РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2015 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді Черновського Г.В.,

при секретарі - Пісчанській Т.М.,

за участю: представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з даним позовом до суду в обґрунтування якого зазначив, що 01 червня 2002 року він уклав шлюб з відповідачем ОСОБА_4 Також зазначив, що 12 березня 2011 року ним та відповідачем на спільні кошти була придбана квартира АДРЕСА_1. Оскільки відповідач мирним шляхом відмовляється розділити вищезазначену квартиру, позивач просив суд визнати за ним право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 (а. с. 3-5).

Представник позивача у судовому засіданні просила позов задовольнити з підстав у ньому викладених.

Представник відповідача в судовому засіданні визнав позов частково, а саме: проти задоволення позову в частині визнання права власності на 1/3 частини квартири за позивачем не заперечував.

Вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до наступного.

Згідно частин 1-3 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Судом встановлено, що 01 червня 2002 року між позивачем та відповідачем був зареєстрований шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про укладання шлюбу (а. с. 9).

Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Судом також було встановлено, що 12 березня 2011 року ОСОБА_4 набула право власності на квартиру АДРЕСА_1, що підтверджується договором купівлі-продажу нерухомого майна від 12 березня 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Якубою О.А. за реєстровим № 759, копія якого наявна в матеріалах справи (а. с. 10-11, 12).

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 5 договору купівлі-продажу вартість квартири складає 446 000 гривень, таким чином вартість 1/2 частини квартири складає 223 000 гривень, що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 12 березня 2011 року.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Згідно п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами встановленими ст.ст. 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою.

Відповідно до ч.1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ч. 1, 2, 4 ст. 71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

Оцінивши надані докази, перевіривши матеріали справи, враховуючи, що право власності на спірну квартиру відповідач набула під час перебування у зареєстрованому шлюбі з позивачем, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат у відповідності до ст. 88 ЦПК України, враховуючи, що вартість 1/2 частини спірного майна становить 223 000,00 грн., суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на корись позивача в рахунок повернення витрат по сплаті судового збору 2 230,00 гривень судового збору, тобто 1% від ціни позову, як зі сторони проти якої постановлено рішення.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст. 8, 10, 11, 57-60, 88, 158, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, яка складається з: 1-коридор, 2-кухня, 3-вітальня, 4,8 - житлові кімнати, 5-санвузол, 6-туалет, 7- гардеробна, 9-коридор, І - лоджія, житлова площа 52,5 кв.м., загальна площа 101,5 кв.м.

Стягнути на користь ОСОБА_3 з ОСОБА_4 в рахунок повернення витрат по сплаті судового збору 2 230 (дві тисячі двісті тридцять) грн.. 00 коп.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська.

Головуючий - суддя Г.В.Черновськой