АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/95/15 Справа № 206/1884/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Кушнірчук Р. О. Доповідач - Петешенкова М.Ю.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2015 року м. Дніпропетровськ

02 лютого 2015 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Петешенкової М.Ю.

суддів - Пономарь З.М., Черненкової Л.А.,

при секретарі - Яловій Ю.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Дніпропетровської міської ради на рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 14 липня 2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до територіальної громади в особі Дніпропетровської міської ради, за участю третіх осіб: Восьмої дніпропетровської державної нотаріальної контори, Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції про визнання права власності в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2014 року позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом, обгрунтовуючи його тим, що домоволодіння АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі - продажу від 1 квітня 2004 року належить ОСОБА_2, її матері ОСОБА_3 та бабусі ОСОБА_4 в рівних частках, а саме по 1/3 частині кожному.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ії бабуся ОСОБА_4, єдиною спадкоємицею якої була її мати та дочка померлої ОСОБА_3, яка на той час разом з нею проживала та була зареєстрована у цьому будинку. Чоловік ОСОБА_4 - ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла її мати ОСОБА_3 Вона зазначає, що на час смерті матері, вона проживала разом з нею і була зареєстрована за адресою АДРЕСА_1, а тому є такою, що прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3

На час смерті її матері, їй виповнилось тільки 15 років, тому 20 листопада 2009 року рішенням Самарської районної у м. Дніпропетровську ради їй було надано статус дитини - сироти.

Під час її перебування в інтернаті, були викрадені всі документи на домоволодіння, а тому після звернення до Восьмої дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини їй було відмовлено, у зв"язку з відсутністю зареєстрованого договору купівлі - продажу, який було викрадено, що стало причиною звернення з позовом до суду, в якому позивач просить суд визнати за нею право власності на 2/3 частин домоволодіння АДРЕСА_1, яке в цілому складається: з житлового будинку А - 1 житловою площею 23,7 кв. м. , прибудови а-1, під а-1 погріба, літніх кухонь - Б,б, сараїв - Д,Е,К,М, убиральні - В,Н, душа - З, навісу-1, споруд 1-6, замощення - І, в порядку спадкування за законом після смерті її матері ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Рішенням Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 14 липня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені (а.с.86-87).

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 2/3 частин домоволодіння АДРЕСА_1, яке в цілому складається : з житлового будинку А - 1 житловою площею 23,7 кв. м. , прибудови а-1, під а-1 погріба, літніх кухонь - Б,б, сараїв - Д,Е,К,М, убиральні - В,Н, душа - З, навісу-1, споруд 1-6, замощення - І, в порядку спадкування за законом після смерті її матері ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

В апеляційній скарзі Дніпропетровська міська рада посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права просить заочне рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції скасувати з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив із фактично вчинених спадкоємицею дій та поданою нею заявою до нотаріальної контори, у зв'язку із чим прийшов до висновку про необхідність застосування положень ст. 1268 ЦК України.

Але із такими висновками суду погодитись не можна, оскільки вони зроблені без урахування обставин у справі та у зв'язку із неправильним застосуванням норм матеріального права.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, позивачу та її матері - ОСОБА_3 і її бабусі - ОСОБА_4, на підставі договору купівлі - продажу від 01 квітня 2004 року посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 (зареєстрованого в реєстрі № 1078) належить по 1/3 частин домоволодіння АДРЕСА_1 (а.с.6).

Згідно інформаційної довідки з реєстру прав власності на нерухоме майно від 23 травня 2014 року № 22052161, виданою реєстраційною службою Дніпропетровського міського управління юстиції, державна реєстрація їх права власності на 1/3 частин цього будинку за кожним, відбулася 23 липня 2004 року (а.с.72-74).

