Вищий спеціалізований суд україни
з розгляду цивільних і кримінальних справ
Ухвала

06 квітня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,
суддів:Дербенцевої Т.П.,Євтушенко О.І.,
Остапчука Д.О.,Попович О.В.,
розглянувши заяву представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 грудня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8 про визнання недійсним заповіту,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_8 про визнання недійсним заповіту.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 жовтня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 19 листопада 2014 року в позові відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 грудня 2014 року відмовлено представнику ОСОБА_6 - ОСОБА_7 у відкритті касаційного провадження в справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8 про визнання недійсним заповіту.

У заяві представник ОСОБА_6 - ОСОБА_7 просить ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 грудня 2014 року скасувати та передати справу на новий розгляд, посилаючись на неоднакове застосування судами касаційної інстанції норм матеріального права.

Розглянувши заяву, колегія суддів вважає, що підстави для її допуску до провадження Верховного Суду України відсутні, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстав неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

На обґрунтування неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права представник ОСОБА_6 - ОСОБА_7 посилається на ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 лютого 2015 року.

У п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 вересня 2011 року №11 «Про судову практику застосування статей 353-360 Цивільного процесуального кодексу України» зазначений перелік судових рішень на які заявник посилається на підтвердження підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК і який є вичерпним. Обов'язковою є умова, щоб цими рішеннями, які набрали законної сили, вирішено спір по суті, та в них судом (судами) касаційної інстанції неоднаково застосовано одні й ті самі норми матеріального права.

Оскільки ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 лютого 2015 року постановлена з підстав, передбачених ст. ст. 354-356, 360 ЦПК України, нею спір по суті не розглядався, норм матеріального права не застосовано, а вирішувалося питання про допуск справи до провадження Верховного Суду України, тому на неї не може здійснюватися посилання як на підтвердження підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК.

Крім того, як на підставу неоднакового застосування одних і тих самих норм матеріального права представник ОСОБА_6 - ОСОБА_7 посилається на ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 січня 2015 року, ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 лютого 2015 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 березня 2015 року.

Разом з тим, як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ у п. 6 постанови від 30 вересня 2011 року «Про судову практику застосування статей 353-360 ЦПК України» під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин. Зміст правовідносин з метою з'ясування їх подібності в різних судових рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи.

Таким чином, аналіз наведених судових рішень та судового рішення у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8 про визнання недійсним заповіту вказує на те, що у вказаних справах різними є встановлені судами фактичні обставини, що не дає підстав для висновку про наявність передбачених ст. 355 ЦПК України підстав для перегляду судових рішень у порядку, передбаченому главою 3 розділу V ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 355, 360 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8 про визнання недійсним заповіту до провадження Верховного Суду України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик
Судді: Т.П. Дербенцева
О.І. Євтушенко
Д.О. Остапчук
О.В. Попович