Справа № 755/5629/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" квітня 2015 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

головуючої судді Антипової Л.О.

при секретарі Філімоновій Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся з суду з позовом, в якому просить стягнути 55 624,00 гривень з відповідача ОСОБА_2, які були ним сплачені після розірвання шлюбу в рахунок боргу за кредитним договором, який був укладений для придбання у спільну власність подружжя квартири АДРЕСА_1 від імені ОСОБА_2

В процесі розгляду спору позивач уточнив свої позовні вимоги та просить суд стягнути з відповідача сплачені ним кошти у розмірі 6959,09 доларів США (шість тисяч дев'ятсот п'ятдесят дев'ять дол. США 09 центів) з тих підстав, що погашення за кредитним договором здійснювалося у доларовому еквіваленті.

Свої позовні вимоги Позивач обґрунтовує тим, що після розірвання шлюбу між ним та Відповідачем тривав судовий спір про поділ майна подружжя. Під час вказаного спору Позивачем в рахунок боргу за кредитним договором, що був укладений для придбання у спільну власність подружжя квартири АДРЕСА_1 від імені ОСОБА_2, були сплачені кошти у розмірі 6959,09 дол. США.

Таким чином, за твердженням позивача, ним відповідно до ч.3 ст.528 ЦК України, задоволено вимогу кредитора без згоди боржника через небезпеку втратити право на майно боржника внаслідок звернення кредитором стягнення на це майно. А у цьому разі, як стверджує позивач, до особи що виконала обов'язок боржника переходять права кредитора у зобов'язанні і застосовуються положення статей 512-519 Цивільного кодексу України.

ОСОБА_2 на розгляду суду був поданий зустрічний позов в якому вона просить суд стягнути 118 823,00 гривень (сто вісімнадцять тисяч вісімсот двадцять три гривні 76 коп.) з ОСОБА_1, які були нею сплачені за час окремого проживання з колишнім подружжям та після розірвання шлюбу, в рахунок боргу за кредитним договором, який був укладений для придбання у спільну власність подружжя квартири АДРЕСА_1.

Під час розгляду спору позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 уточнила свої позовні вимоги та просить суд стягнути з ОСОБА_1 на її користь заборгованість у розмірі 10 051, 00 доларів США (десяти тисяч п'ятдесяти одного) долара США.

Свої вимоги ОСОБА_2 обґрунтовувала, тим що 11.07.2012 року Дніпровським районним судом м. Києва було винесено рішення у справі № 2/2604 6795/12 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участю третьої особи ПАТ КБ "Правекс-банк", про поділ майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_2, до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, яким позовні вимоги за первісним позовом та зустрічним позовами було задоволено частково, зокрема визнано за ОСОБА_1 право власності на 83/100 частки квартири АДРЕСА_1, визнано за ОСОБА_2 право власності на 17/100 частки квартири АДРЕСА_1. Цим Рішенням суду було встановлено, що питання оплати вартості квартир після розірвання шлюбу та в подальшому має вирішуватись згідно норм цивільного законодавства.

В період окремого проживання до розірвання шлюбу та після його припинення ОСОБА_2 задля уникнення збільшення розміру боргових зобов'язань перед банком, що в подальшому призвело б до втрати вказаного майна, вона сплатила грошові кошти в розмірі 10 002,00 дол. США на погашення кредиту за договором, укладеним із ПАТ КБ "Правекс-банк".

В судовому засіданні Позивач ОСОБА_1 підтримав свої позовні вимоги та просив їх задовольнити у повному обсязі, щодо задоволення зустрічного позову заперечував та просив суд відмовити у його задоволенні з підстав пропуску строку позовної давності.

Відповідач ОСОБА_2 позов ОСОБА_1 не визнала, просила суд відмовити у його задоволенні у повному обсязі. Свій позов заявлений до ОСОБА_1 просила задовольнити у повному обсязі.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд приходить до наступного.

Суд встановив, що сторони з 08.12.2001 р. по 17.12.2009 р. перебували у зареєстрованому шлюбі. Шлюб був припинений на підставі рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 17.12. 2009 року справа №2-3065-1/2009, яке набрало законної сили.

Згідно ст.61 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 17.12.2009 року в цивільній справі №2-3065-1/2009 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу встановлено, що позивач і відповідач спільне господарство не ведуть та вже два роки проживають окремо, внаслідок чого їх шлюбні відносини фактично припинилися з 2007 року.

В період шлюбу подружжям було придбано: квартиру АДРЕСА_1; квартиру АДРЕСА_3 та житловий будинок з господарськими будівлями за АДРЕСА_4

На підставі Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 11.07.2012 року в цивільній справі №2/2604 6795/12, яке набрало законної сили, був проведений поділ майна подружжя, яким позовні вимоги ОСОБА_1 за первісним позовом та позовні вимоги ОСОБА_2 (ОСОБА_2) за зустрічним позовами були задоволені частково.

Житловий будинок АДРЕСА_4 був поділений з виділенням кожному подружжю по ? частині.

Квартира АДРЕСА_3 була виділена в особисту власність ОСОБА_2 (ОСОБА_2) за рахунок частки в іншій квартирі та з врахуванням її особистих коштів у сумі 12 000,00 доларів США отриманих від продажу особистого майна - двохкімнатної квартири у м. Запоріжжі.

