Провадження №2/0202/65/2015
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

16 листопада 2015 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Слюсар Л.П.,

за участю секретаря - Фісун К.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовною заявою прокурора Індустріального району м. Дніпропетровська в інтересах держави, в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області до ОСОБА_1, третя особа Дніпропетровська міська рада про визнання права державної власності та витребування майна із чужого володіння ,-

ВСТАНОВИВ:

У березні 2013 року прокурор Індустріального району м. Дніпропетровська в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області звернувся з позовом до Відкритого акціонерного товариства будівельно-монтажна фірма «Дніпроважбуд», ОСОБА_1 про визнання права державної власності на витребування майна з чужого володіння, в обґрунтування своїх вимог позовній заяві та в заяві про зміну підстави позову шляхом збільшення позовних вимог посилаючись на те, що постановою Київського апеляційного господарського суду від 02 березня 2010 року у справі №40/287, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 15 червня 2010 року, позов Регіонального відділення ФДМУ задоволено частково, визнано неправомірним включення до статутного фонду ВАТ БМФ Дніпроважбуд гуртожитків у м. Дніпропетровську, а саме: №7 по вул. Калиновій, 10, №8 по вул. Тверській, 29, №9 по вул. Тверській, 31, №10 по вул. Тверській, 31-а, №3 по вул. Б. Хмельницького, 14 та №4 по вул. Б. Хмельницького, 10; визнано недійсним наказ Комітету економіки Дніпропетровської обласної ради народних депутатів від 27 січня 1995 року №114 в частині включення в уставний фонд ВАТ БМФ Дніпроважбуд цих гуртожитків; визнано недійсним ОСОБА_2 оцінки вартості цілісного майнового комплексу державного БМТ Дніпроважбуд, затвердженого заступником голови Дніпропетровського облвиконкому від 21 грудня 1994 року в частині включення в уставний фонд ВАТ БМФ Дніпроважбуд гуртожитків у м. Дніпропетровську: №7 по вул. Калиновій, 10, №8 по вул. Тверській, 29, №9 по вул. Тверській, 31, №10 по вул. Тверській, 31-а, №3 по вул. Б. Хмельницького, 14, №4 по вул. Б. Хмельницького,10; визнано право власності за державою в особі регіонального ФДМУ по Дніпропетровській області на вказані гуртожитки: №7 по вул. Калиновій, 10, №8 по вул. Тверській, 29, №9 по вул. Тверській, 31, №10 по вул. Тверській, 31-а, підвал та прибудинкові споруди гуртожитку №3 по вул. Б. Хмельницького, 14 та 2,4,5 поверхи, прибудинкові споруди гуртожитку №4 по вул. Б. Хмельницького,10; вилучено із незаконного володіння ВАТ БМФ Дніпроважбуд вказані гуртожитки. В іншій частині позову відмовлено у звязку з тим, що решта приміщень вже не є власністю ВАТ БМФ Дніпроважбуд і на час розгляду справи частина майна знаходиться у третіх осіб, а саме: підвальне приміщення,1,3 поверхи гуртожитку №4 по вул. Б. Хмельницького,10 яким воно відчужене. Виходячи з встановлених у цьому судовому рішенні обставин недійсності правових підстав набуття ВАТ БМФ Дніпроважбуд права власності на вказані гуртожитки та того, що це майно підлягає поверненню у власність держави, а також у звязку з тим, що частина житлового фонду гуртожитків, була відчужена третім особам, зокрема, ОСОБА_1 приміщення ІІІ поверху у будівлі гуртожитку №4 літ. А-5: прим.24 поз.1, прим.25 поз.1, прим.26 поз.1, прим.27 поз.1, прим.28. поз.1, прим.29 поз.1, прм.30 поз.1, прим.31 поз.1, прим.32 поз.1, прим.33 поз.1, прим.34 поз.1, прим.35 поз.1, прим.36 поз.1, прим.37 поз.1, прим.38 поз.1, прим.39 поз.1, прим.40 поз.1, прим.41 поз.1, прим.42 поз.1, прим.43 поз.1, прим.44 поз.1, прим.45 поз.1, прим.46 поз.1, прим.47 поз.1, прим.48 поз.1, прим.49 поз.1, загальною площею 452,2 кв.м., поз .ІІІ, ІV, V, VІ, VІІ, VІІІ,ІХ,Х,ХІ,ХІІ,ХІІІ загальною площею 191,8 кв.м. в загальному користуванні: ганки літ. а-ІІ, а-ІІІ, на І поверсі І-тамбур, ІІ- сходи, ІV тамбур, V сходи; на ІІ поверсі І-сходи, ІІ сходи; на ІІІ поверсі: І-сходи, ІІ сходи, розташованого за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Б. Хмельницького,10, що на час такого відчуження було заборонено законом і про що набувач повинен був знати, позивач просив суд визнати право власності за державою в особі регіонального відділення ФДМУ по Дніпропетровській області - приміщення ІІІ поверху у будівлі гуртожитку №4 літ. А-5: прим.24 поз.1, прим.25 поз.1, прим.26 поз.1, прим.27 поз.1, прим.28. поз.1, прим.29 поз.1, прм.30 поз.1, прим.31 поз.1, прим.32 поз.1, прим.33 поз.1, прим.34 поз.1, прим.35 поз.1, прим.36 поз.1, прим.37 поз.1, прим.38 поз.1, прим.39 поз.1, прим.40 поз.1, прим.41 поз.1, прим.42 поз.1, прим.43 поз.1, прим.44 поз.1, прим.45 поз.1, прим.46 поз.1, прим.47 поз.1, прим.48 поз.1, прим.49 поз.1, загальною площею 452,2 кв.м., поз .ІІІ, ІV, V, VІ, VІІ, VІІІ,ІХ,Х,ХІ,ХІІ,ХІІІ загальною площею 191,8 кв.м. в загальному користуванні: ганки літ. а-ІІ, а-ІІІ, на І поверсі І-тамбур, ІІ- сходи, ІV тамбур, V сходи; на ІІ поверсі І-сходи, ІІ сходи; на ІІІ поверсі: І-сходи, ІІ сходи, розташованого за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Б. Хмельницького,10; витребувати із володіння ОСОБА_1 вказане майно на користь позивача.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08.09.2015 року провадження у даній справі закрито в частині предявлених позовних вимог до Відкритого акціонерного товариства будівельно-монтажної фірми «Дніпроважбуд» на підставі п.7 ч.1 ст. 206 ЦПК України.

