Справа № 487/2026/15-ц
Провадження № 2/487/1344/15
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

15.04.2015 м. Миколаїв

Суддя Заводського районного суду міста Миколаєва Темнікова А.О. розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення батьківства позивача, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Заводського районного суду міста Миколаєва із вказаною вище позовною заявою, відповідно до якої просив встановити його батьківство щодо дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та внести відповідні зміни до актового запису про народження даної дитини.

Згідно ч. 3 ст. 122 ЦПК України, у разі якщо відповідачем у позовній заяві, поданій і оформленій у порядку, встановленому цим Кодексом, вказана фізична особа, що не є субєктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

За інформацією, наданою Відділом адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області (отримана Заводським районним судом міста Миколаєва 15.04.2015 року за вх. №7143), відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрована за адресою: Україна, Одеська область, Комінтернівський район, с. Олександрівка, вул. Л. Українки, буд. 6, тобто за межами територіальної підсудності Заводського районного суду міста Миколаєва.

Пунктом 33 (абзац 3) Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» №3 від 01.03.2013р. наголошено, що правила підсудності справ у цивільному судочинстві можуть визначатися лише процесуальним законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 109 ЦПК України, позови до фізичної особи предявляються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Правила альтернативної підсудності, передбачені ч. 1 ст. 110 ЦПК України, виходячи із змісту позовних вимог у даному випадку застосуванню не підлягають, оскільки згідно норм зазначеної статті позови можуть предявлятися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача саме у разі наявності спору про визнання батьківства відповідача. Відповідачем за предявленим ОСОБА_1 позовом є ОСОБА_2, яка згідно свідоцтва про народження дитини серії 1-ФП №114500 від 17.11.2009 року є матірю дитини, що унеможливлює розгляд питання щодо її батьківства взагалі.

Згідно ч. 3 ст. 122 ЦПК України, якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд повертає позовну заяву на підставі пункту 4 частини третьої статті 121 цього Кодексу.

Відповідно ст. 6 ч.1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод «кожен має право на справедливий розгляд його справи… незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків …».

Виходячи із положень ст. 6 ч.1 Конвенції про захист прав та основоположних свобод і практики Європейського суду з прав людини, які є частиною національного законодавства і джерелом права, що підлягають застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини, суд має завжди бути «встановленим законом».

Це формулювання засвідчує принцип верховенства права, притаманний усій системі Конвенції та її протоколів. Адже правовий орган, що не є встановленим відповідно до законодавства, завжди буде позбавлений легітимності, яка вимагається у демократичному суспільстві для вирішення справ приватних осіб. Вислів «встановлений законом» стосується не лише законності самого існування суду, а й складу суддів при розгляді кожної справи (рішення у справах «Булут проти Австрії» від 22.02.1996 року, «Бускаріні проти Сан-Марино»). Термін «закон» про який ідеться в цьому положенні, стосується, таким чином, не лише законодавства щодо створення і компетенції судових органів, а й будь-якого іншого положення національного права, невиконання якого робить неправомірною участь одного або кількох суддів у розгляді справи. Тут йдеться, зокрема, про положення щодо повноважень, щодо несумісностей і щодо відводу суддів (рішення у справі «Коем та інші проти Бельгії»).

Недотримання судом зазначених положень означає в принципі порушення пункту 1 ст.6 (справи «Цанд проти Австрії», заява №7360/76, доповідь Комісії від 12 жовтня 1978 року та «Россі проти Франції», заява №11879/85, рішення комісії від 06 грудня 1989 року).

Про те що термін «суд, встановлений законом» поширюється не лише на правову основу існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, звернуто також увагу Європейським судом з прав людини у справі «Сокуренко і Стригун проти України».

Згідно ст. 115 ЦПК України, якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, заява повертається позивачеві для подання до належного суду, про що постановляється ухвала. Ухвала суду разом із заявою та всіма додатками до неї надсилаються позивачеві.

З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач за даним позовом, на який не розповсюджується правило альтернативної підсудності, ОСОБА_2, за інформацією Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області, зареєстрована за адресою: Україна, Одеська область, Комінтернівський район, с. Олександрівка, вул. Л. Українки, буд. 6, тобто за межами територіальної підсудності Заводського районного суду міста Миколаєва, а також беручи до уваги, що відкриття провадження у справі «судом, не встановленим законом» є порушенням ст. 6 ч.1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, позовна заявка ОСОБА_1 разом з доданими до неї документами підлягає поверненню позивачу для подання до належного суду (Комінтернівський районний суд Одеської області, розташований за адресою: 67500, Одеська область, смт. Комінтернівське, вул. Першотравнева, 51, вул. Центральна, 81).

Керуючись ст. 109, 110, 115, 121, 122 ЦПК України, ст. 6 ч.1 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення батьківства позивача повернути позивачу, розяснивши йому право на звернення з аналогічним позовом до Комінтернівського районного суду Одеської області.

Розяснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала набирає законної сили після закінчення пятиденного строку на апеляційне оскарження.

Ухвалу суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва шляхом подання апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

СУДДЯ: А.О.ТЕМНІКОВА