Провадження № 2/752/4984/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
02 листопада 2015 року Голосіївський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді - Мирошничсенко О.В.
за участю секретаря - Криган Л.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1, який діє у власних інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Фітнес Україна», фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, про захист прав споживача та стягнення грошових коштів,-
У липні 2015 року позивачі звернулись до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до «Глобал Фітнес Україна» та ФОП ОСОБА_4, в якому просили стягнути з відповідачів в солідарному порядку на користь кожного з них кошти згідно договору про надання спортивних послуг від 27.11.2013 року № РСС/ПЛ 000102 у сумі 2 900 грн. та від 27.11.2013 року № ПЛ/ЗД 000004 у сумі 1 500 грн. відповідно.
В обґрунтування заявлених вимог вказали на те, що 27.11.2015 року між ним та ТОВ «Глобал Фітнес Україна» в особі директора ОСОБА_5, який діяв на підставі статуту та ліцензійного договору (франчайзинг) № 11 від 18 жовтня 2013 року у ТОВ «СПОРТЛЕНД ГРУП» та ФОП ОСОБА_4, що діяв на підставі виписки з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та за договором-доручення № 11/1 від 31 грудня 2013 року, укладено договори про надання спортивних послуг № РСС/ПЛ 000102 від 27.11.2013 року та ПЛ/ЗД 000004 від 27.11.2015 року. Категорія клубної картки «Platinum+ басейн», відповідно до п. п. 1.1., 1.4. яких ТОВ «Глобал Фітнес Україна» як виконавець зобов'язувався надати кожному з них як клієнтам комплекс фізкультурно-спортивних послуг, зокрема, з користування басейном, в фізкультурно-оздоровчому комплексі «СпортЛенд», розташованому на Дніпровській Набережній, 14 в м. Києві, а вони, в свою чергу, зобов'язувались оплатити дані послуги та дотримуватись всіх умов даних договорів та додатків до них.
У відповідності до умов договору № РСС/ПЛ 000102 від 27.11.2013 року та умов договору № ПЛ/ЗД 000004 від 27.11.2013 року послуги були ними оплачені ФОП ОСОБА_4 в повному обсязі, а саме: 2 900,00 грн. та 1 500,00 грн. відповідно.
Згідно з п. 5.4.1. договорів клуб зобов'язувався забезпечити послугами в обсягах та в строки відповідно до умов останніх. Строк дії клубної карти - один рік. Під час купівлі абонементу працівники відділу продажу запевнили, що клуб з басейном відкриється не пізніше кінця першого кварталу 2014 року, що також гарантувала реклама клубу, проте, і до цього часу клуб не розпочав надавати передбачені договорами послуги.
Враховуючи те, що відповідачами не виконано в добровільному порядку вимоги та умови укладених договорів, посилаючись на ст. ст. 203, 216, 526, 530, 599, 610, 625, 901, 903 ЦК України, ст. ст. 1, 4, 5, 10, 18, 19, 22 Закону України «Про захист прав споживачів», просили заявлені вимоги задовольнити.
Позивачі в судове засідання не з'явились, надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. В останній також зазначили про те, що обґрунтування позову та позовні вимоги підтримують в повному обсязі, не заперечують проти розгляду справи за відсутності відповідачів та ухвалення по справі заочного рішення.
Відповідачі в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи оповіщались належним чином, заперечень проти позову суду не надали, про поважність причин неявки суд не повідомили.
За таких обставин, враховуючи думку позивачів, які не заперечували про розгляд справи в заочному порядку, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутність відповідачів та ухвалити заочне рішення.
Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Судом встановлено, що 27.11. 2015 року між ОСОБА_1, ОСОБА_6, ТОВ «Глобал Фітнес Україна» в особі директора ОСОБА_5, який діяв на підставі статуту та ліцензійного договору (франчайзинг) № 11 від 18 жовтня 2013 року у ТОВ «СПОРТЛЕНД ГРУП» та ФОП ОСОБА_3, що діяла на підставі виписки з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та за Договором-доручення № 11/1 від 31 грудня 2013 року, укладено договори про надання спортивних послуг (а.с. 6-8).
Пунктом 2.1 договору про надання спортивних послуг визначено, що вартість комплексу послуг за договором становить 2 900,00 грн. та 1 500 грн.
Відповідно до п. 3.3 договору активація клубної карти проводиться в момент першого відвідування Клубу. Періодом же активації клубної карти визначено два календарних місяці від дати купівлі або з дати відкриття клубу.
Як вбачається з товарного чеку від 27.11.2013 року на рахунок ФОП ОСОБА_3 сплачено 2 900,00 грн. та 1 500 грн. за клубну карту «Platinum» відповідно до договору (а.с. 9).
Відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач це фізична особа, яка придбає, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.
Відповідно до ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим.
Звертаючись з позовом до суду, позивачі вказали на те, що всупереч договорам про надання спортивних послуг клуб не розпочав надавати їм передбачені договорами послуги, а відкриття клубу переноситься вже безліч раз.
Тому, суд бере до уваги те, що клубні картки не були активовані, доказів зворотного в розпорядження суду не надано.
Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушення зобов'язання є його невиконанням або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ч. 3 ст.212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до ст. 60 ЦПК України обов'язок доказування покладається на сторін, які посилаються на обставини, як на підставу своїх вимог і заперечень.
Положеннями ч. 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Виходячи із принципу змагальності сторін, закріпленому у ст.10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.
Таким чином, на основі з'ясованих обставин, на які посилалась сторона позивачів як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, окрім того, враховуючи те, що стороною відповідачів заперечень надано не було, доказів зворотного в судове засідання не представлено, оцінивши належність наданих доказів, їх допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин в розрізі даного спору, суд дійшов до висновку про те, що позов підлягає задоволенню.
Враховуючи, обставину, що фізична особа-підприємець ОСОБА_3 у спірному договорі виступає довіреною особою, яка діє на підставі договору доручення №11/1 від 31.12.2013 року, не представляє інтересу клубу як виконавець, а діє в інтересах клубу щодо прийняття грошових коштів та пошуку клієнтів, а тому позовні вимоги пред'явлені до неї не підлягають задоволенню, як необґрунтовані.
Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути судовий збір, від сплати якого звільнено позивачів.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 6, 202 - 204, 207, 215, 216, 217, 236, 525, 526, 530, 610 ЦК України, ст. ст. 1, 4, 9, 11, 16, 18, 21 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. ст. 10, 57, 58, 60, 79, 84, 169, 208, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1, який діє у власних інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Фітнес Україна», фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, про захист прав споживача та стягнення грошових коштів, - задовольнити частково.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання через Голосіївський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя