АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Справа № 2/2218/5240/11
Провадження № 22-ц/792/2174/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого-судді Ярмолюка О.І.,

суддів Власенка О.В., Юзюка О.М.,

при секретарі Шевчук Ю.Г.,

з участю прокурора Параскевича О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Першого заступника прокурора Хмельницької області в інтересах держави в особі Хмельницької обласної ради до виконавчого комітету Хмельницької міської ради, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, Хмельницького міськрайонного управління юстиції в особі реєстраційної служби про скасування рішення про надання жилого приміщення, визнання ордера на жиле приміщення недійсним і скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 березня 2013 року,

встановила:

У липні 2011 року Перший заступник прокурора Хмельницької області (далі - Прокурор) звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Хмельницької обласної ради (далі - Облрада) до виконавчого комітету Хмельницької міської ради (далі - Міськвиконком), ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, Хмельницького бюро технічної інвентаризації про скасування рішення про надання жилого приміщення, визнання ордера на жиле приміщення недійсним і скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Прокурор зазначив, що нежитлове приміщення по АДРЕСА_1, відносилось до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Хмельницької області. Розпорядженням голови Облради від 29 липня 2010 року № 67-о, яке на даний час скасовано за протестом прокурора, це приміщення було закріплено на праві господарського відання за Хмельницьким обласним підприємством «Облпаливо» (далі - ХОП «Облпаливо»), після чого підприємство здійснило його незаконну реконструкцію у трикімнатну квартиру. На підставі сфальсифікованого рішення зборів адміністрації та працівників трудового колективу ХОП «Облпаливо» від 15 жовтня 2010 року, затвердженого рішенням Міськвиконкому від 28 жовтня 2010 року № 1362, квартира АДРЕСА_1, була надана генеральному директору підприємства ОСОБА_1 на сім'ю з трьох осіб. 2 листопада 2010 року Міськвиконком видав відповідачам ордер на жиле приміщення серії ХМН № 000929, а в подальшому ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 незаконно приватизували вказану квартиру та зареєстрували своє право власності на неї.

За таких обставин Прокурор просив суд: скасувати рішення Міськвиконкому від 28 жовтня 2010 року № 1362 в частині затвердження рішення сборів адміністрації та працівників трудового колективу ХОП «Облпаливо» від 15 жовтня 2010 року про надання житла ОСОБА_1; визнати ордер на жиле приміщення серії ХМН № 000929 від 2 листопада 2010 року для вселення ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 у квартиру АДРЕСА_1, недійсним; зобов'язати Хмельницьке бюро технічної інвентаризації скасувати реєстрацію права власності ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на вказану квартиру.

В порядку заміни неналежного відповідача суд замість Хмельницького бюро технічної експлуатації залучив до участі у справі Хмельницьке міськрайонне управління юстиції в особі його реєстраційної служби.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 березня 2013 року позов задоволено та вирішено питання про розподіл судових витрат.

Суд керувався тим, що ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 незаконно набули права на житлове приміщення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в позові посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування судом норм матеріального і процесуального права.

Заперечуючи проти апеляційної скарги, прокурор зазначив, що рішення суду є законним та обґрунтованим, а тому відсутні підстави для його скасування.

Представники Облради, Міськвиконкому, Хмельницького міськрайонного управління юстиції та відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, які в установленому порядку оповіщені про час і місце судового засідання, до суду не з'явилися.

Заслухавши учасника процесу та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом вірно з'ясовані фактичні обставини справи та дана їм належна оцінка, а його висновки підтверджуються матеріалами справи і ґрунтуються на нормах діючого законодавства.

Встановлено, що розпорядженням голови Облради від 29 липня 2010 року № 67-о за ХОП «Облпаливо» закріплено на праві господарського відання нежитлове приміщення по АДРЕСА_1, яке перебувало у спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст Хмельницької області.

В подальшому ХОП «Облпаливо» здійснило реконструкцію цього нежитлового приміщення у трикімнатну квартиру.

Рішенням Міськвиконкому від 28 жовтня 2010 року № 1362 затверджено рішення зборів адміністрації та працівників трудового колективу ХОП «Облпаливо» від 15 жовтня 2010 року про надання житла генеральному директору підприємства ОСОБА_1 на сім'ю в складі трьох осіб, у тому числі він, дружина ОСОБА_2, син ОСОБА_3

На підставі цього рішення 2 листопада 2010 року Міськвиконком видав ОСОБА_1 ордер серії ХМН № 000929 на квартиру АДРЕСА_1.

Розпорядженням голови Облради від 11 листопада 2010 року № 127-о вказану квартиру передано у власність ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 у порядку приватизації державного житлового фонду.

12 листопада 2010 року ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 зареєстрували право спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_1, в рівних частках за кожним та одержали відповідне свідоцтво про право власності на нерухоме майно.

Розпорядженнями голови Облради від 14 квітня 2011 року № 76-о і № 77-о за протестами прокурора Хмельницької області скасовано розпорядження голови Обради від 29 липня 2010 року № 67-о «Про закріплення майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Хмельницької області за Хмельницьким обласним підприємством по заготівлях і постачанню палива населенню, комунально-побутовим підприємствам і установам «Облпаливо» і розпорядження від 11 листопада 2010 року № 127-о «Про приватизацію квартири громадянином ОСОБА_1.».

Зазначені обставини підтверджуються наявними у справі письмовими доказами.

Статтею 52 ЖК Української РСР встановлено, що жилі приміщення в будинках відомчого житлового фонду надаються громадянам за спільним рішенням адміністрації і профспілкового комітету підприємства, установи, організації, затвердженим виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів, а у випадках, передбачених Радою Міністрів СРСР, - за спільним рішенням адміністрації і профспілкового комітету з наступним повідомленням виконавчому комітетові відповідної Ради народних депутатів про надання жилих приміщень для заселення.