Квартира АДРЕСА_1 була поділена з виділенням ОСОБА_1 83/100 частки, а ОСОБА_2 17/100 частки в цій квартирі.

Суд в рішенні встановив, що квартира АДРЕСА_1 придбана за 212 260,00 грн., в тому числі оплата проводилася з залученням кредитних коштів наданих ПАТ КБ "Правекс-банк" у сумі 28 000,00 дол. США. Решту 12 000,00 доларів США, складали особисті кошти ОСОБА_2, які були отримані від продажу двохкімнатної квартири АДРЕСА_5 набутої до реєстрації шлюбу.

При здійсненні поділу майна ОСОБА_1 просив суд врахувати, що ним на користь ПАТ КБ "Правекс-банк" за особисті кошти було сплачено 6959,09 доларів США для придбання квартири АДРЕСА_1. В свою чергу, ОСОБА_2 (ОСОБА_2) просила врахувати, що нею на користь ПАТ КБ "Правекс-банк" було сплачено за особисті кошти 10 051, 00 доларів США для погашення кредиту.

Водночас, доводи сторін в цій частині не були прийняті до уваги й поділ проводився без врахування витрачених коштів на погашення кредиту, виданого ПАТ КБ "Правекс-банк".

Суд в рішенні вказав, що питання щодо оплати вартості спірної квартири після розірвання шлюбу та в подальшому у разі недосягнення між сторонами домовленості відповідно визначеного судом розміру часток їхньої власності (83/100 частки - Позивача, 17/100 частки - Відповідача) має вирішуватись згідно норм цивільного законодавства.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 02.10.2012 року рішення Дніпровського районного суду м. Києва у справі №2/2604/6795/12 було залишено без змін.

02.10.2012 р. ОСОБА_2 дізналася про порушення її майнового права. З огляду на вказані обставин, ОСОБА_2 у даній справі був поданий зустрічний позов з вимогою про стягнення коштів з ОСОБА_1, які були сплачені нею особисто по кредитному договору в межах трирічного строку позовної давності.

Розмір та порядок погашення заборгованості ОСОБА_2 перед ПАТ "Правекс-банк" по кредитному договору підтверджено довідкою ПАТ "Правекс-банк" щодо стану погашення зобов'язань за договором №6-080/04Р від 03.11.2004 р. та квитанціями наданими до суду ПАТ "Правекс-банк" в порядку витребовування доказів.

У період спільного проживання колишнього подружжя станом на кінець грудня 2007 р. на погашення заборгованості за кредитним договором № 6-080/04Р від 03.11.2004р. по тілу кредиту спільно сплачено 11 447,00 дол. США, де ? частка кожного з подружжя становить по 5 723,50 дол. США на кожного.

Особисто ОСОБА_2 після припинення спільного проживання погашено заборгованості по тілу кредиту у сумі 10 002,00 дол. США.

Особисто ОСОБА_1 погашено заборгованості по тілу кредиту у сумі 6959,09 дол. США.

Таким чином, в період спільного проживання та за рахунок особистих коштів, ОСОБА_2 у складі виплаченої заборгованості по тілу кредиту сплатила 15 774,59 дол. США, а ОСОБА_1 сплатив 12 682,59 дол. США.

За таких умов, на відміну від ОСОБА_1 його колишня дружина ОСОБА_2 зі своїх особистих коштів сплатила більше на 3092,00 дол. США на користь ПАТ "Правекс-банк" в рахунок погашення кредиту використаного на придбання квартири АДРЕСА_1

Квартира АДРЕСА_1 ділилась з застосуванням принципу рівності часток у спільній сумісній власності подружжя, що підтверджено рішенням Дніпровського районного суду м. Києва у справі №2/2604/6795/12.

В зв'язку з цим, різниця коштів у сумі 3092,00 дол. США, які витратила ОСОБА_2 на придбання цієї ж квартири не була врахована, при здійснені поділу спільного майна подружжя, як її особиста власність.

Тому, ОСОБА_1 отримав частку в квартири АДРЕСА_1, яка була оплачена в тому числі й за особисті кошти ОСОБА_2 без проведення компенсації на користь ОСОБА_2 витрачених нею особистих коштів у сумі 3092,00 дол. США на погашення кредиту ПАТ "Правекс-банк".

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст.509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ч.4 ст.65 Сімейного кодексу України, договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

У частині третій статті 510 Цивільного кодексу України визначено, що якщо кожна із сторін у зобов'язанні має одночасно і права, і обов'язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов'язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 "Про судове рішення у цивільній справі" рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати.

Враховуючи вищенаведені обставини, дослідивши всі наявні докази, вислухавши всі доводи та пояснення сторін, ст.65 Сімейного кодексу України, ст.11, ст.509, ст.510 Цивільного кодексу України, ст.ст. 10, 11, 58, 60, 61, 88, 208, 212-215, 294 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В первісному позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів - відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість у розмірі 3092 долара США, що за курсом Національного банку України станом на дату винесення рішення становить 72507,40 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 725,07 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення через Дніпровський районний суд м. Києва до Апеляційного суду м. Києва.

Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: