АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2015 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м.Києва в складі:

Головуючого - судді Поліщук Н.В.

суддів Білич І.М., Болотова Є.В.

при секретарі Горбачовій І.В.

за участю представників позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, поданою представником за довіреністю ОСОБА_1, на ухвалу Печерського районного суду м.Києва від 03 червня 2015 року у справі за заявою ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про забезпечення позову ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_8, Товариства з обмеженою відповідальністю «НВБ Фірма Добробуд» про визнання недійсним договору купівлі-продажу майнових прав,-

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2015 року ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 звернулись до суду з позовом про визнання недійсним договору купівлі-продажу майнових прав від 20 серпня 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Курило Я.О., зареєстрованого в реєстрі за №1543.

Вимоги обґрунтовують тим, що вони є власниками квартир у будинку АДРЕСА_1, а також співвласниками допоміжних приміщень будинку.

Зазначають, що у відносинах з розпорядження об»єктами спільної сумісної власності повинна бути отримана згода всіх співвласників. Проте, з Інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно їм стало відомо про передачу технічного поверху загальною площею 225,1 кв.м іншій особі без згоди співвласників.

Одночасно позивачі звернулися до суду із заявою про забезпечення позову, у якій просять до вирішення спору по суті:

1. накласти арешт на технічний поверх, що знаходиться у будинку АДРЕСА_1;

2. заборонити відповідачам, а також будь-яким іншим особам, вчиняти будь-які дії у будь-який спосіб, спрямовані на завершення робіт з реконструкції технічного поверху з переобладнанням під житло, що знаходиться по АДРЕСА_1;

3. заборонити відповідачам а також будь-яким іншим особам, вчиняти будь-які дії у будь-який спосіб, спрямовані на реєстрацію відповідачами та будь-якими особами права власності на реконструйований технічний поверх та переобладнаний під житло, що знаходиться по АДРЕСА_1;

4. заборонити відповідачам, а також будь-яким іншим особам, нотаріально посвідчувати або укладати будь-які договори щодо відчуження майнових прав на технічний поверх з переобладнанням під житло, що знаходиться по АДРЕСА_1;

5. заборонити Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у м.Києві, оформляти відповідачам документи (декларацію) про готовність реконструйованого технічного поверху та переобладнаного під житло, що знаходиться по АДРЕСА_1 до експлуатації;

6. заборонити Управлінню державної реєстрації Головного територіального управлінню юстиції у м.Києві оформляти право власності за відповідачами, видавати свідоцтво про право власності на реконструйований технічний поверх та переобладнаний під житло, що знаходиться по АДРЕСА_1, а також вчиняти будь-які дії щодо внесення змін, записів до державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна: АДРЕСА_1.

Заяву обґрунтовують тим, що у разі невжиття заходів забезпечення, про які вони просять, виконання рішення суду може бути утруднено, реконструкція приміщення може бути завершеною, чи воно може бути відчуженим.

Ухвалою Печерського районного суду м.Києва від 03 вересня 2015 року у задоволенні заяви відмовлено.

Не погодившись з постановленою ухвалою, ОСОБА_1 в інтересах позивачів подано апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу скасувати та постановити нову про задоволення заяви.

Апеляційну скаргу обґрунтовують доводами позовної заяви, доводами заяви про забезпечення позову, а також посилаються на порушення строків розгляду заяви.

В судовому засіданні представники позивачів доводи апеляційної скарги підтримали, просили її задовольнити.

Представник відповідача ТОВ «НВБ Фірма Добробут» проти доводів апеляційної скарги заперечував, посилаючись на обґрунтованість ухвали суду першої інстанції.

Інші учасники цивільного процесу в судове засідання не з»явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Колегія суддів ухвалила слухати справу за відсутності нез»явившихся осіб на підставі ст.305 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що з»явились в судове засідання, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того матеріали справи не містять даних щодо належності на праві власності сторонам по справі спірного об»єкту нерухомості, а також не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову утруднить, чи зробить неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Проте повністю погодитися з такими висновками колегія суддів не може, виходячи з наступного.

Відповідно до частин 1 та 3 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч.1 ст.152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Як роз»яснено у п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2009 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати

особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (п.4 постанови Пленуму).

Невжиття заходів забезпечення позову не повинно мати наслідком заподіяння шкоди позивачу, а вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам.

Однією з підстав задоволення заяви про забезпечення позову є спроможна вірогідність повідомлених обставин, що можуть перешкодити виконанню судового рішення.

Тобто, підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

З матеріалів справи убачається, що спір виник щодо об»єкту нерухомого майна, а саме технічного поверху площею 225,1 кв.м в будинку АДРЕСА_1.

Заява про забезпечення позову містить причини, у зв»язку із якими потрібно позов забезпечити, а також обґрунтування необхідності їх вжиття, як це передбачено ст.151 ЦПК України.

Зокрема, в заяві зазначено, що в разі проведення переобладнання, відчуження майна при позитивному вирішенні справи буде втрачена можливість виконання рішення суду.

Відтак, заяву щодо необхідності забезпечення позову є обґрунтованою, проте, визначаючи вид забезпечення, колегія суддів уважає за доцільне накласти арешт на технічний поверх площею 225,1 кв.м в будинку АДРЕСА_1; заборонити до вирішення справи по суті в будь-який спосіб відчуження технічного поверху площею 225,1 кв.м в будинку АДРЕСА_1, зміну цільового призначення цього об»єкта нерухомості, проведення ремонтних робіт, направлених на зміну цільового призначення об»єкта нерухомості. При цьому визначений позивачем перелік є надміру деталізованим, а зобов»язання до вчинення певних дій не залучених до справи осіб є безпідставним.

Відповідно до ст.312 ЦПК України апеляційний суд скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 218, 304, 305, 307, 312, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, подану представником за довіреністю ОСОБА_1, задовольнити частково.

Ухвалу Печерського районного суду м.Києва від 03 червня 2015 року скасувати та ухвалити нову наступного змісту.

Накласти арешт на технічний поверх площею 225,1 кв.м в будинку АДРЕСА_1, заборонити до вирішення справи по суті в будь-який спосіб відчуження технічного поверху площею 225,1 кв.м в будинку АДРЕСА_1, зміну цільового призначення цього об»єкта нерухомості, проведення ремонтних робіт, направлених на зміну цільового призначення об»єкта нерухомості.

В іншій частині задоволення заяви - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена до суду касаційної інстанції шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - суддя Н.В.Поліщук

Судді І.М. Білич

Є.В.Болотов