Прокурор в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі з наведених у позовній заяві підстав.

Представник позивача - регіонального ФДМУ по Дніпропетровській області позов підтримав у повному обсязі з наведених у позовній заяві підстав, наголошуючи на тому, що спірне майно вибуло із власності держави поза волею власника.

Представники відповідача позов не визнали у повному обсязі заперечуючи тим, що спірне приміщення гуртожитку увійшло до статутного фонду ВАТ БМФ Дніпроважбуд відповідно до діючого на час проведення корпоратизації законодавства і право власності на це майно було зареєстроване в КП ДМБТІ за ОСОБА_1 ще 18 листопада 2003 року. ОСОБА_1 набув право власності у встановленому законом порядку за договором купівлі-продажу від 18 листопада 2003 року, який нотаріально посвідчений і на час набуття ним права власності ніяких спорів стосовно цього майна не було. Таким чином, підстав вважати, що гуртожитки вибули із власності держави поза волею власника немає, оскільки в комісії по приватизації був представник регіонального ФДМУ, а так само немає підстав вважати, що ОСОБА_1 недобросовісний набувач, оскільки такі твердження не відповідають дійсним обставинам. Просив суд застосувати строки позовної давності, оскільки позивач звернувся до суду з позовом до відповідача поза межами строку позовної давності, тобто після його спливу ( а.с.183-184).

Представник третьої особи в судове засідання не зявився. Про час і місце слухання справи повідомлялись належним чином. Про причину неявки суд не повідомили.

Суд, вислухавши пояснення прокурора, представників відповідача, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, перевіривши доводи позивача в межах заявлених вимог, вважає за необхідне ухвалити рішення про задоволення позову, виходячи з наступного.

Як вбачається із договору купівлі-продажу житлового будинку від 18 листопада 2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстрованому в реєстрі за №3398 Відкрите акціонерне товариство Будівельно-монтажна фірма « Дніпроважбуд» продало, а ОСОБА_1 купив частину будівлі гуртожитку №4 літ.А-5, що знаходиться в м. Дніпропетровську по вул. Б. Хмельницького буд.10. Для продажу у літ.А-5 на ІІІ поверсі: прим.24 поз.1, прим.25 поз.1, прим.26 поз.1, прим.27 поз.1, прим.28. поз.1, прим.29 поз.1, прм.30 поз.1, прим.31 поз.1, прим.32 поз.1, прим.33 поз.1, прим.34 поз.1, прим.35 поз.1, прим.36 поз.1, прим.37 поз.1, прим.38 поз.1, прим.39 поз.1, прим.40 поз.1, прим.41 поз.1, прим.42 поз.1, прим.43 поз.1, прим.44 поз.1, прим.45 поз.1, прим.46 поз.1, прим.47 поз.1, прим.48 поз.1, прим.49 поз.1, загальною площею 452,2 кв.м., поз .ІІІ, ІV, V, VІ, VІІ, VІІІ,ІХ,Х,ХІ,ХІІ,ХІІІ загальною площею 191,8 кв.м. в загальному користуванні: ганки літ. а-ІІ, а-ІІІ, на І поверсі І-тамбур, ІІ- сходи, ІV тамбур, V сходи; на ІІ поверсі І-сходи, ІІ сходи; на ІІІ поверсі: І-сходи, ІІ сходи. Загальна площа гуртожитку 3302,4 кв.м. Цей обєкт належить продавцю на підставі Наказу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області №12/62-ЗВП від 01.10.1998р., Перелік нерухомого майна, що передано у власність ВАТ БМФ «Дніпроважбуд» та зареєстрованого в електронному реєстрі прав власності за реєстровим номером №3071722 ( а.с.49). Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно частина будівлі гуртожитку літ. А-5 приміщення ІІІ поверху по вул. Б. Хмельницького,буд.10 в м. Дніпропетровську належить на праві власності ОСОБА_1 ( а.с.207).

Положення ст. 4 ЖК УРСР встановлюють, що до складу житлового фонду входять жилі будинки, а також жилі приміщення в інших будівлях, а жилі будинки і жилі приміщення в інших будівлях, що належать державі, становлять державний житловий фонд.

Статтями 127 - 131 ЖК УРСР та п. 3 примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 03.06.86 № 208, передбачено, що гуртожитки - це спеціально споруджені або переобладнані для цієї мети житлові будинки. Враховуючи, що такі житлові будинки належали підприємствам на праві повного господарського відання, то їх слід відносити до об'єктів державного житлового фонду.

Згідно з ч.2 ст. 3 Закону України №2163-XІІ від 04.03.1992 Про приватизацію державного майна (в редакції від 15.02.1995, що діяла на момент приватизації спірного гуртожитку) дія цього Закону не поширюється на приватизацію обєктів державного земельного та житлового фондів, а також обєктів соціально-культурного призначення, що фінансуються із державного бюджету, в тому числі обєктів сфери охорони здоровя, за винятком тих, які належать підприємствам, що приватизуються; зміну організаційно-правових форм власності колгоспів, підприємств споживчої кооперації. При цьому, спеціальним Законом, які регулюють приватизацію державного житлового фонду є Закон України від 19.06.1992 №2482-ХП Про приватизацію державного житлового фонду статтею 1 якого визначено, що державний житловий фонд це житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ.

З огляду на викладене, гуртожитки як обєкти державного житлового фонду не підлягають приватизації.

Одночасно з матеріалів справи вбачається, що постановою Київського апеляційного господарського суду від 02 березня 2010 року №40/287, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 15 червня 2010 року, задоволено частково позов регіонального відділення Фонду державного майна по Дніпропетровській області до Дніпропетровської обласної ради, Дніпропетровської обласної державної адміністрації, ВАТ БМФ Дніпроважбуд, треті особи ОСОБА_4, ТОВ Торгівельно-офісного центру Інсток, ТОВ Трейд технолоджи інвестмент, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, про визнання актів недійсними та визнання права власності:

визнано неправомірним включення до статутного фонду ВАТ БМФ Дніпроважбуд гуртожитків у м. Дніпропетровську, а саме: №7 по вул. Калиновій, 10; №8 по вул. Тверській, 29; №9 по вул. Тверській, 31; №10 по вул. Тверській, 31-а; №3 по вул. Б. Хмельницького, 14 та №4 по вул. Б. Хмельницького, 10;

визнано недійсним наказ Комітету економіки Дніпропетровської обласної ради народних депутатів від 27.01.1995 №114 в частині включення в статутний фонд ВАТ БМФ Дніпроважбуд гуртожитків у м. Дніпропетровську: №7 по вул. Калиновій, 10; №8 по вул. Тверській, 29; №9 по вул. Тверській, 31; №10 по вул. Тверській, 31-а; №3 по вул. Б. Хмельницького, 14 та №4 по вул. Б. Хмельницького, 10;

визнано недійсним ОСОБА_2 оцінки вартості цілісного майнового комплексу державного будівельно-монтажного тресту Дніпроважбуд, затвердженого заступником голови Дніпропетровського облвиконкому від 21 грудня 1994 року в частині включення в уставний фонд ВАТ БМФ Дніпроважбуд гуртожитків у м. Дніпропетровську, а саме: №7 по вул. Калиновій, 10; №8 по вул. Тверській, 29; №9 по вул. Тверській, 31; №10 по вул. Тверській, 31-а; №3 по вул. Б. Хмельницького, 14 та №4 по вул. Б. Хмельницького, 10;

визнано право власності за державою, в особі Регіонального відділення Фонду держмайна по Дніпропетровській області на гуртожитки у м. Дніпропетровську, а саме: №7 по вул. Калиновій, 10; №8 по вул. Тверській, 29; №9 по вул. Тверській, 31; №10 по вул. Тверській, 31-а та 2,4,5 поверхи ,прибудинкові споруди гуртожитку №4 по вул. Б. Хмельницького, 10, підвал, прибудинкові споруди гуртожитку №3 по вул. Б. Хмельницького, 14;

вилучено з незаконного володіння ВАТ БМФ Дніпроважбуд гуртожитки у м. Дніпропетровську, а саме: №7 по вул. Калиновій, 10; №8 по вул. Тверській, 29; №9 по вул. Тверській, 31; №10 по вул. Тверській, 31-а та 2,4,5 поверхи ,прибудинкові споруди гуртожитку №4 по вул. Б. Хмельницького, 10, підвал, прибудинкові споруди гуртожитку №3 по вул. Б. Хмельницького, 14;

припинено провадження у справі №40/287 в частині визнання недійсним Переліку (додаткового) нерухомого майна, що передано у власність приватизованому ВАТ, створеному Дніпропетровською обласною державною адміністрацією (виконкомом обласної ради народних депутатів) шляхом корпоратизації, затвердженого розпорядженням Облдержадміністрації від 05.08.1999 №372-р в частині включення в статутний фонд ВАТ БМФ Дніпроважбуд гуртожитків у м. Дніпропетровську, а саме: № 7 по вул. Калиновій, 10; №8 по вул. Тверській, 29; №9 по вул. Тверській, 31; №10 по вул. Тверській, 31-а на підставі п.1 ч.1 ст.80 ГПК України;

припинено провадження у справі №40/287 в частині визнання недійсним Переліку нерухомого майна, що передано у власність приватизованому ВАТ, створеному Дніпропетровською обласною державною адміністрацією (виконкомом обласної ради народних депутатів) шляхом корпоратизації, виданим ВАТ БМФ Дніпроважбуд згідно наказу Облдержадміністрації від 10.09.1999 №2-В Про надання переліку нерухомого майна в частині включення в статутний фонд ВАТ БМФ Дніпроважбуд гуртожитків у м. Дніпропетровську, а саме: №3 по вул. Б. Хмельницького, 14 та №4 по вул. Б. Хмельницького, 10 на підставі п.1 ч.1 ст. 80 ГПК України; вирішено питання про розподіл судових витрат; в іншій частині позову відмовлено.

ОСОБА_1 не був стороною по справі при розгляді вищевказаної цивільної справи.

Однак у звязку з тим, що у даній справі беруть участь особи, які брали участь у розгляді господарським судом справи №40/287, а саме: Регіональне відділення ФДМУ по Дніпропетровській області, ВАТ БМФ Дніпроважбуд і стосовно яких господарським судом встановлені обставини з правомірності набуття права власності на спірний у даній справі гуртожиток (корпоратизації та приватизації), це рішення суду має преюдиційне значення для розгляду даної справи.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 02 березня 2010 року встановлено, що в порушення вимог діючого законодавства, засновник ВАТ БМФ Дніпроважбуд, включивши до статутного фонду створеного в процесі корпоратизації підприємства спірні гуртожитки, не врахував положень чинного на той момент законодавства…На момент створення ВАТ БМФ Дніпроважбуд та затвердження акту оцінки вартості цілісного майнового комплексу державного будівельно-монтажного тресту Дніпроважбуд виконкомом Дніпропетровської обласної ради народних депутатів не дотримано вимог п.42 Методики оцінки обєктів приватизації, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.1993 №717, та п.39 Методики оцінки обєктів приватизації, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.1995 №36 щодо зміни акту оцінки вартості цілісного майнового комплексу державного будівельно-монтажного тресту Дніпроважбуд, а саме: п.16 вартість майна, яке підлягає приватизації, та п.17 розмір статутного фонду акціонерного товариства, що призвело до безпідставного збільшення вартості статутного фонду акціонерного товариства на вартість спірних гуртожитків (а.с.24).

Також встановлено, що …Дніпропетровською обласною державною адміністрацією вчинено дії з корпоратизації ВАТ БМФ Дніпроважбуд без урахування спеціальних норм Закону України Про приватизацію державного житлового фонду, а відтак, такі дії судом вважаються неправомірними ... (а.с. 25).

Встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, що спірний гуртожиток №4 по вул. Б. Хмельницького, 10 у м. Дніпропетровську, увійшов в процесі корпоратизації до статутного фонду ВАТ БМФ Дніпроважбуд.

При цьому, регіональне відділення ФДМУ, яке відповідно до Закону України №2163-ХІІ від 04.03.1992 Про приватизацію державного майна та Положення про регіональне відділення Фонду державного майна України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.06.1994 №412, що здійснює державну політику у сфері приватизації майна, що перебуває у загальнодержавній власності, здійснює повноваження власника державного майна у процесі приватизації, а також захист майнових прав держави на території України та за її кордоном, відповідно, здійснювало лише продаж акцій ВАТ БМФ Дніпроважбуд, створеного в процесі корпоратизації Дніпропетровською обласною державною адміністрацією, що вбачається з наказу регіонального відділення ФДМУ від 01 жовтня 12/62 Про завершення приватизації ВАТ БМФ Дніпроважбуд доручено ВАТ БМФ Дніпроважбуд здійснити видачу акцій (сертифікатів) покупцям (а.с.199).

