.11.2012 року виданого районною адміністрацією Запорізької міської ради по Шевченківському району, ОСОБА_1 належить ? частина квартири за адресою: АДРЕСА_2. Отже, дане майно було придбане скаржником вже після винесення вироку суду та його вступу в законну силу.

Враховуючи вище викладене, суд вважає необхідним визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця Шевченківського ВДВС ЗМУЮ ОСОБА_2 від 24.09.2014 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 44895225.

Також суд вважає, що підстав для скасовування постанови державного виконавця Шевченківського ВДВС ЗМУ ОСОБА_2 про відкриття виконавчого провадження № ВП 44895225 немає. Дана постанова є законною та обґрунтованою.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.386, 387 ЦПК України, ст. 59 КК України,

У Х В А Л И В :

Скаргу задовольнити частково.

Визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця Шевченківського ВДВС ЗМУЮ ОСОБА_2 від 24.09.2014 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 44895225.

В іншій частині заявлених вимог відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: М.А. Голубкова