Справа № 192/1649/15-ц
Провадження № 2-о/192/56/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" листопада 2015 р. СОЛОНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - судді Щербини Н. О.,

за участі секретаря судового засідання Первішко Н. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Солоне цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересовані особи: реєстраційна служба районного управляння юстиції в Солонянському районі Дніпропетровської області, товариство з обмеженою відповідальністю «Абріс» про встановлення факту належності правовстановлюючих документів,

В С Т А Н О В И В :

Заявниця звернулась до суду із заявою про встановлення факту належності реєстраційного посвідчення та технічного паспорту на квартиру № 42, яка знаходиться за адресою: смт Солоне, вул. Шевченко, буд. 20 Солонянського району Дніпропетровської області.

На обґрунтування заяви посилається на те, що під час звернення до реєстраційної служби районного управління юстиції Солонянського району їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право особистої власності на квартиру № 42, по вул. Шевченко, буд. 20 в смт Солоне Солонянського району Дніпропетровської області у звязку з допущеною помилково в технічному паспорті на квартиру та реєстраційному посвідченні де її імя помилково зазначено як «Алла» замість вірного «Ганна».

Заявниця вважає, що помилка була допущена працівниками Солонянської райдержадміністрації при виписці реєстраційного посвідчення виданого 27 січня 1993 року за реєстровим № 130, оскільки її імя згідно паспорту та свідоцтва про народження є «Ганна», а не «Алла».

Враховуючи ті обставини, що встановлення факту належності реєстраційного посвідчення про право власності та технічного паспорту на квартиру породжує для заявниці юридичні наслідки - можливість реєстрації її права власності на нерухоме майно, то ОСОБА_1 змушена звернутися до суду із даною заявою та з посиланням на п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України просить суд встановити факт належності їй реєстраційного посвідчення та технічного паспорту на квартиру № 42, яка знаходиться за адресою: смт Солоне, вул. Шевченко, буд. 20 Солонянського району Дніпропетровської області, які видані на імя ОСОБА_2.

Заявниця ОСОБА_1 в судовому засіданні 20 жовтня 2015 року подану заяву підтримала та пояснила суду, що з народження її мати бажала назвати її «Алла», проте оскільки мати заявниці мала дуже поганий зір, то під час реєстрації народження заявниці в органах РАЦС допустили помилку та записали імя дитини як «Ганна», що зясувалося тільки під час навчання в першому класі. Оскільки з часу народження родина, сусіди, знайомі називали заявницю саме «Алла», а в документах її імя значилося як «Ганна», то мабуть саме тому і відбулася помилка при видачі на її імя реєстраційного посвідчення де її імя помилково записано як «Алла», оскільки саме під таким іменем її знають все життя, хоча по документам вона «Ганна».

Заявниця пояснила суду, що квартиру АДРЕСА_1 вона отримала як член ЖБК в 1985 році, а пайові внески виплатила в повному обсязі приблизно в 1987 році про що отримувала відповідну довідку. Встановлення факту належності реєстраційного посвідчення та технічного паспорту необхідно заявниці для укладання договору на поставку газу для чого необхідно надати документи про право власності, в яких на даний час її імя записано невірно.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні 20 жовтня 2015 року пояснила суду, що знає заявницю з 1965 року, оскільки з цього часу проживали в одному селі Кашкаровка та свідку відомо, що заявницю завжди називали «Алла». Також свідку відомо що в 1985 році ОСОБА_1 купила кооперативну квартиру та в документах є помилки щодо зазначення імені заявниці, оскільки все село знає, що вона «Алла», а не «Анна».

В судове засідання 16 листопада 2015 року заявниця ОСОБА_1. яка про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином (а.с.56) не зявилася, надавши до суду заяву, згідно якої просила здійснювати розгляд справи за її відсутності (а.с.62).

Представник заінтересованої особи реєстраційна служба районного управління юстиції в Солонянському районі Дніпропетровської області, який про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.61 на звороті) в судове засідання 16 листопада 2015 року не зявився, причини неявки суду не повідомив.

Представник заінтересованої особи ТОВ «Абріс», який про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.57) в судове засідання 16 листопада 2015 року не зявився, згідно поданої заяви просили здійснювати розгляд справи за відсутності їхнього представника (а.с.60).

На підставі ст.197 ч.2 ЦПК України справа розглянута у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами.

Суд, вислухавши заявницю та свідка, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст.ст.10,11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків встановлених цим законом.

Відповідно до ст. 234 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом ЦПК України) в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових прав.

Згідно із роз'ясненнями,викладеними у постанові Пленуму ВСУ № 5 від 31.03.1995 року, при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ст.256 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по-батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по-батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Згідно зі ст.256 ЦПК України у судовому порядку може бути встановлений факт належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя та по батькові якої, не збігаються з прізвищем, ім`ям та по батькові, зазначеним у свідоцтві про народження або у паспорті, якщо від встановлення цього факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Судом встановлено, що згідно паспорта громадянина України прізвище, імя та по батькові заявника українською мовою зазначено як «Валуй Ганна Миколаївна», яка народилась 25 березня 1950 року в сел. Кашкаровка Солонянського району Дніпропетровської області (а.с.5), а відповідно п.1 ч.1 ст.13 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» №5492-У1 від 20 листопада 2012 року та Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року N 2503-XII паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу власника та підтверджує громадянство України.

Згідно свідоцтва про народження серії ЯЯ №443488, виданого Миропільською сільською радою Сталінського району Дніпропетровської області від 07 квітня 1950 року та актового запису про народження № 6 25 березня 1950 року народилася ОСОБА_4» - російською мовою (а.с.6,24), яка 01 червня 1968 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 та змінила прізвище з «Акостёлова» на «Валуй» (а.с.29).

