У х в а л а

19 жовтня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,
суддів: Дем'яносова М.В., Мостової Г.І., Писаної Т.О., Фаловської І.М.,
розглянувши заяву представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 лютого 2014 року у справі за позовом ОСОБА_6 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_8 про розірвання договору, стягнення коштів, зобов'язання вчинити дії та за зустрічним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_8 до ОСОБА_6 про стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2013 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_8 про розірвання договору, стягнення коштів та зобов'язання вчинити дії.

З урахуванням уточнених позовних вимог, просив розірвати договір, стягнути з відповідача на його користь збитки у розмірі 7 625 грн, неустойку у розмірі 63 376 грн 50 коп., моральну шкоду у розмірі 2 000 грн, витрати, пов'язані з проведенням експертного дослідження у розмірі 1 600 грн та зобов'язати відповідача власними силами та за власний рахунок демонтувати та вивезти гранітну надмогильну споруду з ділянки АДРЕСА_1 протягом 5 календарних днів з дня набрання рішенням законної сили.

ОСОБА_8 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_6 про стягнення суми за договором та відшкодування моральної шкоди.

На обґрунтування вимог посилався на те, що ним належним чином виконано умови договору купівлі-продажу та надання послуг з встановлення надмогильної споруди і відповідач не розрахувався за поставлену споруду та надані послуги з її монтажу, у зв'язку з чим просив стягнути з відповідача суму заборгованості у розмірі 12 341 грн, відсотки за прострочення оплати товару в сумі 109 959 грн та моральну шкоду у розмірі 5 000 грн.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 14 жовтня 2013 року позовні вимоги ОСОБА_6 задоволено. Розірвано договір купівлі-продажу та надання послуг із встановлення надмогильної споруди від 03 жовтня 2011 року № 195П. Стягнуто з ФОП ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 збитки у розмірі 7 625 грн, неустойку у розмірі 63 376 грн 50 коп., моральну шкоду у розмірі 2 000 грн та витрати, пов'язані з проведенням експертного дослідження, у розмірі 1 600 грн. Зобов'язано ФОП ОСОБА_8 власними силами та за власний рахунок демонтувати та вивезти гранітну надмогильну споруду з ділянки АДРЕСА_1 протягом 5 календарних днів з дня набрання рішенням законної сили. Стягнуто в дохід держави судовий збір в розмірі 860 грн 72 коп. У задоволенні зустрічних позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 21 січня 2014 року рішення суду першої інстанції в частині стягнення неустойки та моральної шкоди з ФОП ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким в задоволенні вказаних позовних вимог відмовлено. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 лютого 2014 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_6, в особі представника ОСОБА_7, на рішення апеляційного суду м. Києва від 21 січня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ФОП ОСОБА_8 про розірвання договору, стягнення коштів та зобов'язання вчинити дії та за зустрічним позовом ФОП ОСОБА_8 до ОСОБА_6 про стягнення коштів та моральної шкоди відмовлено.

До Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла заява представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 лютого 2014 року про перегляд вказаної ухвали з підстав неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, зокрема ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», що потягло, на думку заявника, ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Одночасно, представник заявника просить поновити строк на звернення до суду із заявою, посилаючись на поважність причин його пропуску.

Згідно з ч. 1 ст. 356 ЦПК України заява про перегляд судових рішень подається протягом трьох місяців з дня ухвалення судового рішення, щодо якого подано заяву про перегляд, або з дня ухвалення судового рішення, на яке здійснюється посилання, на підтвердження підстав, установлених пунктом 1 частини першої статті 355 цього Кодексу, якщо воно ухвалено пізніше, але не пізніше одного року з дня ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява.

У разі пропущення строку, встановленого частинами першою, другою цієї статті, з причин, визнаних поважними, суд за клопотанням особи, яка подала заяву про перегляд судового рішення, може поновити цей строк (ч. 3 ст. 356 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ЦПК України суд поновлює строк, встановлений законом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин.

Клопотання підлягає задоволенню, а пропущений строк - поновленню, оскільки наведена заявником причина пропущення строку для подання заяви є поважною.

Разом з тим у задоволенні заяви слід відмовити.

Відповідно до ст. 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстав: неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом.

При постановлені ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 лютого 2014 року суд касаційної інстанції виходив із того, що оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального права та вважав обґрунтованими висновки про те, що позивачем не спростовано наявність при виготовленні та монтажу надмогильної споруди істотних недоліків, які не можуть бути усунені, що є істотним порушення відповідачем умов договору, тому вважав, що договір купівлі-продажу та надання послуг із встановлення надмогильної споруди підлягає розірванню, а також відсутні підстави для стягнення неустойки, оскільки позовні вимоги заявлені про розірвання договору, а не про затримку виконання робіт, при цьому умовами договору не передбачено сплату неустойки.

Під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Як приклад неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, заявник наводить ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 травня 2013 року та від 15 травня 2014 року.

Зі змісту ухвал Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, на які заявник посилається, як на підставу перегляду судового рішення, не вбачається неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, оскільки в одному випадку (судове рішення, яке є предметом перегляду), зокрема в ухвалі від 14 лютого 2014 року суд виходив з того, що відсутні підстави для стягнення неустойки, оскільки позовні вимоги заявлені про розірвання договору, а не про затримку виконання робіт, при цьому умовами договору не передбачено сплату неустойки, в ухвалах від 15 травня 2013 року та від 15 травня 2014 року суд касаційної інстанції виходив з того, що пеня підлягає стягненню, оскільки виконавець не своєчасно виконав роботу.

Під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Отже, в ухвалі, яку заявник просить допустити до Верховного Суду України, та в ухвалах, на які він посилається як на підставу неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, різний предмет спору, підстави позову та зміст позовних вимог, а також встановлені фактичні обставини не свідчать про їх тотожність із встановленими судом фактичними обставинами у справі, в якій постановлена ухвала, про перегляд якої подано заяву.

Оскільки наведені заявником доводи не містять ознак, які згідно вимог статті 355 ЦПК України є підставами для перегляду судових рішень, то у допуску справи до провадження Верховного Суду України необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Клопотання представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 про поновлення строку на подання заяви про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 лютого 2014 року задовольнити.

Поновити представнику ОСОБА_6 - ОСОБА_7 строк на подання заяви про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 лютого 2014 року.

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_6 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_8 про розірвання договору, стягнення коштів та зобов'язання вчинити дії та за зустрічним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_8 до ОСОБА_6 про стягнення коштів та моральної шкоди відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов

Судді: М.В. Дем'яносов

Г.І. Мостова

Т.О. Писана

І.М. Фаловська