У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" січня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Катющенко В.П.

при секретарі - Нестеровському Б.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Києві, заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 20 серпня 2013 року у цивільній справі за позовом: Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з заявою про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 20 серпня 2013 року, в якій просив суд: переглянути та скасувати заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 20 серпня 2013 року по цивільній справі № 2-268/10 за позовом ВАТ "Універсал Банк" до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Заява обґрунтована тим, що 20 серпня 2013 року Дніпровським районним судом м. Києва ухвалено заочне рішення по цивільній справі № 2-268/10 за позовом ВАТ "Універсал Банк" до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. Цим рішенням суд задовольнив вимоги позивача. Приймаючи заочне рішення за відсутності відповідача 1, суд виходив з того, що відповідач 1 був належно повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Однак відповідач 1 не знав про прийняття цього заочного рішення та не отримав його копії. Два листа ( № 098 та № 101), якими копія відповідного заочного рішення була направлена відповідачам, були повернуті до суду в зв'язку із закінченням терміну зберігання. При цьому копію заочного рішення по справі № 268/10 відповідач 1 отримав лише 10 грудня 2014 року за наступних обставин. 10 грудня 2014 року представник відповідача 1 ОСОБА_3 в Дарницькому районному суді м. Києва ознайомився з матеріалами справи за позовом ПАТ "Універсал Банк" до ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про звернення стягнення на предмет іпотеки та дізнався про те, що Дніпровським районним судом м. Києва прийнято заочне рішення по справі за позовом ПАТ "Універсал Банк" до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 В цей же день представник відповідача 1 приїхав до Дніпровського районного суду м. Києва та ознайомився із справою та отримав належним чином засвідчену копію заочного рішення по цивільній справі № 2-268/10 про що було зроблено відмітку в матеріалах справи. Неповідомлення відповідача 1 у встановленому порядку про розгляд справи позбавило його передбаченого законодавством права надати суду докази, якими він заперечує проти позову.

Відповідно до п. 2.3. кредитних договорів № 007-2902/840-0233 від 28 вересня 2007 року, № 001-2902/840-0235 від 28 вересня 2007 року, № 001-2902/840-0236 від 28 вересня 2007 року, № 008-2902/840-0649 від 07 грудня 2007 року видача кредиту за ними проводиться на поточні рахунки, відкриті відповідачем 1 згідно умов цих договорів. Водночас, у матеріалах справи взагалі відсутні відомості про отримання грошей. Позивач підтверджує факт видачі кредитів лише наявністю кредитних договорів та розрахунком заборгованості за кредитними договорами. Однак, підтвердженням факту отримання грошей має бути здійснена також шляхом надання позивачем виписки по рахункам відповідача 1.

В заочному рішенні по цивільній справі № 2-268/10 зазначено, що 06 лютого 2009 року на адресу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були відправлені вимоги-попередження про необхідність усунути порушення умов кредитних договорів та сплати процентів за користування кредитами. Відповідно до п. 2 ч. 10 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" (редакції статті від 22 вересня 2011 року) якщо кредитодавець на основі умов договору про надання споживчого кредиту вимагає здійснення внесків, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі внески або повернення споживчого кредиту можуть бути здійснені споживачем протягом тридцяти календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - шістдесяти календарних днів з дня одержання повідомлення про таку вимогу від кредитодавця. Таким чином, відповідач 1 мав достроково повернути кредит протягом шістдесяти днів від дня одержання повідомлення про дострокове стягнення з боку позивача. Однак, враховуючи те, що в матеріалах справи відсутні докази того, що відповідне повідомлення було направлено відповідачу 1, позивач не має право звертатися до суду про дострокове стягнення за кредитними договорами, оскільки він не пред'явив вимогу про дострокове повернення кредитів в установленому законом порядку.

