Справа № 2-2609/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2015 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Калініченко О.Б.

при секретарі - Іоновій Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4, про визнання майна (квартири) спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності в порядку спадкування,-

В С Т А Н О В И В :

Представники позивачів 07.11.2014 року звернулися із позовом, в якому просили визнати квартиру АДРЕСА_1, спільною власністю подружжя - померлого батька позивачок ОСОБА_5 та відповідачки ОСОБА_3 в рівних долях.

Крім того, в порядку спадкування за законом просили визнати за кожною із позивачок та відповідачкою ОСОБА_3 право власності по 1/3 частки від 1/2 частини вищезазначеної квартири.

Свої вимоги позивачки мотивували тим, ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_5, який був батьком позивачок. Ще за його життя - 18.02.1999 року ним разом із його дружиною - відповідачкою ОСОБА_3 за спільні кошти подружжя була придбана двокімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_1.

Проте, оскільки право власності на спірну квартиру було зареєстровано тільки на відповідачку, тому відповідно частка померлого батька в квартирі не ввійшла до складу спадкового майна і оформити спадкові права у нотаріальному порядку позивачки не можуть.

05.10.2015 року позивачки надали заяву про редакційне уточнення позовних вимог в частині визначення (встановлення) частки майна (квартири), розташованої за адресою: АДРЕСА_2, належної померлому ОСОБА_5 на праві спільної сумісної власності подружжя, яка становить ?.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_2 та представник позивачки ОСОБА_1 позовні вимоги підтримали у повному обсязі та з наведених у позовній заяві обставин просили їх задовольнити.

Відповідачка та третя особа в судове засідання не з'явились, про розгляд справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Суд, заслухавши пояснення сторони позивачів, дослідивши матеріали, справи приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_5, який був батьком позивачок, помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1, виданим повторно Відділом реєстрації смерті у м. Києві 21.03.2014 року.

Як вбачається з відомостей з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, померлий ОСОБА_5 з 10.01.1998 року перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою ОСОБА_3

Положеннями ст. 22 Кодексу про шлюб та сім'ю України, який був чинний до 01.01.2004 року, тобто на час перебування померлого ОСОБА_5 та відповідачки у шлюбі і ймовірного придбання ними спірної квартири, визначено, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Спільною сумісною власністю подружжя стає майно, набуте подружжям під час шлюбу, незалежно від того, хто учинив акт придбання майна, один з подружжя або внаслідок їх сумісних дій.

Згідно зі ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України висновки суду не можуть ґрунтуватися на припущеннях, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Норми ст.ст. 57, 59 ЦПК України передбачають, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. При цьому обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування.

Відповідно до роз'яснень, які містяться постанові Пленуму Верховного суду «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18.12.2009 року передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин.

Разом з тим, позивачками та їх представником не викладено обставин як правових підстав та не надано належних доказів з приводу придбання їх померлим батьком за час перебування у шлюбі з відповідачкою та реєстрації на праві власності за останньою спірної квартири.

Натомість, згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно на час звернення позивачок до суду з даним позовом та розгляду справи судом власником квартири АДРЕСА_3 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 14.10.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Деделюк С.Ю., є третя особа ОСОБА_4

Проте, в ході розгляду справи з боку позивачів жодних клопотань стосовно витребування правовстановлюючих документів на квартиру, право власності на яку є предметом даного розгляду, або інформації щодо її власників та часу набуття ними права власності на спірну квартиру до її придбання ОСОБА_4, не надходило та доказів цьому не було надано.

Між тим, суд самостійно не може вийти за межі позовних вимог та їх обґрунтування і в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу позову та формувати засоби доказування, обов'язок доведення яких покладений виключно на сторони, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визначення частки спірної квартири, належної померлому на праві спільної сумісної власності подружжя, яка становить ?, є необґрунтованими.

Щодо відносини спадкування, то вони регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. Однак у разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Тому слід зазначити, що відповідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті ст. 1218 ЦК України.

При цьому, навіть якщо прийняти до уваги презумпцію права спільної часткової власності подружжя, то з урахуванням часу звернення позивачів щодо прийняття спадщини шляхом визнання права власності на належну кожному з них частину майна, яке, як встановлено вище, не збереглось, вони за аналогією з ч.1 ст.1280 ЦК, яка може бути застосована і до цього випадку, могли в порядку перерозподілу спадщини вимагати лише сплати грошової компенсації їх часток у реалізованому майні.

Так, у ст.1280 ЦК сформульована лише одна підстава перерозподілу спадщини - прийняття її іншими спадкоємцями. Однак аналіз судової практики свідчить, що ст. 1280 ЦК слід застосовувати із розширювальним тлумаченням.

Зокрема, Верховним Судом України в ухвалі колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 16.06.2010 року (справа № 6-2805св10) зроблено висновок, що спадщина підлягає перерозподілу не тільки у випадку, коли після спливу строку для прийняття спадщини і після розподілу її між спадкоємцями спадщину прийняли інші спадкоємці в порядку, передбаченому частинами другою і третьою ст. 1272 ЦК, а й тоді, коли виявиться спадкоємець, який вважається таким, що прийняв спадщину в силу ч.3, ч.4 ст.1268 ЦК.

Таким чином, обираючи певний спосіб перерозподілу спадщини, слід виходити з того, що передання «новому» спадкоємцю майна можливе лише тоді, коли це майно збереглося у спадкоємців, які отримали його, не спожите та не відчужене ними. Якщо ж спадкоємці вже розпорядилися отриманим ними майном і воно перейшло до інших осіб на підставі правочинів чи з інших підстав, слід вести мову лише про сплату грошової компенсації.

Крім того, перерозподілу підлягає лише спадкове майно, права і обов'язки щодо якого входили до складу спадщини (ст. 1218 ЦК). На вказане обґрунтовано звертається увага у постанові Верхового Суду України від 06.06.2012 року (справа № 6-64ц12), у якій міститься вказівка, що у справах про перерозподіл спадкового майна суд повинен чітко встановити обсяг спадкової маси, чітко визначити майно, яке до неї входить.

Враховуючи те, що позивачки не вказали про наявність у померлого іншого майна, а також доказів належності подружжю спірної квартири на праві спільної сумісної власності не надали, спірне майно на даний час є відчуженим, то позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. 22 Кодексу про шлюб та сім'ю, ст.ст. 1216,1218,1268 ч.3, 1280 ЦК України, ст.ст.3-4, 10-11, 33, 57-61, 169, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4, про визнання майна (квартири) спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності в порядку спадкування відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: