Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/6399/15 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

Головуючого: Савченко О.В., суддів Кочеткової І.В., Маловічко С.В.

при секретарі: Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 06 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення коштів за попереднім договором,

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_4 коштів у відповідності до попереднього договору в сумі 89 755 грн., а також судових витрат, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що між ним та відповідачкою 05 вересня 2014 року укладений попередній договір, відповідно до умов якого основний договір купівлі-продажу ним у ОСОБА_4 домоволодіння та земельної ділянки площею 1000 кв. м. (кадастровій номер НОМЕР_1) по АДРЕСА_1 повинен бути укладений в строк до 11 жовтня 2014 року. Згідно з умовами попереднього договору в якості авансу він передав ОСОБА_4 44 877,7 грн., з яких 12 822,2 грн. вона отримала від нього до підписання попереднього договору, а 32 055,5 грн. - 17.09.2014 року. Свої зобов'язання за попереднім договором він виконав, а відповідачка ухиляється від укладання основного договору, а тому згідно з п. 6.1 попереднього договору просив стягнути з неї суму авансового платежу в розмірі 44877 грн. та штраф у розмірі 44877 грн., що разом складає 89755 грн.

Під час судового розгляду в суді першої інстанції позовні вимоги були уточнені, і позивач просив стягнути з відповідача суму авансового платежу у розмірі 44877 грн., яка з урахуванням інфляції та 3 % річних становить 58 738,77 грн., в зв'язку з тим, що в строк до 11.10.2014 року основний договір укладений не був.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 06 жовтня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішення, ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на необґрунтованість судового рішення, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його уточнені позовні вимоги.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог пп. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що 05 вересня 2014р. приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Мельник О.Г. посвідчено попередній договір між ОСОБА_2 та ОСОБА_4, згідно з п. 1 якого сторони зобов»язались в майбутньому, в строк до 11 жовтня 2014р., укласти нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу нерухомого майна, за яким ОСОБА_4 продасть ОСОБА_2 домоволодіння по АДРЕСА_1 ( Т. 1 а.с. 10-11).

Згідно умов попереднього договору ОСОБА_2 сплатив ОСОБА_4 аванс у сумі 44 877,7 грн., з яких 12 822,2 грн. - до підписання попереднього договору, а 32 055,5 грн. - 17.09.2014р. ( Т. 1 а.с. 12).

Проте в строк до 11 жовтня 2014р. договір купівлі-продажу між сторонами укладений не був, у зв»язку з чим ОСОБА_2 посив стягнути з ОСОБА_4 суму авансу з урахуванням інфляції та 3 % річних.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_4 виконала умови попереднього договору, зібравши весь необхідний пакет документів для посвідчення договору купівлі-продажу, але позивач ухилявся від його укладення, тому за вимогами п. 6.2 попереднього договору він втрачає авансовий платіж.

Однак повністю погодитись з такими висновками суду колегія не може зважаючи на наступне.

Відповідно до п. 3 ст. 635 ЦК України, зобов»язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку ( у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Дійсно, відповідно до п. 1 попереднього договору сторони домовились укласти основний договір купівлі-продажу до 11 жовтня 2014р. Продовження терміну для укладення основних договорів допускається за додатковим погодженням питання між сторонами, яке має бути оформлено відповідною додатковою угодою.

У відповідності до п. 6 попереднього договору, якщо в строк до 11 жовтня 2014р. сторонами не буде укладений договір купівлі-продажу об»єктів нерухомості та жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про їх укладення протягом трьох діб від вищевказаної дати, і сторони не дійдуть згоди про продовження терміну укладення основних договорів, зобов»язання за цим договором припиняються.

Пунктами 6.1, 6.2 цього попереднього договору визначено, що в разі невиконання зобов»язань щодо укладення основного договору до 11 жовтня 2014р. ОСОБА_4, вона повертає авансовий платіж та сплачує штраф у розмірі авансового платежу ОСОБА_2; а в разі відмови або ухилення ОСОБА_2 від укладення основного договору до 11 жовтня 2014р. - сплачений ним авансовий платіж залишається у ОСОБА_4

Суд ретельно досліджував саме ті обставини, ким із сторін порушені зобов»язання за попереднім договором, та в ході розгляду справи дійшов висновку, що саме ОСОБА_2 ухилявся від укладення основного договору, тому визнав, що у відповідності до п. 6.2 попереднього договору він втрачає право на повернення авансового платежу.

Спростовуючи цей висновок суду, апелянт в апеляційній скарзі зазначає, що між ним та ОСОБА_4 не було чітко узгоджено дату явки до нотаріуса для укладення договору купівлі-продажу, а також не погоджено питання про продовження строку для укладення основного договору, а тому зобов»язання за попереднім договором припинились, і відтак аванс має бути повернутий йому як потенційному покупцю.

Вказані доводи позивач заслуговують на увагу з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, додаткова угода у тій же формі, в якій укладено попередній договір, між сторонами не укладалась. А отже попередній договір припинив свою дію з 12 жовтня 2014р.

Факт ухилення ОСОБА_2 від укладення договору купівлі-продажу не підтверджується матеріалами справи.

Так, останній передбачений п. 2.6 попереднього договору документ - довідку про зареєстрованих у жилому будинку осіб ОСОБА_4 отримала 07.10.2014р.

Тобто у сторін малось 5 днів для укладення основного договору, який, як вбачається за матеріалами справи, не укладено через неузгодженіть дій сторін щодо дати явки до нотаріуса. Це слідує із того, що з 07.10.2014р. - моменту отримання повного пакету документів, ОСОБА_4 не запропонувала дату укладення основного договору ОСОБА_2, а також не зробив цього і ОСОБА_2

Як вбачається з матеріалів справи, пояснень нотаріуса Мельник О.Г., допитаної в якості свідка, перемовини щодо визначення дати укладення основного договору велись між нею та ОСОБА_3, якого всі сприймали як представника ОСОБА_2 Однак з матеріалів справи вбачається, що останній насправді не був уповноважений позивачем на вчинення будь-яких дій з купівлі-продажу домоволодіння.

Отже, не сповістивши особисто ОСОБА_2 про явку до нотаріуса 10 жовтня 2014р., ОСОБА_4 з»явилась 10 жовтня 2014р. до офісу нотаріуса Мельник О.Г., яка посвідчувала попередній договір, але позивач у цей день до нотаріуса не з»явився, що є наслідок його неповідомлення.

Дату 11 жовтня 2014р., як слідує з пояснень нотаріуса Мельник О.Г., з нею ніхто із сторін не погоджував, оскільки це була субота та її вихідний день. Про визначення іншої дати укладення договору купівлі-продажу - 17.10.2014р. домовлялись знов нотарус та ОСОБА_3 телефоном.

Сам же ОСОБА_2 також направляв телеграму ОСОБА_4 про явку до нотаріуса Мельник О.Г. на 11 жовтня 2014р., яку остання отримала та з»явилась до офісу нотаріуса, але угоди не було укладено, оскільки сторони не узгодили дату з нотаріусом, у якої цей день був вихідним.

При цьому, додаткова угода про продовження терміну укладення основного договору між сторонами не укладалась, внаслідок чого зобов»язання сторін, передбачені попереднім договором припинились.

Оскільки сторонами попереднього договору були з боку потенційного продавця -ОСОБА_4, а з боку потенційного покупця - ОСОБА_2, то саме з ними і між ними повинні були відбуватись всі погодження дати укладення основного договору, строків його перенесення, укладатись додаткові угоди тощо. Або із їх представниками, які мали відповідні повноваження, підтверджені довіреністю або дорученням, але таких представників у сторін не було. Всі решта перемовин між нотаріусом і начебто радником ОСОБА_2 - ОСОБА_3, а також припущення щодо дійсного покупця в особі ТОВ «Сандрабуд», не мають правового значення для вирішення спору між сторонами попередньої угоди.

Також не мають правового значення направлені 15.10.2014р. телеграми на ім»я ОСОБА_2 про явку до нотаріуса на 17.10.2014р., як такі, що направлені після спливу трьох днів від визначеної дати, до якої слід було укласти основний договір -11.10.2014р., як то передбачено п. 6 попереднього договору.

Таким чином, договір купівлі-продажу не було укладено між сторонами не з особистої вини когось із сторін, та не через ухилення від його укладення ОСОБА_2, як вважав суд першої інстанції, а саме через неузгодженість їх дій між собою щодо визначення дати укладання основного договору.

Враховуючи вказані обставини та те, що на теперішній час зобов»язання сторін за попереднім договором принились, авансовий платіж у сумі 44 877,7 грн. належить повернути ОСОБА_2 шляхом стягнення з ОСОБА_4

Крім того, відповідають положенням ст. 625 ЦК України вимоги позивача про стягнення вказаної суми авансу з урахуванням інфляції та 3 % річних.

Так, індекс інфляції за період з жовтня 2014р. по березень 2015р. включно складає:

102,4 х 101,9 х 103 х 103,1 х 105,3 х 110,8 = 1,293; 44 877,7 х 1,293 = 58 026,87 грн., тому сума інфляції буде становити: 58 026,87 - 44 877,7 =13 149, 17 грн.

Три відсотки річніх від суми авансового платежу скаладає: 44 877,7 грн. х 3 % : 100 % : 365 днів х 193 дні = 711,90 грн.

Зважаючи на вищевикладене, колегія вважає апеляційну скаргу обгрунтованою, тому у відповідності до вимог п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення про задоволення позову ОСОБА_2

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір у сумі, пропорційній до задоволених вимог, за подання позову - 587,39 грн. та за подання апеляційної скарги 293,70 грн., а всього 881,09 грн.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 315, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 06 жовтня 2015 року у цій справі скасувати.

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 суму авансу у розмірі 44 877 (сорок чотири тисячи вісімсот сімдесят сім) гривень 70 копійок, втрати від інфляції в сумі 13 149 ( тринадцять тисяч сто сорок дев»ять) гривень 17 копійок, 3 % річних в сумі 711 ( сімсот одинадцять) гривень 90 копійок та судовий збір у сумі 881 ( вісімсот вісімдесят одна) гривню 09 копійок, а всього - 59 619 ( пятдесят дев»ять тисяч шітьсот дев»ятнадцять) гривень 86 копійок.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Савченко О.В.

Судді: Кочеткова І.В.

Маловічко С.В.