В заяві про збільшення позовних вимог позивач просить суд збільшити позовні вимоги за кредитними договорами № 007-2902/840-0233 від 28 вересня 2007 року, № 001-2902/840-0235 від 28 вересня 2007 року, № 001-2902/840-0236 від 28 вересня 2007 року, № 008-2902/840-0649 від 07 грудня 2007 року. Водночас, в наданому до цієї заяви розрахунку заборгованості позивач посилається на інші кредитні договори, а саме: кредитний договір 0082902USD000007, кредитний договір 0082902USD000001, кредитний договір 0082902USD000004, кредитний договір 0082902USD000750. Таким чином, розрахунок заборгованості наданий позивачем містить ряд неузгодженостей, що призвели до неправильного обчислення розміру заборгованості за кредитними договорами № 007-2902/840-0233 від 28 вересня 2007 року, № 001-2902/840-0235 від 28 вересня 2007 року, № 001-2902/840-0236 від 28 вересня 2007 року, № 008-2902/840-0649 від 07 грудня 2007 року.

В п. 8.5. кредитних договорів № 007-2902/840-0233 від 28 вересня 2007 року, № 001-2902/840-0235 від 28 вересня 2007 року, № 001-2902/840-0236 від 28 вересня 2007 року, № 008-2902/840-0649 від 07 грудня 2007 року зазначено, що позичальник підтверджує, що розуміє наслідки настання валютних ризиків за кредитом в іноземній валюті та йому повідомлена інформація щодо методики визначення курсів і комісій, пов'язаних з конвертацією валюти. Водночас, позивач не виконав умови п.п. 3.8. "Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту", затверджених Постановою НБУ від 10 травня 2007 року № 168, оскільки повідомив відповідачу 1 про наслідки валютних ризиків, але не довів до відома відповідача 1, що лише він має їх нести без жодної допомоги з боку позивача.

Крім того, в додатках 1 до цих кредитних договорів, що мають назву "Перелік та вартість сукупних послуг, що надаються кредитором та третім особам і пов'язані з отриманням та обслуговуванням кредиту" закріплено лише перелік супутніх послуг, а вартість супутніх послуг відсутня. Також, в додатках 2 до цих кредитних договорів міститься розпис сукупної вартості кредиту для споживача лише у грошовому виразі. Водночас, розпис сукупної вартості кредиту для споживача у процентному значенні відсутній.

Відповідно до п. 9.8. кредитного договору № 001-2902/840-0235 від 28 вересня 2007 року позичальник в день надання йому кредиту за договором сплачує кредитору плату за ініціювання кредиту в розмірі 100 доларів США. Списання суми такої плати здійснюється з поточного рахунку позичальника. Відповідно до п. 9.8. кредитного договору № 007-2902/840-0233 від 28 вересня 2007 року позичальник в день надання йому кредиту за договором сплачує кредитору плату за ініціювання кредиту в розмірі 840,69 доларів США. Списання суми такої плати здійснюється з поточного рахунку позичальника. Такі умови цих кредитних договорів не відповідають діючому законодавству. Із змісту поняття кредитного договору визначеного ч. 1 ст. 1054 ЦК України не випливає, що позичальник зобов'язаний крім оплати процентів за користування кредитом здійснювати додатково оплату за ініціювання кредиту. Навпаки, відповідно до зазначеної правової норми оплата послуг кредитодавця полягає у сплаті процентів, який є оплатою надання кредиту. Дії кредитодавця щодо ініціювання кредиту мають входити у зміст дії щодо надання кредиту. Вимога від клієнта банку оплатити додаткові дії банку, які відокремлені від дій щодо надання кредиту, як умову надання кредиту не відповідає діючому законодавству та порушує права споживача. Згідно п. 2 ч. 3 ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів" забороняються як такі, що вводять в оману: пропонування з метою реалізації однієї продукції до реалізації іншої. Натомість вимога здійснити плату за ініціювання кредиту є діями банку які пропонувалася відповідачу 1 як послуга для реалізації йому іншої послуги - надання кредиту. Отже такі дії є підприємницькою практикою, що вводить в оману. Отже, такі дії згідно п. 2 ч. 1 ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів" є нечесною підприємницькою практикою, що вводить споживача в оману.

В кредитних договорах № 007-2902/840-0233 від 28 вересня 2007 року, № 001-2902/840-0235 від 28 вересня 2007 року, № 001-2902/840-0236 від 28 вересня 2007 року, № 008-2902/840-0649 від 07 грудня 2007 року ціну визначено не належним чином та не у чіткий, незрозумілий спосіб. Є незрозумілим та двозначним визначення способу розрахунку процентів, а саме: договором передбачено, одночасно, що сплата процентів позичальником здійснюється за фактичну кількість днів користування кредитом. Отже загальна кількість днів за рік має складати 365 днів - рік, але разом з цим, договором передбачається, що рік рівний 360 днів. Але відповідачу 1 не було повідомлено, як саме впливає на ціну кредиту такий спосіб розрахунку, за яким рік прирівнюється до 360 днів. Відповідачу 1 не було надано інформацію, за якою формулою вираховується ціна. Натомість, позивач розраховує плату за місяць за такою формулою: суму кредиту помножити на процентну ставку за один день та помножити на фактичну кількість днів за користування кредитом. При цьому процента ставка за один день визначається шляхом ділення річної процентної ставки на кількість днів у році. Однак, позивач, скориставшись необізнаністю відповідача 1 у питаннях математичних розрахунків процентних ставок, ввів його в оману стосовно суми сплати процентів за користування кредитом за календарний рік. Так, позивач при визначенні процентної ставки за один день ділив річну процентну ставку на 360 днів у році, при цьому в подальшому брав 365 днів у році при множенні процентної ставки за один день на фактичну кількість днів за користування кредитом. Такі умови договорів ввели в оману відповідача 1 щодо ціни за користування кредитними коштами та призвели до того, що ціна є завищеною порівняно із умовами п. 1.1. кредитних договорів, за якими за користування кредитними коштами встановлюється плата 13,45 річних. Внаслідок цього договори передбачають одержання позивачем необґрунтовано завищеної суми процентів за користування кредитами.

В судове засідання сторони не з'явилися. Представник Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" подав до суду заперечення проти заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення, в яких просив відмовити у задоволенні заяви.

Відповідно до ч. 1 ст. 231 ЦПК України, неявка осіб, належним чином повідомлених про час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви

Вивчивши доводи поданої заяви, дослідивши матеріали цивільної справи № 2-268/10 за позовом Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, суд приходить до наступного.

20 серпня 2013 року Дніпровським районним судом м. Києва у цивільній справі за позовною заявою Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості постановлено заочне рішення, яким стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" загальну суму заборгованості за кредитними договорами у розмірі 3096932 гривні 80 копійок. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" судовий збір у сумі 3441 гривня 00 копійок.

Рішення від 20 серпня 2013 року у вищевказаній справі було постановлено заочне з тих підстав, що відповідачі у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду належним чином повідомлялися, про причини неявки в судове засідання не повідомили.

Відповідно до ч.1 ст. 232 Цивільного процесуального кодексу України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

В той же час, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що зі змісту заяви про перегляд заочного рішення, не вбачається підстав для його скасування, з огляду на наступне.

Обгрунтовуючи заявлені вимоги заявник зокрема посилається на факт неповідомлення його, як відповідача по справі про розгляд справи та постановлення рішення без його участі.

В той же час, як вбачається з матеріалів справи, в процесі розгляду справи 12 серпня 2009 року з боку представників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - ОСОБА_11 до суду було подано заперечення проти позову. Крім того, в цей же день вказаним представником також до суду було подано зустрічний позов про внесення змін до пунктів договорів, який було прийнято судом до спільного розгляду з первісною позовною заявою. В подальшому, 15 жовтня 2009 року ОСОБА_1 до суду було подано апеляційну скаргу на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 17 липня 2009 року по справі № 2-2600/09. В судовому засіданні 27 вересня 2010 року представниками відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_12, ОСОБА_13 було заявлено клопотання про зупинення провадження по справі, яке ухвалою суду від 27 вересня 2010 року було задоволено.

