Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

17 листопада 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого : Дроботі В.В.,

суддів: Власова С.О., Павліченка С.В.

при секретарі:Рогач О.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Міський комерційний банк» Тимошенко К.В. на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 31 березня 2015року по справі за позовом ОСОБА_3 до ПАТ «Міський комерційний банк» про повернення банківського вкладу,-

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ПАТ «Міський комерційний банк» в якому просила стягнути на її користь 18000 дол. США суму банківського вкладу, нараховані відсотки в розмірі 1710,18 дол. США. та 15 000 грн. моральної шкоди. Пізніше позивачка змінила позовні вимоги та просила залишити без розгляду позовну вимогу про стягнення 15 000 грн. моральної шкоди та стягнути 3000 грн. витрат на правову допомогу (а.с. 1-7,58,60).

Рішенням суду позов задоволено, ухвалено:

1)стягнути з ПАТ «Міський комерційний банк» на користь ОСОБА_3 суму вкладу за Договором банківського вкладу № 2630/16/128502 від 19.08.2013 року в розмірі 18.000,00 доларів США.

2)стягнути з ПАТ «Міський комерційний банк» на користь ОСОБА_3 нараховані відсотки за Договором банківського вкладу № 2630/16/128502 від 19.08.2013 року в розмірі 1710,18 доларів США.

3)стягнути з ПАТ «Міський комерційний банк» на користь ОСОБА_3 інфляційні втрати за період з 09.09.2014 року по 31.10.2014 року в розмірі 13.784,06 грн. у зв'язку із простроченням виплати вкладу і нарахованих процентів за Договором банківського вкладу № 2630/16/128502 від 19.08.2013 року.

4)стягнути з ПАТ «Міський комерційний банк» на користь ОСОБА_3 три проценти річних за період з 09.09.2014 року по 31.10.2014 року в розмірі 1.106,13 грн. у зв'язку із простроченням виплати вкладу і нараховані проценти за Договором банківського вкладу № 2630/16/128502 від 19.08.2013 року.

5)стягнути з ПАТ «Міський комерційний банк» на користь ОСОБА_3 судові витрати у справі, а саме судового збору у розмірі 2.647,88 грн. та 3.000,00 грн. витрат з оплати правової допомоги фахівця у галузі права.

В апеляційній скарзі відповідач просить рішення скасувати, ухвалити нове з врахуванням доводів апеляційної скарги.

Позивачка заперечень щодо доводів апеляційної скарги суду не надала.

Колегія суддів дослідивши матеріали справи встановила наступне.

19.08.2013р. ПАТ «Міський комерційний банк» та ОСОБА_3 уклали договір банківського вкладу №2630/16/128502, (далі Договір) згідно якого банк розмістив на депозитному рахунку 18 000 дол. США з кінцевим терміном повернення вкладу та відсотків 08.09.2014р. (а.с.10-12).

Згідно п. 1.2.4 договору строкового банківського вкладу №2630/16/128502 від 19.08.2013 р., сторони домовились, що позивач розмістив у відповідача на строк 385 днів депозитний вклад в розмірі 18 000 дол. США під відсотки по 08.09.2014р. (а.с.10).

П.1.1. Договору встановлено що днем повернення вкладу є 08.09.2014р. (а.с.10 на звороті).

Відповідно до п. 1.3 Договору, якщо вкладник за цим договором не витребує суму вкладу по закінченню строку то сума вкладу в день закінчення строку дії Договору переноситься з депозитного рахунка на рахунок з обліку вкладу на вимогу, про що вкладник доручає банку здійснити таке договірне списання. Проценти на суму вкладу в такому випадку нараховуються в розмірі, встановленому банком в такий період часу для банківських вкладів на вимогу.

Пунктом 1.4.2 Договору зазначено що автоматична лонгація договору не передбачена.

Згідно п.1.7 Договору повернення вкладу та нарахованих процентів вкладнику здійснюється шляхом видачі коштів готівкою через касу банку або безготівковим перерахуванням на власний поточний рахунок.

Доказів звернення позивачки до відповідача 08.09.2014р. з вимогою повернути вклад в розмірі 18 000 дол.США з рахунку НОМЕР_1 матеріали справи не містять.

Натомість в матеріалах справи наявні дві заяви позивачки №91 від 09.09.2014р, та №95 від 12.09.2014р. з проханням перевести депозит в розмірі 18 000 дол. США та власні кошти позивачки в розмірі 1694,51 дол. США на інший рахунок відкритий в цьому ж банку (а.с.13,14).

