Справа № 363/2687/14-ц Головуючий у І інстанції Купрыэнко С.І.
Провадження № 22-ц/780/1177/15 Доповідач у 2 інстанції Мережко
Категорія 46 04.02.2015
УХВАЛА

Іменем України

04 лютого 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі :

Головуючого судді: Мережко М.В.,

Суддів: Суханової Є.М., Данілова О.М.,

При секретарі: Франюк Т.В.

Розглянувши в відкритому судовому засіданні в м.Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 11грудня 2014 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та вчинити певні дії.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2014 року ОСОБА_1 звернувся в суд із зазначеним позовом.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що він є власником земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1. Власником суміжної земельної ділянки № НОМЕР_1 є ОСОБА_2

У травні 2014 року відповідач збудував на своїй земельній ділянці три каналізаційні колодязі.

Перший колодязь знаходиться від будинку позивача на відстані - 6,11 м., від паркану - 1.77 м., другий колодязь від будинку позивача знаходиться на відстані - 7,57 м., від паркану - 1,77.м., третій колодязь знаходиться від будинку позивача на відстані - 7,80 м., від паркану - 0,4 м.

Такі дії відповідача створюють загрозу підмивання нечистотами належного позивачу будинку, появу запаху нечистот на його земельній ділянці, отруєння нечистотами питної води у колодязі, суперечить принципам добросусідства та порушують цілий ряд норм встановлених чинним законодавством України.

Відповідач на зауваження позивача не реагує, тому він звернувся до суду за захистом своїх прав, просив зобов"язати відповідача демонтувати (закопати) каналізаційні колодязі та заборонити йому зводити подібні конструкції в подальшому.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 11 грудня 2014 року позов задоволено частково. Зобов"язано ОСОБА_2 демонтувати шляхом засипання землею збудовані на належній йому земельній розташованій в с Нові Петрівці Вишгородського району Київської області по АДРЕСА_2 три каналізаційні люки, розташовані від будинку ОСОБА_1 перший люк - на відстані 6,11 м., від паркану - 0,26 м.,

Другий люк - від будинку на відстані 7,57м., від паркану - 1,77м, третій люк - від будинку на відставні - 7,80 м, від паркану - 0,40 м.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити. В апеляційній скарзі посилався на те, що суд першої інстанції неповно з"ясував всі обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, суд не взяв до уваги вимоги ст. 104 Земельного кодексу України.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з"ясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу свої вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Як встановлено судом першої інстанції, позивач є власником земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 4-5).

Власником суміжної земельної ділянки № НОМЕР_1 є ОСОБА_2 (а.с. 25-27, 30-31).

У травні 2014 року відповідач збудував на своїй земельній ділянці три каналізаційні колодязі.

Відповідно до акту, складеного депутатом Ново-Петрівської сільської ради ОСОБА_3, встановлено, що перший колодязь знаходиться від будинку ОСОБА_1 на відстані - 6,11 м., від паркану - 0,26 м., другий колодязь від будинку позивача знаходиться на відстані - 7,57 м., від паркану - 1,77.м., третій колодязь знаходиться від будинку позивача на відстані - 7,80 м., від паркану - 0,4 м. Як зазначено в акті, ОСОБА_2 дав усну згоду на демонтаж та перенесення каналізаційних колодязів на більшу відстань від будинку і паркану, що належить ОСОБА_1.(а.с. 6).

У листі Вишгородської районної ради Київської області від 03 грудня 2014 року № 01-07/536 на ім"я ОСОБА_1 зазначено, що порядок забудови земельних ділянок в населених пунктах визначений Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності», «Про основи містобудування», «Про архітектурну діяльність» та іншими нормативно-правовими актами України. Основними вимогами до забудовників, є наявність зареєстрованого права власності на земельну ділянку відповідного цільового призначення, наявність містобудівної документації, створення об"єкту без істотних порушень будівельних норм і правил, відсутність порушень прав сусідніх землекористувачів.

У п. 3.26 ДБН 360-92**, затверджених наказом Держкоммістобудування від 17 квітня 1992 року № 44 визначено, що забудова земельних ділянок менше 600 кв.м. повинна бути забезпечена централізованим водопостачанням, а забудова ділянок менше 300 кв м., обов'язково має бути забезпечена централізованим водопостачанням та каналізацією.

Розташування на земельній ділянці площею 0,0284 га (земельна ділянка відповідача) вигрібної ями заборонено. (а.с. 34).

Доказів відповідно до ст. 60 ЦПК України, які б підтверджували, що каналізаційні люки побудовані відповідно до вимог ДБН 360-92**, відповідач суду не надав.

За таких обставин, суд дійшов вірного висновку, що каналізаційні люки, розташовані на земельній ділянці відповідача з порушенням норм ДБН, що порушує права користування ОСОБА_1 власним будинком, тому дані каналізаційні люки підлягають демонтажу шляхом засипання землею.

Постановляючи рішення, суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, дійшов правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог, тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 11 грудня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду Київської області набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: