АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/257/15-ц Номер провадження 22-ц/786/3519/15Головуючий у 1-й інстанції Предоляк О. С. Доповідач ап. інст. Чумак О. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого-судді: Чумак О.В.,

суддів: Бутенко С.Б., Карнауха П.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3

Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25 березня 2015 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до Державної казначейської служби України, Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів дізнання та суду.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача Апеляційного суду Полтавської області Чумак О.В.,-

в с т а н о в и л а :

У січні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом, після уточнення, просив ухвалити рішення, яким стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на його користь завдану йому діями органу дізнання та суду моральну (немайнову) шкоду в сумі 5 000 грн. 00 коп., за надання юридичної допомоги 2 633 грн. 44 коп., понесені судові витрати в сумі 1218 грн.

Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що в зв'язку з незаконним притягненням до адміністративної відповідальності за проступок, який позивач не вчиняв, йому було завдано моральну шкоду.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25 березня 2015 року відмовлено в задоволенні позову.

Представник позивача ОСОБА_3 в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що висновки суду першої інстанції суперечать встановленим обставинам по справі, які не підлягають додатковому доказуванню.

Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 24 квітня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто із державного бюджету України шляхом списання з відповідного казначейського рахунку Державної казначейської служби України, на користь ОСОБА_2 1 тис. грн. моральної шкоди, а також 243, 60 грн. витрат на правову допомогу. Судові витрати віднесено за рахунок держави.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 вересня 2015 року замінено відповідача Кременчуцьку ОДПІ ГУ Міндоходів у Полтавській області її правонаступником Кременчуцькою об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області .

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 вересня 2015 року рішення Апеляційного суду Полтавської області від 24 квітня 2015 року скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Згідно ч. 4 ст. 338 ЦПК України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

У відповідності з ч.3 ст. 10, ч.1ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частиною 4 статті 60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з'ясованих обставин.

Згідно п. 1 ч.1 ст.307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити нову ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що у період з 14 березня по 27 березня 2014 року Кременчуцькою ОДПІ проведена документальна планова перевірка ВБКП «Рассвет» з питань дотримання вимог податкового законодавства. За результатами перевірки працівниками Кременчуцької ОДПІ складено акт від 03 квітня 2014 року, у якому відображені певні порушення податкового законодавства. На підставі цього акту 18 квітня 2014 року Кременчуцькою ОДПІ винесені три податкових повідомлення-рішення.

За результатами перевірки 22 квітня 2014 року інспектором відділу перевірок платників податків Кременчуцької ОДПІ відносно ОСОБА_2, як директора ВБКП "Рассвет", складено протокол № 163 про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.163-1 КУпАП України /а.с. 16/.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 22 травня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 07 серпня 2014 року, задоволений адміністративний позов ВБКП «Рассвет» - визнані протиправними і скасовані податкові повідомлення-рішення Кременчуцької ОДПІ від 18 квітня 2014 року /а.с. 40-45, 46-54/.

Постановою судді Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 28 липня 2014 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1 КУпАП України, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрите у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення /а.с. 18/.

Постановою Апеляційного суду Полтавської області від 03 грудня 2014 року постанову Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 28 липня 2014 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст.163-1 КУпАП скасовано, а провадження у справі закрито на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення /а.с. 14-16/.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів в повній мірі погоджується з такими висновками місцевого суду, виходячи з наступного.

Статтею 56 Конституції України встановлено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Частиною 2 ст. 1167 ЦК України визначено, що право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.

Вичерпний перелік підстав, з яким пов'язується виникнення у особи права на відшкодування шкоди, визначений Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Згідно зі ст. 38 Кримінального процесуального кодексу України, органами досудового розслідування є, зокрема, органи, що здійснюють контроль за додержанням податкового законодавства.

Відповідно до п. 41.1. ст. 41 Податкового Кодексу України, контролюючими органами є органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування єдиної державної податкової, державної митної політики в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів та реалізує державну податкову, державну митну політику, забезпечує формування та реалізацію державної політики з адміністрування єдиного внеску, забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями при застосуванні податкового та митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску (далі - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику), його території.

Отже, колегія суддів, приходить до висновку, що орган податкової служби, яким було складено протокол про адміністративне правопорушення, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 163-1 КУпАП, відносно ОСОБА_2, діяв як орган, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства, а тому, відповідно до ст. 38 КПК України, на виниклі правовідносини поширюється дія Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (далі - Закон).

Статтею 1 Закону встановлено, що підставами для відшкодування шкоди є незаконне засудження, незаконне повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконне взяття і тримання під вартою, незаконне проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконне накладення арешту на майно, незаконне відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; незаконне застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконна конфіскація майна, накладення штрафу; незаконне проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України "Про оперативно-розшукову діяльність", "Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю" та іншими актами законодавства.

Проаналізувавши зміст наведеної норми права, колегія суддів, приходить до висновку, що перелік випадків, які передбачають відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду є вичерпним.

Як вбачається з матеріалів справи, за результатами перевірки ВБКП «Рассвет» з питань дотримання вимог податкового законодавства працівниками Кременчуцької ОДПІ було складено акт від 03 квітня 2014 року, у якому відображені певні порушення податкового законодавства, на підставі якого були винесені три податкових повідомлення-рішення. За результатами перевірки 22 квітня 2014 року інспектором відділу перевірок платників податків Кременчуцької ОДПІ відносно ОСОБА_2, як директора ВБКП "Рассвет", складено протокол № 163 про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.163-1 КУпАП України. Однак, будь-яких доказів того, що до позивача було застосовано адміністративний арешт чи виправні роботи, незаконна конфіскація майна, незаконне накладення штрафу суду не надано.

Згідно до ст.ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законодавством.

Таким чином, колегія суддів, не вбачає підстав для задоволення позовних вимог позивача про відшкодування матеріальної шкоди за надання юридичної допомоги, оскільки чинним законодавством не передбачена компенсація судових витрат за рахунок держави з підстав скасування судом вищої інстанції постанови суду про притягнення до адміністративної відповідальності.

Так само, колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду про відсутність підстав для відшкодування моральної шкоди, з огляду на наступне.

У відповідності до вимог ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», спори про відшкодування заподіяної фізичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема, коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень.

Однак, як вбачається, зі змісту ст. 3 Закону, відшкодування моральної шкоди завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду передбачено лише у випадку наявності підстав визначених статтею 1 вказаного Закону.

Ураховуючи ту обставину, що суд прийшов до висновку про відсутність, визначених Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», підстав для відшкодування заявленої позивачем матеріальної шкоди, то так само не підлягають задоволенню вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди.

Також, колегія суддів, вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці, зокрема, у рішеннях від 25.10.1993 року у справі «Гольм проти Швеції»; від 29.11.1996 у справі «Саундерс проти Сполученого Королівства», від 13 липня 2006 року у справі «Сілін проти України», від 15 травня 2008 року «Надточій проти України», висловлює позицію, що висновок про порушення прав є само по собі справедливою сатисфакцією за будь-яку моральну шкоду.

За таких обставин, враховуючи наведене, колегія суддів не знаходить підстав для скасування рішення місцевого суду, вважаючи його законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 303, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25 березня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: (підпис) О.В.Чумак

Судді: (підпис) С.Б.Бутенко

(підпис) П.М.Карнаух

Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області О.В.Чумак