Згідно банківської виписки 09.09.2014р. депозитні кошти в розмірі 18 000 дол. США банк перевів на інший рахунок - НОМЕР_2, як і просила позивачка в своїй заяві №91 від 09.09.2014р. (а.с.14,84-90).

Як видно з матеріалів справи позивачка до суду з заявою про витребування суми вкладу з рахунку НОМЕР_2 за договором №2620/16/195433 від 01.07.2014р. не зверталась.

До банківського вкладу, як різновиду договору банківського рахунку, застосовуються як спеціальні норми (ст.ст.1058-1065 ЦК), так і загальні норми (ст.ст.626-654 ЦК) матеріального права.

Відповідно до положень ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Згідно ст.653 ЦК України у разі зміни договору зобов'язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо. У разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов'язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, банк, враховуючи відсутність заявки на повернення вкладу, виконавши умови договору, задовольнив заяви позивачки на зміну умов укладеного договору саме у спосіб переведення депозитних коштів з рахунку НОМЕР_1 на рахунок НОМЕР_2 відкритий за договором №2620/16/195433 від 01.07.2014р.

Враховуючи зазначене, висновок суду щодо задоволення вимог ОСОБА_3 до банку ПАТ «Міський комерційний банк» про стягнення з ПАТ «Міський комерційний банк» банківського вкладу в розмірі 18 000 дол.США та відсотків по ньому є необгрунтований.

Відповідно до статті №5 Договору № 2630/16/128502 від 19.08.2013 р. укладеного між ОСОБА_3 та ПАТ «ПАТ «Міський комерційний банк» за невиконання або неналежне виконання своїх зобов'язань за цим Договором сторони несуть відповідальність згідно чинного законодавства та умовами цього договору (а.с.11).

За цим договором стягнення інфляційних витрат та відсотків за прострочення сплати вкладу і нараховані проценти не передбачено.

Крім того, як видно з матеріалів справи постановою Правління Національного Банку України від 20.11.2014р. №732 ПАТ «Міський комерційний банк» було віднесено до категорії неплатоспроможних, а з 21 листопада 2014 року введено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 19.03.2015 № 187 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Міський комерційний банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.03.2015 № 64 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Міський комерційний банк», та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації цього банку та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «Міський комерційний банк» Тимошенка К.В. строком на 1 рік з 20.03.2015 по 19.03.2016 включно.

З наданих відповідачем письмових доказів 26.02.2015 року позивачка отримала відсотки в сумі 1710,51дол. США за депозитним вкладом №2630/16/128502 від 19.08.2013р. (а.с.87).

Також, банківською випискою від 29.04.2015р. стверджено, що позивачка 26.02.2015р. отримала 11 494,03 дол. США, саме з рахунку, на який вона просила перерахувати кошти 09.09.2015р. (а.с.83).

Станом на 06.05.2015 р. залишок боргу перед позивачкою становить 6 510 дол. США, які банк розмістив на рахунку НОМЕР_2 відкритому за договором №2620/16/195433 від 01.07.2014р. за заявою позивачки від 09.09.2014 р.

Позивачка звернулась до суду з вимогою про стягнення депозитних коштів за договором №2630/16/128502 від 19.08.2013р. Однак 09.09.2014р. депозитні кошти з даного рахунку позивачка своїм особистим розпорядженням перевела на рахунок, відкритий за договором №2620/16/195433 від 01.07.2014р..

Враховуючи зазначене, рішення суду щодо стягнення з ПАТ «Міський комерційний банк» на користь ОСОБА_3 інфляційних витрат та 3% річних в зв'язку з простроченням сплати вкладу та нарахованих відсотків не можна визнати законним та обґрунтованим.

У зв'язку з відмовою у позові відповідно до приписів ст.88 ЦПК України у стягнення судових витрат слід відмовити.

Відповідно до положень п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України неправильне застосування норм матеріального права є підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення.

Керуючись ст.ст.307,309 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 31 березня 2015 року скасувати і ухвалити нове, яким у позові ОСОБА_3 до ПАТ «Міський комерційний банк» про повернення банківського вкладу відмовити.

Рішення набирає законної сили після його проголошення, але може бути оскаржено протягом 20 днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: