Справа № 219/9376/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.11.2015 року м. Артемівськ

Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Конопленко О.С.

за участю секретаря Азямової О.В.

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі м. Артемівська цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ЄНАКІЄВСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ ЗАВОД» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «ЄНАКІЄВСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ ЗАВОД» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 09 вересня 2015 року по день поновлення на роботі. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що згідно наказу № 45 від 27.05.2004 року він був прийнятий до відповідача у цех водопостачання слюсарем-ремонтником 5 розряду дільниці каналізаційних систем і трубопроводів. Наказом № 65 від 05 березня 2013 року з 06 березня 2013 року він переведений слюсарем ремонтником дільниці трубопровідних, каналізаційних систем і гідротехнічних споруд. Наказом від 08 вересня 2015 року №111-т Публічного акціонерного товариства «ЄНАКІЄВСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ ЗАВОД» 09 вересня 2015 року він звільнений за погодженням профспілкового комітету (протокол № 26 від 04 вересня 2015 року) за систематичне невиконання обовязків, покладених трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку, у відповідності з п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Його середньомісячний заробіток за період роботи на підприємстві з 01 червня 2015 року по 31 липня 2015 року складає 4994,21 грн. Вважає своє звільнення необєктивним та незаконним, що не відповідає вимогам трудового законодавства. Як вбачається з наказу від 08 вересня 2015 року, позивач звільнений за те, що 11 серпня 2015 року був виявлений факт його нібито порушення трудової дисципліни, яке виразилося в тому, що він о 14 годині 40 хвилин самовільно покинув робоче місце при графіку роботи з 07 години 00 хвилин до 15 години 30 хвилин. Наказом «Про рейдову перевірку» від 07 листопада 2014 року № 109-Т ОСОБА_1 оголошено догану за порушення Правил внутрішнього трудового розпорядку (завчасний відхід з робочого місця). Як вбачається з наданих наказів, від 07 листопада 2014 року та 08 вересня 2015 року позивач підданий дисциплінарному стягненню, що нібито покинув своє робоче місце. Проте, у відповідності до його посадової інструкції він, як слюсар-ремонтник дільниці трубопровідних, каналізаційних систем і гідротехнічних споруд, не має певного робочого місця за яким постійно закріплений і зобовязаний там знаходитися, характер його праці складається таким чином, що різноманітні виробничі завдання він виконує за дорученням керівництва по усій території підприємства. Тому, знаходячись на території заводу, він фактично не покидає своє робоче місце. У наказах не вказується, що внаслідок того, що він не знаходився у тому, або іншому місці були зірвані якісь виробничі завдання, виникла аварія, була спричинена якась шкода або виникли якісь інші негативні наслідки. Цього усього не було. Фактично, виходячи з тексту наказів, можливо зробити висновок, що оскільки він, знаходячись на території заводу, виявився не у тому місці, де передбачало керівництво, тобто це є проступок за який потрібно звільнити з роботи. 11 серпня 2015 року за розпорядженням керівництва, він виконував роботи не повязані з його спеціальністю слюсаря-ремонтника і які не входили у круг його службових обовязків з чистки колодязя питного водоводу від скловати. Оскільки він проводив дані роботи без засобів захисту, які у відповідності з технікою безпеки на виробництві і трудовим договором зобовязаний був надати представник адміністрації, скловата потрапила на його одяг та тіло. Подальше перебування в указаному місці при таких обставинах було неможливим, оскільки погрожувало йому травмами та іншими негативними наслідками, він пішов у баню, яка знаходиться на території підприємства, де зайнявся прибиранням наслідків потрапляння скловати на одяг та тіло. У цей час його і застав представник адміністрації підприємства, звинувативши його у самовільному залишенні робочого місця та не зясувавши усіх обставин і того, що це дійсно було з поважних причин.

29 жовтня 2014 року (згідно наказу від 07 листопада 2014 року про оголошення йому догани за передчасний відхід з робочого місця) ОСОБА_1, у звязку з відсутністю виробничого завдання, знаходячись на території підприємства, прийшов у майстерню на територію цеху водопостачання. Також звертає увагу на той факт, що підприємство знаходиться у м. Єнакієве та знаходиться у зоні проведення антитерористичної операції і бойових дій, на непідконтрольній території України і в той час періодично підвергалося обстрілам та бомбардуванням, і всі працівники підвергалися усяким ризикам і погрозам. На той час на підприємстві фактично був відсутній якийсь графік робочого часу, оскільки робочий персонал, у випадку відсутності роботи і при обстрілах відпускали додому з підприємства і працювали вони лише тоді, коли дозволяли для цього умови і була можливість, а не графік роботи. Фактично робота на підприємстві траплялася при форс-мажорних обставинах, усі працівники підприємства працювали, коли було якесь виробниче завдання і не було обстрілів і пошкоджень обладнання, фактично графік роботи міг змінюватися щоденно. У той день, тобто 29 жовтня 2014 року, у звязку з погіршенням військової обстановки у м. Єнакієве, обстрілами і відсутністю роботи, він перебував, як вказано вище, у майстерні на території підприємства, незважаючи на відсутність роботи представник адміністрації звинуватив його в тому, що він передчасно покинув робоче місце, при цьому не зважав на його аргументи. ОСОБА_1 не погодився з наказом про винесення відносно нього догани за ніби те, що він покинув передчасно робоче місце, але у звязку з тим, що на той час у місті була відсутня українська влада, прокуратура та суди у м. Єнакієве не працювали, то і звернутися йому, працівнику українського підприємства, яке знаходиться на території м. Єнакієве за захистом своїх прав було просто нікуди, а виїхати на підконтрольну Україною територію у нього не було можливості. Вважає дії адміністрації у відношенні нього упередженими та неприязненими, деякі керівники підприємства намагаються утворити формальні посилання для його звільнення, використовуючи незаконні методи та вижити його з підприємства. Також звертає увагу на той факт, що у нього є мати похилого віку, якій 78 років, з якою він у даний час проживає, цьому виїхати на постійне місце проживання за межі м. Єнакієве він не може, а знайти у місці іншу роботу неможливо, тобто адміністрація підприємства навмисно ставить його на грань виживання, позбавляючи його засобів для життя. Просить позов задовольнити.

В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав в повному обсязі та надав пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві, на позові наполягав та просив його задовольнити. Крім того, зазначив, що просить стягнути з відповідача на його користь середню заробітну плату за весь час вимушеного прогулу з 09 вересня 2015 року по день ухвалення рішення по справі.

В судове засідання представник відповідача не прибула, про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлена, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, у звязку з неможливістю прибуття у судове засідання, проти задоволення позову заперечувала на підставі раніше наданого відклику, який повністю підтримала та в якому зазначила, що, дійсно, позивач у період часу з 03 червня 2004 року по 08 вересня 2015 року був співробітником підприємства, згідно графіку роботи на 2014 і 2015 рік для працюючих по безперервному однезмінному графіку роботи з тривалістю робочої зміни 8 годин при п'ятиденному робочому тижні, встановлений наступний режим роботи: з 08 години 00 хвилин до 16 години 30 хвилин, перерва для прийняття їжі з 11 години 00 хвилин до 11 години 30 хвилин. 29 жовтня 2014 року начальником дільниці цеху водопостачання ОСОБА_2 було зафіксовано порушення позивачем п.3.3 Правил внутрішнього трудового розпорядку, яке виразилося у передчасному уході з робочого місця, а саме о 13 годині 30 хвилин. У пояснювальній записці від 30 жовтня 2014 року позивач зазначив, що пішов з робочого місця о 13 годині 00 хвилин за хлібом, оскільки його мати знаходиться на його утриманні. Крім того, позивач неодноразово порушував трудову дисципліну, самовільно покидав робоче місце. Оскільки раніше позивач протягом року притягався до дисциплінарної відповідальності, роботодавцем прийнято рішення про прийняття міри дисциплінарного стягнення к робітнику у вигляді звільнення з роботи. Наказ № 111-Т від 08 вересня 2015 року про звільнення ОСОБА_1 за систематичне невиконання покладених на нього трудовим договором обовязків без поважних причин. Також для реалізації такого рішення роботодавцем була отримана попередня згода виборного органу первинної профспілкової організації в особі цехового комітету профспілкового цеху, усі учасники проголосували одностайно за звільнення позивача. При прийнятті рішення про міри дисциплінарного впливу на позивача, підприємством приймалися до уваги характеристика робітника, його попередня робота, а також обставина, що усі проступки були вчинені позивачем не з причини необережності або незнання якихось вимог, а свідомо і з умислом, і без поважних причин на це. Усі вищевказані обставини свідчать про те, що у роботодавця були законні підстави для звільнення позивача з роботи. Просять відмовити у задоволені позову у повному обсязі.