Бабуся позивачки - ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року (а.с.7).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на 1/3 частину спірного домоволодіння АДРЕСА_1, а єдиною спадкоємицею була мати позивачки - ОСОБА_3, яка на той час разом з позивачкою та померлою проживала та була зареєстрована в спірному домоволодінні (а.с.51). До закінчення шестимісячного строку необхідного для одержання спадщини, ІНФОРМАЦІЯ_3 року раптово померла мати позивача - ОСОБА_3 (а.с.8).

На день смерті матері ОСОБА_3, позивачка проживала разом з нею і була зареєстрована за адресою АДРЕСА_1. На день смерті матері позивачці виповнилось 15 років і в зв'язку з тим, що вона залишилася одна, 20 листопада 2009 року рішенням Самарської районної у м. Дніпропетровську ради позивачу було надано статус дитини-сироти (а.с.21).

Постановою нотаріуса Восьмої дніпропетровської державної нотаріальної контори від 23 листопада 2013 року ОСОБА_7 позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину житлового будинку з господарсько - побутовими будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 року її матері - ОСОБА_3 через відсутність на руках зареєстрованих належним чином правовстановлюючих документах на частину житлового будинку з господарсько - побутовими будівлями на ім'я спадкодавця (а.с.58).

Позивачка зазначає, що не має можливості надати оригінал правовстановлюючого документу, оскільки за час її перебування в інтернаті, документи на домоволодіння були викрадені.

Відповідно до ч.ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Положеннями ст. 1276 ЦК України, передбачається якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він подовжується до трьох місяців.

У відповідності до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Зі змісту ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Аналіз цивільного законодавства в контексті права на спадкування свідчить, що успадковуються виключно ті права і обов'язки, які виникли та належали спадкодавцеві, ще за життя; до складу спадщини входять права та обов'язки, які не припинилися внаслідок смерті спадкодавця.

З урахуванням того, що спадкове майно, а саме домоволодіння АДРЕСА_1 належало спадкодавцям на підставі договору купівлі - продажу від 01 квітня 2004 року, то складові вказаного домоволодіння повинні відповідати вказаному договору.

Статтею 1276 ЦК України в порядку спадкової трансмісії передбачений перехід права саме на прийняття належної померлому спадкоємцю частки спадщини, до того ж таке право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився.

Виходячи з вищесказаного за ОСОБА_2 слід визнати право власності на 2/3 частин домоволодіння АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 року та в порядку спадкової трансмісії після смерті ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року, належних спадкодавцям на підставі договору купівлі-продажу від 01 квітня 2004 року.

Разом з тим, необхідно зауважити, що доводи апеляційної скарги про передчасність рішення суду спростовується наступним.

Згідно ст. 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

Згідно п. 212 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України №20/5 від 03 березня 2004 року, нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців обов'язково вимагаються відповідні документи.

Пунктом 4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом міністерства юстиції України №296/5 від 22 лютого 2012 року з наступними змінами чинними на час ухвалення оскаржуваної постанови передбачено, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Інші доводи, вказані в апеляційній скарзі про те, що суд неповно з'ясував обставини по справі, а наданим його доказам не надав належної оцінки, необґрунтовані та зводяться до переоцінки доказів по справі і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У зв'язку з вище встановленими обставинами по справі, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу задовольнити частково, а рішення суду змінити на підставі ст.309 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Дніпропетровської міської ради - задовольнити частково.

Рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 14 липня 2014 року - змінити.

Позов ОСОБА_2 до територіальної громади в особі Дніпропетровської міської ради, за участю третіх осіб: Восьмої дніпропетровської державної нотаріальної контори, Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції про визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 2/3 частин домоволодіння АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 року та в порядку спадкової трансмісії після смерті ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року, належних спадкодавцям на підставі договору купівлі-продажу від 01 квітня 2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6. та зареєстрований в реєстрі за № 1078 та в КП «ДМБТІ» 23 липня 2004 року за реєстровим № 5034314.

В іншій частині позову - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Судді: М.Ю. Петешенкова

З.М. Пономарь

Л.А. Черненкова