За вимог ч. 5 ст. 74 Цивільного процесуального кодексу України, судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі.

Як передбачено ч. 5 ст. 74 Цивільного процесуального кодексу України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Таким чином, вказані обставини свідчать про обізнаність відповідача ОСОБА_1 про наявність позову ПАТ "Універсал Банк" про стягнення заборгованості за кредитним договором. Крім того, 05 червня 2013 року, 07 червня 2013 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 був присутній в судових засіданнях, що також свідчить про обізнаність ОСОБА_1 про наявність в провадженні суду позовної заяви Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

13 червня 2013 року представником ОСОБА_1 - ОСОБА_3 до суду було подано заяву про відкладення розгляду справи. В подальшому, ні ОСОБА_1, ні його уповноважені представники в судові засідання не з'являлися, при цьому конверти разом з судовими повістками, адресовані відповідачу, поверталися до суду з поштового відділення із відміткою "за закінченням встановленого строку зберігання".

З огляду на викладене вбачається, що відповідач ОСОБА_1 належним чином, у відповідності до вимог ст. ст. 74-76 Цивільного процесуального кодексу України, був повідомлений судом про день, час та місце розгляду справи.

Крім того, обґрунтовуючи заявлені вимоги заявник ОСОБА_1 посилається на те, що матеріали справи не містять доказів видачі кредитних коштів, відомостей про отримання ним кредиту, досудове стягнення заборгованості можливе лише після спливу 60 днів з моменту одержання ним вимоги-попередження, в той час як матеріали справи не містили доказів направлення позивачем вказаної вимоги-попередження. Також, в поданій позивачем заяві про збільшення розміру позовних вимог, позивач посилається на інші договори, у зв'язку з чим розрахунок заборгованості наданий позивачем містить ряд неузгодженостей, що призвели до неправильного обчислення розміру заборгованості за кредитними договорами. Крім того, позивач під час укладення кредитних догорів не повідомив його, в порушення вимог п.п. 3.8. "Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту", затверджених Постановою НБУ від 10 травня 2007 року № 168, про те, що саме споживач несе всі валютні ризики. Також, у додатках № 1 до кредитних договорів не наведено вартості супутніх послуг, в додатках № 2 до кредитних договорів міститься розпис сукупної вартості кредиту для споживача лише в грошовому виразі. Водночас, розпис сукупної вартості кредиту для споживача у процентному значенні відсутній. Крім того, законодавцем не визначено, що позичальник має сплачувати крім процентів - додаткові оплати за ініціювання кредиту, при цьому законодавцем заборонено вводити в оману: пропонувати з метою реалізації однієї продукції до реалізації іншої. Натомість вимога здійснити плату за ініціювання кредиту є діями банку, які пропонувалися як послуга для реалізації йому іншої послуги - надання кредиту. Також, позивачем ціну кредиту визначено не належним чином, не у чіткий, зрозумілий спосіб, а саме спосіб розрахунку процентів.

В той же час, викладені заявником обставини є по суті запереченнями щодо позовних вимог ПАТ "Універсал Банк" про стягнення з нього заборгованості, що мали б бути викладені в судових засіданнях для всебічного, повного розгляду спору, беручи до уваги факт неодноразової присутності у судових засіданнях представника заявника ОСОБА_1

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку що доказів, які мають істотне значення для правильного вирішення справи та які не були враховані судом під час прийняття рішення у справі, заявником у заяві не наведено та доказів, які мають істотне значення не додано.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що заява відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 20 серпня 2013 року у цивільній справі за позовом: Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 74, 76, 77, 210, 228-232 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 20 серпня 2013 року у цивільній справі за позовом: Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - відмовити.

Роз'яснити заявнику, що заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Суддя: