У х в а л а

іменем україни

04 лютого 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого: Дьоміної О.О.,

суддів: Коротуна В.М., Дем'яносова М.В., Парінової І.К., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «ФольксБанк», третя особа - реєстраційна служба Львівського міського управління юстиції, про припинення договорів поруки, іпотеки, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 30 травня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 13 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ПАТ «ФольксБанк» про припинення договорів поруки та іпотеки, обґрунтовуючи вимоги тим, що 17 липня 2008 року між ВАТ «Електрон Банк», (правонаступником якого є ПАТ «ФольксБанк») та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № КF 50902, за умовами якого ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 60 000 доларів США, з кінцевим терміном повернення до 17 липня 2023 року, зі сплатою 13,5 % річних.

18 липня 2008 року між ВАТ «Електрон Банк» (правонаступником якого є ПАТ «ФольксБанк») та ОСОБА_1, ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки квартири АДРЕСА_1.

18 липня 2008 року між ВАТ «Електрон Банк» (правонаступником якого є ПАТ «ФольксБанк») та ОСОБА_3 було укладено договір про задоволення вимог іпотекодержателя.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 15 травня 2012 року між ПАТ «ФольксБанк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки.

Також на забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 15 травня 2012 року між ПАТ «ФольксБанк» та ОСОБА_1 було укладено договір поруки.

Згідно з рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 25 травня 2011 року квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_4 на праві приватної власності та вона набула прав і обов'язків іпотекодавця замість ОСОБА_3

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 помер про що ОСОБА_4 повідомила ПАТ «ФольксБанк».

Згідно із заявою ОСОБА_2 17.12.2013 року відмовився від прийняття спадщини після смерті свого сина ОСОБА_3 та на оформлення спадкових прав не претендує.

Вказували, що у зв'язку зі смертю ОСОБА_3 зобов'язання за кредитним договором були припинені. Спадщини після смерті ОСОБА_3 вони не приймали. Також зазначили, що на поручителів та іпотекодавця може бути покладено відповідальність за порушення боржником обов'язку щодо виконання зобов'язання за кредитним договором у випадку смерті позичальника лише за наявності у позичальника правонаступника, який прийняв спадщину, та згоди поручителя відповідати за будь-якого нового боржника, зафіксоване в тому числі у договорі поруки.

Враховуючи вказане, позивачі просили визнати договір поруки від 15.05.2012 року № КF 50902/1, укладений між ВАТ «Електрон Банк», та ОСОБА_3 припиненим; визнати договір поруки від 15 травня 2012 року, укладений між ВАТ «Електрон Банк» та ОСОБА_1, ОСОБА_2 припиненим; визнати договір іпотеки квартири від 18.07.2008 року, укладений між ВАТ «Електрон Банк» та ОСОБА_3, припиненим; визнати договір про задоволення вимог іпотекодержателя від 18.07.2008 року, укладений між ВАТ «Електрон Банк» та ОСОБА_3, припиненим; виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна запис від 18.07.2008 року про накладення заборони на відчуження зазначеної квартири, внесений на підставі договору іпотеки квартири від 18.07.2008 року, та виключити з Державного реєстру іпотек запис від 18.07.2008 року про державну реєстрацію обтяження майнових прав на вказану квартиру, внесений на підставі договору іпотеки квартири від 18.07.2008 року.

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 30 травня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 13 жовтня 2014 року, позов задоволено. Визнано договір поруки № КF 50902/1 від 15.05.2012 року, укладений між ОСОБА_4 та ПАТ «ФольксБанк», припиненим.

Визнано договір поруки № КF 50902/1 від 15.05.2012 року, укладений між ОСОБА_2 та ПАТ «ФольксБанк», припиненим.

Визнано договір іпотеки квартири від 18.07.2008 року, укладений між ВАТ «Електрон Банк» та ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстрований в реєстрі за № 5271, припиненим.

Визнано договір про задоволення вимог іпотекодержателя від 18.07.2008 року, укладений між ВАТ «Електрон Банк» та ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстрований в реєстрі за № 5273, припиненим.

Виключено з Єдиногою реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна запис від 18.07.2008 року про накладення заборони на відчуження квартири АДРЕСА_1, внесений на підставі договору іпотеки квартири від 18.07.2008 року.

Виключено з Державного реєстру іпотек запис від 18.07.2008 року про державну реєстрацію обтяження майнових прав на зазначену квартиру, внесений на підставі договору іпотеки квартири від 18.07.2008 року. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ПАТ «ВіЕс Банк» просить скасувати ухвалені судові рішення та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судова ухвала апеляційного суду не відповідає.

Судами встановлено, що 17 липня 2008 року між ВАТ «Електрон Банк», (правонаступником якого є ПАТ «ФольксБанк») та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № КF 50902, за умовами якого ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 60 000 доларів США, з кінцевим терміном повернення до 17 липня 2023 року, зі сплатою 13,5 % річних.

18 липня 2008 року між ВАТ «Електрон Банк» (правонаступником якого є ПАТ «ФольксБанк») та ОСОБА_1, ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки квартири АДРЕСА_1.

18 липня 2008 року між ВАТ «Електрон Банк» (правонаступником якого є ПАТ «ФольксБанк») та ОСОБА_3 було укладено договір про задоволення вимог іпотекодержателя.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 15 травня 2012 року між ПАТ «ФольксБанк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки.

Також на забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 15 травня 2012 року між ПАТ «ФольксБанк» та ОСОБА_1 було укладено договір поруки.

Згідно з рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 25 травня 2011 року за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про розподіл спільного майна подружжя за ОСОБА_4 визнано право власності на квартиру АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 помер.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходив з того, що після смерті ОСОБА_3 ніхто із спадкоємців спадщину не прийняв.

Відповідно до ст. 607 ЦК України зобов'язання припиняється неможливістю його виконання у зв'язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає.

За змістом ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Згідно зі ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до листа Шостої Львівської державної нотаріальної контори від 28.04.2014 року спадкова справа після смерті ОСОБА_3 була заведена 11.10.2013 року після отримання претензії ПАТ «ФольксБанк» про пред'явлення вимог до спадкоємців. При цьому жоден з спадкоємців до нотаріальної контори не звертався, у спадковій справі відсутні заяви про прийняття спадщини.

Також з матеріалів справи вбачається, що згідно із заявою ОСОБА_2 17.12.2013 року відмовився від прийняття спадщини після смерті свого сина ОСОБА_3 та на оформлення спадкових прав не претендує.

Проте, суд апеляційної інстанції не надав належної оцінки тому, що у ОСОБА_3 є діти: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, які є спадкоємцями першої черги після смерті батька - ОСОБА_3

При цьому, ОСОБА_1, як на момент ухвалення рішення суду першої інстанції, так і на момент постановлення ухвали суду апеляційної інстанції, діючи в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7, від спадщини не відмовлялася.

Таким чином, вирішуючи справу, суди дійшли передчасного висновку про те, що після смерті ОСОБА_3 ніхто з спадкоємців спадщину не прийняв, тобто передчасними є висновки судів про відсутність підстав для зобов'язання спадкоємців задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного спадкоємцями у спадщину.

На вищевказані обставини суд апеляційної інстанції належної уваги не звернув та дійшов передчасного висновку про залишення без змін рішення Сихівського районного суду м. Львова від 30 травня 2014 року.

Ураховуючи, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, апеляційним судом при ухваленні рішення у зв'язку з порушенням норм матеріального та процесуального права належним чином не встановлені, ухвала апеляційної інстанції не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для її скасування з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Львівської області від 13 жовтня 2014 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна

Судді: В.М. Коротун

І.К. Парінова

М.В. Дем'яносов

С.П. Штелик