У х в а л а

іменем україни

4 листопада 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Ізмайлової Т.Л., Мостової Г.І.,

Мартинюка В.І., Наумчука М.І.,-

розглянувши в судовому засіданні справу за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М» про заміну стягувача за рішенням суду у справі за позовом акціонерного банку «Банк регіонального розвитку» до ОСОБА_3 про стягнення боргу, за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М» на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 4 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 19 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року товариство з обмеженою відповідальністю «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М» (далі - ТОВ «АКЗБ «Дельта М») звернулось до суду із заявою про заміну стягувача.

В обґрунтування позову зазначало, що 20 листопада 2013 року між акціонерним банком «Банк регіонального розвитку» (далі - АБ «Банк регіонального розвитку»), ТОВ «АКЗБ «Дельта М» та Національним банком України (далі - НБУ) укладено договір про передавання в управління непроданих активів, за умовами якого заявник прийняв в управління наявні балансові активи банку, зокрема й актив за кредитним договором від

24 вересня 2007 року № 27/10-889А, укладеним між АБ «Банк регіонального розвитку» та ОСОБА_3

Посилаючись на викладене й на те, що рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 12 квітня 2010 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь АБ «Банк регіонального розвитку» заборгованість за кредитним договором, у зв'язку з чим, посилаючись на вимоги ст. 378 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2173/ed_2015_02_12/pravo1/T041618.html?pravo=1>,

ст. ст. 512 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843581/ed_2015_04_07/pravo1/T030435.html?pravo=1>, 514 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843583/ed_2015_04_07/pravo1/T030435.html?pravo=1>, просив замінити стягувача АБ «Банк регіонального розвитку» на ТОВ «АКЗБ «Дельта М».

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 4 грудня

2014 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 19 травня 2015 року, у задоволенні заяви ТОВ «АКЗБ «Дельта М» відмовлено.

У касаційній скарзі ТОВ «АКЗБ «Дельта М» просить ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 4 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 19 травня 2015 року скасувати, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, і постановити нову ухвалу про задоволення заяви товариства.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2116/ed_2015_02_12/pravo1/T041618.html?pravo=1> підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 335 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2127/ed_2015_02_12/pravo1/T041618.html?pravo=1> суд не обмежений доводами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, відмовляючи у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження, виходив із того, що за положеннями ст. 378 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2173/ed_2015_02_12/pravo1/T041618.html?pravo=1> та

ч. 5 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_820191/ed_2015_04_05/pravo1/T990606.html?pravo=1> заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися лише у відкритому виконавчому провадженні.

Проте погодитися з такими висновками судів не можна.

Судами встановлено та підтверджується матеріалами справи, що рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 12 квітня 2010 року, яке набрало законної сили, задоволено позов АБ «Банк регіонального розвитку». Стягнуто з ОСОБА_3 на користь банку 158 269 грн 95 коп. заборгованості.

20 листопада 2013 року між АБ «Банк регіонального розвитку», ТОВ «АКЗБ «Дельта М» та НБУ укладено договір про передавання в управління

непроданих активів, за яким АБ «Банк регіонального розвитку» передав заявнику в управління наявні у нього активи, зокрема й актив за кредитним договором від 24 вересня 2007 року № 27/10-889А, укладеним між АБ «Банк регіонального розвитку» та ОСОБА_3

Підставами виникнення цивільних прав і обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843042/ed_2015_04_07/pravo1/T030435.html?pravo=1>).

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843584/ed_2015_04_07/pravo1/T030435.html?pravo=1>) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843583/ed_2015_04_07/pravo1/T030435.html?pravo=1> до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов'язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом ст. 512 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843581/ed_2015_04_07/pravo1/T030435.html?pravo=1>, ст. 378 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2173/ed_2015_02_12/pravo1/T041618.html?pravo=1> та ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_820191/ed_2015_04_05/pravo1/T990606.html?pravo=1> у разі вибуття кредитора в зобов'язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із результатів системного аналізу цих норм, зокрема

пп. 1, 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843581/ed_2015_04_07/pravo1/T030435.html?pravo=1>, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13, яка відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_3428/ed_2015_02_12/pravo1/T041618.html?pravo=1> має враховуватись іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_820163/ed_2015_04_05/pravo1/T990606.html?pravo=1> (далі - Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових

осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/ed_2015_04_05/pravo1/T990606.html?pravo=1>, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/ed_2015_04_05/pravo1/T990606.html?pravo=1>, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/ed_2015_04_05/pravo1/T990606.html?pravo=1> та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/ed_2015_04_05/pravo1/T990606.html?pravo=1> підлягають примусовому виконанню.

За правилами ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 17 Закону <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_820278/ed_2015_04_05/pravo1/T990606.html?pravo=1> примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/ed_2015_04_05/pravo1/T990606.html?pravo=1> підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи, зокрема й судові накази, що видаються судами.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 19 Закону <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_820301/ed_2015_04_05/pravo1/T990606.html?pravo=1> передбачено, що державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_820278/ed_2015_04_05/pravo1/T990606.html?pravo=1>, за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 378 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2173/ed_2015_02_12/pravo1/T041618.html?pravo=1> у разі вибуття однієї зі сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Разом з тим, суди попередніх інстанцій, вирішуючи питання про заміну сторони виконавчого провадження, неправильно витлумачили вищезазначені положення Закону <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/ed_2015_04_05/pravo1/T990606.html?pravo=1> та дійшли помилкового висновку про те, що заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником має відбуватись лише у відкритому виконавчому провадженні, та залишили поза увагою те, що процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні - це заміна на будь-якій стадії виконавчого провадження стягувача або боржника іншою особою у зв'язку з вибуттям попередника після ухвалення щодо нього судового рішення і заміни його правонаступником, тобто підставою заміни кредитора внаслідок правонаступництва, в тому числі й у виконавчому провадженні, є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов'язки або пряма вказівка акта цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.

За таких обставин постановлені у справі ухвали не можна вважати законними та обґрунтованими, тому вони підлягають скасуванню з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 342 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2134/ed_2015_02_12/pravo1/T041618.html?pravo=1>, з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2128/ed_2015_02_12/pravo1/T041618.html?pravo=1>, 342 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2134/ed_2015_02_12/pravo1/T041618.html?pravo=1>, 343 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2135/ed_2015_02_12/pravo1/T041618.html?pravo=1>, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М» задовольнити частково.

Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 4 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 19 травня 2015 року скасувати.

Справу за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М» про заміну стягувача за рішенням суду у справі за позовом акціонерного банку «Банк регіонального розвитку» до ОСОБА_3 про стягнення боргу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов

Судді: Т.Л. Ізмайлова

В.І. Мартинюк

Г.І. Мостова

М.І. Наумчук