Справа №6/489/257/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2015 р. Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі: головуючого судді Губницького Д.Г., при секретарі Наумкіній І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві подання державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції про обмеження боржника у праві виїзду,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2015 р. державний виконавець Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції (далі Ленінський ВДВС ММУЮ) звернулася до суду з поданням про встановлення боржнику у виконавчому провадженні зі стягнення аліментів ОСОБА_1 тимчасового обмеження у праві виїзду до виконання зобовязань встановлених судовим рішенням.

Подання обґрунтоване обізнаністю боржника з існуванням вказаного виконавчого провадження, не виконання його жодного разу щодо щомісячних платежів, а із цього - умисним ухиленням від виконання рішення суду та відсутність інших засобів погашення боргу через відсутність у боржника майна та офіційних джерел заробітку, доходу.

В судовому засіданні державний виконавець вимоги подання підтримала.

Суд, заслухавши пояснення державного виконавця, дослідивши матеріали подання та виконавчого провадження стосовно ОСОБА_1 встановив такі обставини.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 06 липня 2012 р. у цивільній справі №2/1416/2403/15 за участю обох сторін було ухвалено присудити з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти в розмірі 450 грн. щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01 червня 2012 р. і до досягнення дитиною повноліття.

На виконання вказаного рішення суду 30 липня 2012 р. було видано виконавчого листа.

27 листопада 2012 р. з його примусового виконання було відкрито виконавче провадження №35422084, копію постанови про відкриття якого боржник отримав особисто 30 листопада 2012 р.

Згідно особистих письмових пояснень відповідача у березні 2013 р. він стверджував, що немає змоги платити аліменти оскільки його рівень доходу замалий.

04 грудня 2013 р. на майно боржника постановою державного виконавця було накладено арешт.

Відповідно довідок у виконавчому провадженні автомобілів, нерухомого майна, офіційних джерел доходу в ПДІ та Пенсійному Фонду за боржником не зареєстровано.

Відповідно до розрахунку державного виконавця станом на 01 вересня 2015 р. заборгованість становить 17550 грн., жодного щомісячного платежу повністю або частково сплачено не було.

Письмові вимоги повертаються поштою за спливом строку зберігання (а.с.49). При виході на місце проживання державний виконавець боржника не виявив.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Так, п. 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» передбачено, як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон наявність невиконаних зобов'язань, але лише до моменту виконання зобов'язань, або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Таким чином, аналіз перелічених норм законів дає підстави стверджувати, що необхідною умовою для застосування видів тимчасового обмеження у виїзді за кордон є встановлення факту умисного ухилення боржника - фізичної особи від виконання зобов'язань за рішенням суду.

Встановлені обставини свідчать саме про ухилення боржника, який виправдувальних доказів щодо обєктивної неможливості виконати рішення суду державному виконавцю не надав.

Отже у того виникла обґрунтована підстава звернутися до суду для застосування відповідного обмеження щоб змусити боржника до виконання рішення суду в порядку ст. 377-1 ЦПК України, тобто за вжиттям юридичної санкції за ухилення від виконання судового рішення

Оскільки виконання зобовязань боржником передбачено вказаним судовим рішення щомісячно і наперед, до повноліття дитини, то суд вважає за необхідне обмежитися виконанням ним зобовязань по сплаті заборгованості обрахованої державним виконавцем на 17 вересня 2015 р. в розмірі 17550,00 грн.

Відповідно до п. 12.4 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 Тим

часове обмеження у праві виїзду за межі України стосовно особи знімається державним виконавцем шляхом винесення відповідної постанови.

Керуючись ст. 377-1 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Подання задовольнити.

Обмежити громадянина України ОСОБА_1, який народився 17 липня 1967 р. в с. Калуга Березнегуватського району Миколаївської області, у праві виїзду за межі України до моменту фактичного виконання рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 06 липня 2012 р. у цивільній справі №2/1416/2403 про стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 в сумі 450 грн. щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01 червня 2012 р. і до досягнення дитиною повноліття в частині погашення заборгованості станом на 17 вересня 2015 р. в розмірі 17550,00 грн. (сімнадцять тисяч пятсот пятдесят гривень 00 коп.).

Припинення обмеження виїзду у зв'язку з виконанням обов'язку за рішенням суду покласти на державного виконавця, в провадження якого перебуватиме виконавче провадження з примусового виконання вказаного судового рішення.

Ухвала може бути оскаржена протягом 5 днів до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Миколаєва.

Суддя Д.Г. Губницький