Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

ЗАОЧНЕ

"18" листопада 2015 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Рожкової О.С.,

за участю секретаря судового засідання Каторжинської Т.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики та процентів за користування позикою в звязку з невиконанням грошового зобовязання,

в с т а н о в и в:

29 вересня 2015 року ОСОБА_2 (далі позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 (далі відповідач), у якому просить стягнути суму боргу в розмірі 4 900 грн., 92,63 грн. 3% річних, 1 667,47 грн. інфляційних, 487,20 грн. судового збору та 380 грн. витрат на правову допомогу.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 26.12.2014 р. ОСОБА_3 під розписку отримав від неї грошові кошти в розмірі 4 900 грн. зі строком повернення до 25.01.2015р., однак у визначений в розписці строк грошові кошти не повернув, у зв'язку з чим позивач вимушена звернутися до суду за захистом свого порушеного права.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, не заперечувала щодо ухвалення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, судові повістки, направлені на його адресу, підтверджену відомостями адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України в Житомирській області, повернені відділенням поштового зв'язку з відміткою "за закінченням терміну зберігання" (а.с.15-17, 23-24).

З урахуванням викладеного, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів в порядку заочного розгляду справи відповідно до ст.ст. 224-226 ЦПК України.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 26.12.2014р. ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 4 900, 00 грн., які зобовязався повернути до 25 січня 2015 року, що підтверджується письмовою розпискою від 26.12.2014р. (а.с.20).

Згідно частини 1 статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).

Частиною 2 статті 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

За змістом статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Оскільки відповідач грошові кошти, отримані від позивача йому не повернув, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 4 900,00 грн. підлягають задоволенню, оскільки вони є обґрунтованими та підтверджені належними доказами.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів на встановлений договором або законом.

Позивач просить стягнути з відповідача 1 667,47 грн. інфляційних за період з лютого 2015 року по серпень 2015 року та 92,63 грн. 3% річних за період з 25.01.2015р. по 21.09.2015р.

Перевіривши виконаний позивачем розрахунок інфляційних та нарахування 3% річних (а.с.3), суд дійшов висновку про задоволення вказаних позивачем позовних вимог.

Крім того, згідно вимог ст.ст. 84, 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені нею судові витрати, що складаються з судового збору у сумі 487 грн. 20 коп. та витрати на правову допомогу у сумі 380 грн., що підтверджується документально.

Керуючись ст.ст.536, 625, 1046,1047,1049 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 208, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 задовольнити.

Стягнути зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 4 900 грн., 1 667 грн. 47 коп. інфляційних нарахувань та 92 грн. 63 коп. в якості трьох відсотків річних.

Стягнути зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 487 грн. 20 коп. та 380 грн. витрат на правову допомогу.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем до Апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд м. Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Cуддя О. С. Рожкова