Судом встановлено, що 27 січня 1993 року за реєстровим № 130 ТОВ «Абрис» на підставі розпорядження представника Президента України по Солонянському району № 525 від 02 грудня 1992 року (а.с.26-27) було видано реєстраційне посвідчення на квартиру АДРЕСА_2 на імя «Валуй Аллы Николаевны» ( російською мовою) (а.с.10, 46).

Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах місткого типу Української РСР, затвердженою наказом Міністерства комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року, як втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу № 56 від 13 грудня 1995 року, передбачено, що реєстрація права власності проводиться на підставі документів, що встановлюють право власності, якими відповідно до Додатку №1, зокрема є свідоцтва про право власності на будинки (домоволодіння), які видані виконкомами місцевих Рад депутатів трудящих або органами комунального господарства на підставі рішень виконкомів.

Пунктами 13 та 23 вказаної Інструкції передбачено, що БТІ на підставі зібраних матеріалів а також матеріалів, поданих заявником, складає мотивований висновок про те, чи належить будівля заявнику, і подає його виконкому місцевої Ради депутатів трудящих, який виносить відповідне рішення. Після винесення виконкомом рішення про оформлення права власності на будинок або домоволодіння, органи комунального господарства, а де їх немає - виконком місцевої Ради депутатів трудящих видає власникові свідоцтво про право особистої власності на будинок за встановленою формою (додаток N 2 та 2-а). При винесенні виконкомом рішення про оформлення права власності на будинок або домоволодіння, що належить місцевій Раді депутатів трудящих, державній, кооперативній або громадській установі, підприємству чи організації, бюро технічної інвентаризації, на підставі цього рішення, провадить реєстрацію будинку або домоволодіння та видає реєстраційне посвідчення (додаток N 3 та 3-а). Якщо на документі про право особистої власності на будинок немає місця для реєстраційного напису, то власникові надається реєстраційне посвідчення, яке є невідємною частиною правовстановлюючого документу.

Згідно розпорядження представника Президента України по Солонянському району № 525 від 02 грудня 1992 року (а.с.26-27) «Про визнання права власності на жилий будинок» на підставі постанови Ради міністрів України № 380 від 17 липня 1985 року «Про порядок проведення реєстрації житлового фонду» та наданих документів Солонянського БТІ було вирішено визнати право власності на жилий будинок № 20 по вул. Шевченко за ЖБК № 1.

Судом встановлено, що відповідно до документів, наданих до інвентарної справи №13959/42 на квартиру АДРЕСА_3 А. М. позику по ЖБК-1 повністю погасила, заборгованості не має (а.с.44), а право власності за ОСОБА_2 зареєстровано на підставі реєстраційного посвідчення, яке видане на підставі розпорядження представника Президента по Солонянському району (а.с.50).

Відповідно до архівної довідки архівного відділу Солонянської райдержадміністрації Дніпропетровської області від 05 листопада 2015 року № 69 по документах архівного фонду в книгах розпоряджень представника Президента додатки до розпорядження №525 від 02 грудня 1992 року відсутні (а.с.59).

Судом встановлено, що у реєстраційному посвідченні, виданому 27 січня 1993 року не вірно вказано імя власниці квартири АДРЕСА_4 ОСОБА_6 (російською мовою) замість вірного «Валуй Ганна Миколаївна», оскільки відповідно до копій свідоцтва про народження, про укладання шлюбу та паспорту громадянина України, імя заявниці зазначене як «Ганна», а можливість внесення змін до реєстраційного посвідчення втрачена у звязку з ліквідацією ЖБК № 1.

З огляду на викладене, проаналізувавши надані заявницею докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про належність заявниці правовстановлюючого документу реєстраційного посвідчення, виданого 27 січня 1993 року, яке записано в реєстрову книгу № 11 за реєстровим № 130.

В той же час суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви в частині встановлення факту належності заявниці технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_4 враховуючи наступне.

Відповідно до реєстраційного посвідчення, виданого 27 січня 1993 року Солонянським підприємством по технічній інвентаризації «АБРИС» 20 січня 1993 року було видано технічний паспорт на вказану квартиру, власником якої зазначено ОСОБА_2 (а.с.9,47).

Відповідно до ст. 256 ЦПК України, суд встановлює юридичні факти, від яких залежить виникнення майнових або інших прав громадян.

При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що технічний паспорт на квартиру не є правовстановлюючим документом, оскільки являє собою технічну документацію, в якій зазначаються технічні характеристики відповідного нерухомого майна, з огляду на що у даному випадку встановлення факту належності технічного паспорту не потягне за собою ніяких юридичних наслідків для заявниці.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 234,235,256 ЦПК України, суд ,

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1, заінтересовані особи: реєстраційна служба районного управляння юстиції в Солонянському районі Дніпропетровської області, товариство з обмеженою відповідальністю «Абріс» про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, - задовольнити частково.

Встановити факт належності ОСОБА_1 реєстраційного посвідчення на квартиру АДРЕСА_5, виданого товариством з обмеженою відповідальністю «Абрис» на підставі розпорядження представника Президента України по Солонянському району № 525 від 02 грудня 1992 року та записаного в реєстрову книгу № 11 за реєстровим № 130 від 27 січня 1993 року, на імя «Валуй Аллы Николаевны» (російською мовою).

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту належності технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_5, - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області через районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складений 17 листопада 2015 року.

Головуючий: суддя Н. О. Щербина