Суд вважає за можливе розглянути справи без участі представника відповідача, на підставі тих доказів, що є в матеріалах справи.

Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що з копії трудової книжки серії БТ-ІІ №4560895 (а.с.7) вбачається, що дійсно позивач працював у відповідача з 03 червня 2004 року по 09 вересня 2015 року.

Відповідно до копії наказу Публічного акціонерного товариства «ЄНАКІЄВСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ ЗАВОД» № 109-Т від 07 листопада 2014 року (а.с.9) за порушення правил внутрішнього трудового розпорядку слюсарю-ремонтнику дільниці ОСОБА_1 оголошено догану. З даним наказом позивач ознайомлений 07 листопада 2014 року.

Згідно з копією наказу Публічного акціонерного товариства «ЄНАКІЄВСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ ЗАВОД» від 08 вересня 2015 року за №111-Т (а.с.10) позивача за систематичне невиконання обовязків, покладених на нього трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України звільнено, з яким позивач був ознайомлений 09 вересня 2015 року, де зазначив, що з даним наказом він не згодний.

З копії протоколу цехового комітету профспілки цеху водопостачання Публічного акціонерного товариства «ЄНАКІЄВСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ ЗАВОД» (а.с.11-12) № 26 від 04 вересня 2015 року вбачається, що повістка дня - це про звільнення слюсаря-ремонтника цеху водопостачання ОСОБА_1 за систематичне невиконання робітником без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку. Де було прийнято одноголосно рішення про дачу згоди на звільнення за п. 3 ст. 40 КЗпП України слюсаря-ремонтника ОСОБА_1 за систематичне невиконання робітником без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. Проте, з самого протоколу не вбачається систематичне невиконання позивачем без поважних причин та узагалі невиконання ним трудових обовязків, які на нього покладені трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку, також не спростовуються пояснення позивача стосовно того факту, що 29 жовтня 2014 року (згідно наказу від 07 листопада 2014 року про оголошення йому догани та за передчасний відхід з робочого місця) він у звязку з відсутністю виробничого завдання знаходячись на території підприємства, був у майстерні на території цеху водопостачання. І того, що м. Єнакієве знаходилося у зоні проведення антитерористичної операції та бойових дій у той період, тобто на непідконтрольній території України і в той час м. Єнакієве періодично підвергалося обстрілам та бомбардуванням, і, у звязку з чим, на підприємстві фактично був відсутній якийсь графік робочого часу, оскільки робочий персонал, у випадку відсутності роботи мав плаваючий графік роботи. У звязку з чим, не вбачається систематичне невиконання позивачем його трудових обовязків.

Відповідно до копії доповідної записки (а.с. 34) від 11 серпня 2015 ОСОБА_3 позивач перебував у бані о 15 годині 00 хвилин 11 серпня 2015 року у чистому одязі, на його питання що він там робив, ОСОБА_1 йому повідомив, що оскільки на його одяг та тіло потрапила скловата він знаходиться у бані для її ліквідації. ОСОБА_3 також у своїй доповідній записці попросив прийняти міри дисциплінарного впливу на позивача. Також даний факт підтверджується копією пояснювальної записки ОСОБА_1 (а.с. 61), в якій він зазначає обставини знаходження його у бані, а саме потрапляння на його одяг та тіло скловати при виконанні ним наданого керівництвом завдання.

Згідно копії інструкції з охорони праці № 33/2 для слюсаря-ремонтника цеху водопостачання (а.с. 37-45), яка затверджена наказом директору за № 378 від 22 квітня 2015 року, а саме п. 1.2 робочим місцем слюсаря-ремонтника цеху водопостачання є зона обслуговування і проведення ремонтних робіт обладнання цеху водопостачання, згідно змінного завдання. Також п. 1.6 даної інструкції зазначено, що слюсар-ремонтник повинен дотримуватися вимог правил внутрішнього трудового розпорядку затвердженого рішенням конференції трудового колективу від 08 лютого 2008 року (а.с.53-58).

З копії табелю обліку робочого часу на підприємстві Публічного акціонерного товариства «ЄНАКІЄВСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ ЗАВОД» на 2014-2015 роки (а.с. 46) вбачається, що для працюючих по безперервному однезмінному графіку роботи з тривалістю робочої зміни 8 годин при п'ятиденному робочому тижні, встановлений наступний режим роботи: з 08 години 00 хвилин до 16 години 30 хвилин, перерва для прийняття їжі з 11 години 00 хвилин до 11 години 30 хвилин. Також цей графік роботи підтверджується копією наказу генерального директору Публічного акціонерного товариства «ЄНАКІЄВСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ ЗАВОД» «Про затвердження графіків роботи працівників товариства на 2015 рік» за № 1655/18 від 31 жовтня 2014 року (а.с. 51-52).

Відповідно до копії пояснювальної записки позивача (а.с. 47), останній повідомляє свого керівника про те, що 29 жовтня 2014 року о 13 годині 00 хвилин ходив за хлібом, оскільки магазини в той час працювали лише до 15 годин 00 хвилин, а на його утриманні знаходиться матір, яка не отримує пенсію більше ніж 5 місяців. Даний факт також підтверджується копією докладної його безпосереднього начальника (а.с. 48), який просить за цей випадок застосувати до ОСОБА_1 міри у вигляді неотримання 100% виробничої премії.

Згідно копії запрошування (а.с. 62) без вказівки дати та часу якою датовано це запрошення, хто саме запрошується на засідання цехового комітету 04 вересня 2015 року о 08 годині 00 хвилин у Червоному кутку у звязку зі звільненням за систематичне невиконання обовязків, покладених на нього трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку, яке виразилося у ранніх уходах з роботи у відповідності п. 3 ст. 40 КЗпП України, не зрозуміло, дане запрошення за підписом голови цехового комітету ОСОБА_4

З копії листа в.о. директора з персоналу ОСОБА_5 від 04 вересня 2015 року (а.с. 65) вбачається, що голові профспілки ОСОБА_6 на підставі ЗУ «Про профспілки, їх права і гарантії діяльності» та ст. 43 КЗпП України, направляється для розгляду на засіданні профспілки комітету цеху водопостачання матеріали на звільнення за п. 3 ст. 40 КЗпП України слюсаря-ремонтника ОСОБА_1, за систематичне невиконання робітником без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, із зазначенням, що рішення про відмову надати згоду на розірвання трудового договору повинно бути обґрунтованим.

З копії протоколу № 24 робочого зібрання бригади № 5 цеху водопостачання від 31 серпня 2015 року (а.с. 67) Публічного акціонерного товариства «ЄНАКІЄВСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ ЗАВОД» вбачається, що повістка дня - це про звільнення слюсаря-ремонтника цеху водопостачання ОСОБА_1 за систематичне невиконання робітником без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку. Де було прийнято одноголосно рішення про дачу згоди на звільнення за п 3 ст. 40 КЗпП України слюсаря-ремонтника ОСОБА_1 за систематичне невиконання робітником без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Відповідно до довідки № 52/15 від 05 вересня 2015 року (а.с. 78) середньомісячний заробіток ОСОБА_1 за період з 01 липня 2015 року по 31 серпня 2015 року складає: 5422,18 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Згідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

На підставі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами. Які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог частини 3 статті 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про розгляд трудового спору безпосередньо в районний ( міський) суд в трьохмісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення- в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Судом встановлено, що з наказом про звільнення позивач був ознайомлений 09 вересня 2015 року (а.с. 35), а до суду із позовом ОСОБА_1 звернувся 30 вересня 2015 року, таким чином, строк визначений законом в один місяць, ним пропущено не було.