Одночасно постановою Київського апеляційного господарського суду від 02 березня 2010 року встановлено, що …матеріали справи не містять доказів того, що позивач (регіональне відділення ФДМУ) брав участь у створенні статутного фонду ВАТ БМФ Дніпроважбуд та затверджував ОСОБА_2 оцінки вартості цілісного майнового комплексу підприємства та доказів, що засновником було надано позивачеві (регіональному відділенню ФДМУ) інвентаризаційні описи, що підтверджують включення відповідних обєктів до статутного фонду ВАТ БМФ Дніпроважбуд. Отже, дані обставини у своїй сукупності свідчать про необізнаність позивача щодо включення до статутного фонду вказаного підприємства спірних гуртожитків….

Щодо заявленої заяви представником відповідача ОСОБА_1 про застосування до позовних вимог строку позовної давності.

Відповідно до положень ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Однак, у ст. 264 ЦК України встановлені випадки переривання перебігу позовної давності.

Згідно з частиною 2 ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі предявлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Відповідно до ч.3 ст. 264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

З матеріалів справи вбачається, що у серпні 2008 року Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області звернулося до господарського суду Дніпропетровської області, зокрема до ВАТ БМФ «Дніпроважбуд» про визнання недійсними актів щодо включення до статутного фонду цього підприємства гуртожитків зазначених у позові, у тому числі гуртожитку № 4 по вул. Б.Хмельницького, 10 у м. Дніпропетровську, частина приміщень якого є предметом позову по справі, що розглядається.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 02.03.2010 року встановлено, що частина приміщень гуртожитку № 4 по вул. Б. Хмельницького, 10 вже не є власністю ВАТ БМФ «Дніпроважбуд» і на час розгляду справи у господарському суді частина цього майна відчужена на користь третіх осіб.

Як вбачається з листа КП «ДМБТІ» Дніпропетровської обласної ради № 6263 від 15.06.2010 року на запит Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області, власником спірних приміщень є гр.ОСОБА_1 на підставі договору купівлі продажу укладеним з ВАТ БМФ « Дніпроважбуд» (а.с. 47-48).

Таким чином, Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області дізналося, що власником спірних приміщень у справі є ОСОБА_1 з листа КП «ДМБТІ» від 15.06.2010 року, а до суду із даним позовом прокурор звернувся у березні 2013 року, тобто у межах передбаченого законодавством строку позовної давності.

Відповідно до ч.3 ст. 319 ЦК України усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Пунктом 1 частини першої статті 388 ЦК України передбачено, що в разі придбання майна за відплатним договором у особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у випадку, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Отже, в разі коли особа знала або могла знати, що володіє майном незаконно, вона визначається недобросовісним набувачем.

Згідно з ч. 1 ст. 393 ЦК України, правовий акт органу державної влади, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

За встановлених обставин підстава, за якої ВАТ БМФ Дніпроважбуд набуло право власності на приміщення гуртожитків, в тому числі і спірні приміщення гуртожитку №4 літ. А-5, по вул. Б. Хмельницького, 10 у м. Дніпропетровську, визнана недійсною, а вибуття спірного майна із володіння власника держави в особі регіонального ФДМУ, відбулося поза волею власника.

Разом з тим, оцінюючи наявні у справі докази на предмет встановлення обставин з недобросовісності набувача, суд приходить до висновку, що з огляду на укладену угоду купівлі-продажу, яка була нотаріально посвідчена та зареєстрована у належних органах реєстрації речових прав на майно, з укладенням яких було зареєстровано право власності ОСОБА_1 на спірну нерухомість, та те, що при придбанні спірного майна ОСОБА_1 було відомо, що воно є частиною гуртожитку, оскільки в самому договорі купівлі-продажу житлового будинку зазначено, що продавець купив частину будівлі гуртожитку, тобто він знав або повинен був знати про заборону на відчуження гуртожитків як державного житлового фонду, що не спростовуються матеріалами справи та наявними в них письмовими доказами

Відповідно до приписів ст.387 ЦК України під незаконним володінням слід розуміти усяке фактичне володіння річчю, якщо воно не має правової підстави; або правова підстава якого відпала; або правова підстава якого недійсна.

Згідно ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про витребування майна власником із чужого незаконного володіння (п.2).

За встановлених обставин, права позивача згідно ст. 16 ЦК України підлягають захисту шляхом витребування із володіння ОСОБА_1 спірного нерухомого майна з визнанням права власності на нього за державою в особі регіонального ФДМУ по Дніпропетровській області.

За правилами ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню із відповідача на користь держави в розмірі 6090 грн.

Керуючись: ст.ст.4,5,127-131 ЖК України, ст.ст.15,16, 203,204,319, 256,257,261,267, 268,387,388,389,393, 1212,1213 ЦК України, ст. ст.3,7,11, 15, 57, 60, 61, 88, 212- 215 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги прокурора Індустріального району м. Дніпропетровська в інтересах держави, в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області до ОСОБА_1, третя особа Дніпропетровська міська рада про визнання права державної власності та витребування майна із чужого володіння задовольнити.

Визнати за державою в особі регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області право власності на нерухоме майно, що розташоване по вул.Богдана Хмельницького, 10 у м. Дніпропетровську, а саме: частину будівлі гуртожитку літ. А-5 приміщення на ІІІ поверсі: прим.24 поз.1, прим.25 поз.1, прим.26 поз.1, прим.27 поз.1, прим.28. поз.1, прим.29 поз.1, прм.30 поз.1, прим.31 поз.1, прим.32 поз.1, прим.33 поз.1, прим.34 поз.1, прим.35 поз.1, прим.36 поз.1, прим.37 поз.1, прим.38 поз.1, прим.39 поз.1, прим.40 поз.1, прим.41 поз.1, прим.42 поз.1, прим.43 поз.1, прим.44 поз.1, прим.45 поз.1, прим.46 поз.1, прим.47 поз.1, прим.48 поз.1, прим.49 поз.1, загальною площею 452,2 кв.м., поз. ІІІ, ІV, V, VІ, VІІ, VІІІ,ІХ,Х,ХІ,ХІІ,ХІІІ загальною площею 191,8 кв.м. в загальному користуванні: ганки літ. а-ІІ, а-ІІІ, на І поверсі І-тамбур, ІІ- сходи, ІV тамбур, V сходи; на ІІ поверсі І-сходи, ІІ сходи; на ІІІ поверсі: І-сходи, ІІ сходи.

Витребувати із володіння ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь держави в особі регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області нерухоме майно, що розташоване по вул. Богдана Хмельницького, 10 у м.Дніпропетровську, а саме: частину будівлі гуртожитку літ. А-5 приміщення на ІІІ поверсі: прим.24 поз.1, прим. 25 поз.1, прим.26 поз.1, прим.27 поз.1, прим.28. поз.1, прим.29 поз.1, прм.30 поз.1, прим.31 поз.1, прим.32 поз.1, прим.33 поз.1, прим.34 поз.1, прим.35 поз.1, прим.36 поз.1, прим.37 поз.1, прим.38 поз.1, прим.39 поз.1, прим.40 поз.1, прим.41 поз.1, прим.42 поз.1, прим.43 поз.1, прим.44 поз.1, прим.45 поз.1, прим.46 поз.1, прим.47 поз.1, прим.48 поз.1, прим.49 поз.1, загальною площею 452,2 кв.м., поз. ІІІ, ІV, V, VІ, VІІ, VІІІ,ІХ,Х,ХІ,ХІІ,ХІІІ загальною площею 191,8 кв.м. в загальному користуванні: ганки літ. а-ІІ, а-ІІІ, на І поверсі І-тамбур, ІІ- сходи, ІV тамбур, V сходи; на ІІ поверсі І-сходи, ІІ сходи; на ІІІ поверсі: І-сходи, ІІ сходи.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь держави судовий збір в розмірі 6090 грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л.П. Слюсар