Згідно з ч. 1 ст. 58 ЖК Української РСР на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.

В силу ч. 1 ст. 59 ЖК Української РСР ордер на жиле приміщення може бути визнано недійсним у судовому порядку у випадках подання громадянами не відповідаючих дійсності відомостей про потребу в поліпшенні житлових умов, порушення прав інших громадян або організацій на зазначене в ордері жиле приміщення, неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про надання жилого приміщення, а також в інших випадках порушення порядку і умов надання жилих приміщень.

Як передбачено п. 10 розділу V «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні», майно, передане до комунальної власності областей і районів, а також набуте на інших законних підставах, є спільною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст, управління яким відповідно до Конституції України здійснюють районні і обласні ради або уповноважені ними органи. Відчуження зазначеного майна здійснюється лише за рішенням власника або уповноваженого ним органу.

З положень ч.ч. 1, 3 ст. 8 Закону України від 19 червня 1992 року № 2482-ХІІ «Про приватизацію державного житлового фонду» (в редакції на час виникнення спірних відносин) убачається, що приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків), кімнат у гуртожитках у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.

Досліджені у справі докази вказують на те, що збори адміністрації та працівників трудового колективу ХОП «Облпаливо», на яких вирішувалося питання про надання житла генеральному директору підприємства ОСОБА_1, не проводились, а протокол цих зборів від 15 жовтня 2010 року був сфальсифікований заступником генерального директора ХОП «Облпаливо» ОСОБА_4

У зв'язку з цим, суд першої інстанції правомірно виходив з того, що рішення Міськвиконкому від 28 жовтня 2010 року № 1362 про надання житла сім'ї ОСОБА_1 не відповідає вимогам закону та підлягає скасуванню, а оскільки мало місце порушення порядку надання останньому жилого приміщення, то виданий ОСОБА_1 ордер на вселення у квартиру слід визнати недійсним у судовому порядку.

На даний час відсутнє рішення відповідного органу приватизації про передачу житлового приміщення у власність ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, отже приватизація квартири АДРЕСА_1, суперечить нормам чинного законодавства, внаслідок чого має бути скасована реєстрація права власності останніх на спірне житло.

Твердження ОСОБА_1, що судом неповно з'ясовані обставин справи, не відповідають дійсності.

Посилання ОСОБА_1 на законність розпоряджень голови Обради від 29 липня 2010 року № 67-о та від 11 листопада 2010 року № 127-о не впливають на вирішення спору, оскільки ці розпорядження скасовані самим головою Облради та є нечинними, а ОСОБА_1 не оскаржує рішення про їх скасування.

Також не заслуговують на увагу доводи ОСОБА_1 щодо недотримання судом практики Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

За обставинами справи «Стретч проти Об'єднаного Королівства Великобританії і Північної Ірландії», на рішення Європейського Суду з прав людини від 24 червня 2003 року у якій послався ОСОБА_5, 27 листопада 1969 року заявник уклав з муніципалітетом міста Дорчестер договір оренди земельної ділянки для промислової забудови строком на 22 роки. За умовами цього договору він за власні кошти побудував шість будівель для легкої промисловості, які здав у суборенду. Договір оренди надавав заявникові право на його пролонгацію ще на 21 рік. 4 жовтня 1990 року він повідомив муніципалітет про намір продовжити договір оренди, при цьому заявник погодився на збільшення орендної плати. Однак, муніципалітет відмовився від пролонгації договору посилаючись на те, що, погоджуючись на цю умову договору, він перевищив свої повноваження.

Застосовуючи положення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини до цієї справи ЄСПЛ вказав на таке. Заявник погодився з умовами договору оренди з огляду на те, що надалі він зможе продовжити строк його дії, і жодна із сторін не знала, що існувала якась юридична перешкода цієї умови. У ситуації, яка склалася, заявник мав право, принаймні, очікувати на законних підставах, що він зможе продовжити термін дії договору, і таке очікування можна вважати, в цілях застосування положень статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, складовою частиною його права власності, наданого йому за договором оренди.

Вирішуючи питання про те, чи був дотриманий сторонами справедливий баланс між інтересами суспільства та правами заявника ЄСПЛ відзначив, що місцева влада отримала узгоджену з заявником орендну плату і не стояло питання про те, що дії органу влади були спрямовані проти інтересів суспільства чи що порушувалися інтереси якоїсь третьої сторони, або що продовження терміну оренди могло бути всупереч з якою-небудь передбаченою законом функцією органу влади. Оскільки сама місцева влада при укладенні договору вважала, що вона має право продовжити термін його дії, то заявник міг на розумних підставах сподіватися на виконання цих умов. Він не тільки мав право законного очікування отримання майбутніх доходів від зроблених ним капіталовкладень, але можливість продовження терміну дії договору оренди була важливим елементом його підприємницької діяльності з огляду на зобов'язання, взяті ним на себе у зв'язку з експлуатацією побудованих будівель, і взагалі періоду часу, що скоротився, за який він міг розраховувати на відшкодування своїх витрат.

За таких обставин ЄСПЛ виніс рішення на користь заявника.

Натомість, обставини, що мають значення для справи, яка розглядається, є істотно відмінними.

Не спростовують висновків суду першої інстанції й інші доводи апеляційної скарги.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 березня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: /підпис/ Судді: /підписи/

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду О.І. Ярмолюк

Головуючий у першій інстанції - Порозова І.Ю. Категорія 43

Доповідач - Ярмолюк О.І.