Частиною 1 пунктом 3 ст. 40 КЗпП України передбачено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності може бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06 листопада 1992 року, у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно зясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст. 40 і п. 1 ст. 41 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені ст.ст. 147-1, 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступень тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

Також згідно п. 23 цієї ж постанови за передбаченими п. 3 ст. 40 КЗпП підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або зняті достроково (ст. 151 КЗпП), і ті громадські стягнення, які застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни у відповідності до положення або статуту, що визначає діяльність громадської організації, і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення минуло не більше одного року.

Оскільки діяльність судів по розгляду справ цієї категорії повинна спрямовуватися на всемірну охорону конституційного права кожного на працю, яке включає можливість заробляти собі на життя працею, яку особа вільно обирає або на яку вільно погоджується, а також на охорону прав і законних інтересів підприємств, установ, організацій, на зміцнення трудової та виробничої дисципліни, на виховання працівників у дусі свідомого й сумлінного ставлення до праці.

Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обовязку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди…тощо.

Згідно ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоровя, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є: справедливість, добросовісність та розумність.

Аналізуючи зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку про недоведеність систематичного невиконання позивачем ОСОБА_1 без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, оскільки жодного обєктивного доказу на це відповідачем не надано суду.

Доводи представника відповідача, проте, що позивач систематично (тобто є система більше двох трьох разів) не виконує без поважних причин покладені на нього трудові обовязки трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку, крім протоколу № 26 цехового комітету профспілки від 04 вересня 2015 року та наказу про звільнення позивача від 08 вересня 2015 року, іншими доказами не підтверджено із будь-яких доказів із числа передбачених статтею 27 ЦПК України. В свою чергу позивач заперечував факт того, що він систематично не виконує покладені на нього вищевказані обовязки трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Під час розгляду справи судом були створені всі необхідні умови для всебічного та повного дослідження обставин справи, сторонам, під час розгляду справи було роз'яснено їх права та обов'язки, зокрема положення щодо змагальності процесу та необхідності надання доказів на підтвердження своїх доводів, сторонам було надано всі можливості для заявлення необхідних клопотань та надання доказів, що підтверджується матеріалами справи та журналом судового засідання. Разом з тим, незважаючи на наявну можливість, представником відповідача не надано суду достовірних, належних та достатніх доказів в підтвердження його твердження стосовно того факту, що позивач неодноразово порушував трудову дисципліну, самовільно покидав робоче місце. Той факт, що позивач раніше протягом року притягався до дисциплінарної відповідальності, і ця дисциплінарна відповідальність, а саме одна попередня догана не знята з ОСОБА_1 достроково, тобто, що дійсно у діях позивача є систематичне невиконання без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку і це не є підставою для порушення чи обмеження прав позивача у сфері трудових відносин. Оскільки система це не менше ніж три рази протягом одного календарного року невиконання без поважних причин вищезазначених обовязків, як того вимагають правила частини 3 ст. 10 ЦПК України, де зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, тому суд при постановці даного судового рішення не приймає їх до уваги та за основу.

У звязку з чим, суд дійшов висновку, що позивача було незаконно звільнено зроботи з посади слюсаря-ремонтника дільниці водопровідних, каналізаційних систем і гідротехнічних споруд цеху водопостачання підприємства Публічного акціонерного товариства «ЄНАКІЄВСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ ЗАВОД».

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі.

Сторонами не заперечується та не підлягає доказуванню в силу вимог ч. 1 ст. 61 ЦПК України, що місце роботи позивача ОСОБА_1 до звільнення було Публічне акціонерне товариство «ЄНАКІЄВСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ ЗАВОД». Отже, позивач повинен бути поновлений на вищевказаній посаді у даному підприємстві.

Відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року за № 100 затверджено порядок обчислення середньої заробітної плати. Відповідно до пункту 5 вищевказаного порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Пунктом 8 Порядку встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством на число календарних днів за цей період.

Судом встановлено, що позивач звільнений з підприємства відповідача з 09 вересня 2015 року і середньомісячний заробіток ОСОБА_1 за період з 01 липня 2015 року по 31 серпня 2015 року складає: 5422,18 грн. (а.с. 78), відповідно до якого та за правилами Порядку обчислення середньої заробітної плати, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року за № 100 повинен бути застосований наступний розрахунок: 5422,18 грн. : 23 дні ( відпрацьовані у липні 2015 року) = 235,75 грн.; 5422,18 грн. : 20 дні (відпрацьовані у серпні 2015 року) = 271,11 грн., 235,75 грн. + 271,11 грн. = 506,86 : 2 = 253,43 грн. це виходить середньоденна заробітна плата позивача. Робочі дні позивача з 09 вересня 2015 року по 30 вересня 2015 року складають 16 днів, з 01 жовтня 2015 року по 30 жовтня 2015 року 21 день, з 02 листопада по 26 листопада 2015 року 19 днів, усього робочих днів за період з 09 вересня 2015 року по 26 листопада 2015 року складає 56 днів. Обчислюючи середню заробітну плату суд виходить за правилами вищевказаного порядку з наступного: помножити середньоденний (годинний) заробіток на число робочих днів/годин, середньоденний заробіток у позивача складає 253,43 грн., а число робочих днів складає 56 днів, тобто 253,43 грн. * 56 = 14192,08 грн., отже середній заробіток за час вимушеного прогулу з 09 вересня 2015 року по 26 листопада 2015 року складає у сумі 14192,08 грн., який суд вважає за необхідне стягнути з Публічного акціонерного товариства «ЄНАКІЄВСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ ЗАВОД» на користь позивача ОСОБА_1

Відповідно до ч. 5 ст. 235 КЗпП України, п. 2 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає рішення суду в частині поновлення на роботі і стягнення заробітної плати за один місяць - до негайного виконання.

Відповідно до вимог частини 3 статті 88 ЦПК України, позивач, на користь якого ухвалено рішення, звільнений від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави, а тому суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 487,20 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись п.п. 22, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06 листопада 1992 року, п.п. 5, 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, ст.ст. 3, 15, 16 Цивільного кодексу України, ст. 40 ч. 3, ст. 235 Кодексу законів про працю України, ст. 3 Конституції України, ст.ст. 10, 11, 59, 60, 61, 88, 208, 209, 212-215, 367 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ЄНАКІЄВСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ ЗАВОД» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задовольнити повністю.

Поновити ОСОБА_1 з 09 вересня 2015 року на попередньому місці роботи слюсарем-ремонтником дільниці водопровідних, каналізаційних систем і гідротехнічних споруд цеху водопостачання Публічного акціонерного товариства «ЄНАКІЄВСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ ЗАВОД».

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «ЄНАКІЄВСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ ЗАВОД» на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який народився в м. Єнакієве Донецької області, середню заробітну плату за весь час вимушеного прогулу з 09 вересня 2015 року по 26 листопада 2015 року в сумі 14192 (чотирнадцять тисяч сто девяносто дві) гривні 08 (вісім) копійок.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «ЄНАКІЄВСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ ЗАВОД» на користь держави судовий збір в розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) гривень 20 (двадцять) копійок.

Допустити негайне виконання даного рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі з 09 вересня 2015 року та в частині стягнення заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

Повний текст рішення суду виготовлено 01 грудня 2015 року.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до Апеляційного суду Донецької області через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти дів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.С.Конопленко