АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц-/790/1501/15 Головуючий І інстанції: Онупко М.Ю.
Категорія: трудові Доповідач: Івах А.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Івах А.П.,

суддів - Хорошевського О.М., Пшенічної Л.В.,

при секретарі - Курносовій К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Державного підприємства "Завод ім.. В.О. Малишева" на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23 грудня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства "Завод ім.. В.О. Малишева" про стягнення заробітної плати,-

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом про стягнення заробітної плати в розмірі 5733,58 грн., 3% річних в розмірі 200,67 грн., інфляційні витрати в розмірі 1002,37, середній заробіток за період з 05.08.2013 року і по день винесення рішення.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що з 01 квітня 2013 року він працював на підприємстві ДП "Завод ім. В.О. Малишева" на посаді контролера верстатних та слюсарних робіт, куди був прийнятий по переведенню згідно наказу № 62 від 01.04.2013 року, про що було зроблено відповідний запис №7 у його трудовій книжці. Згідно наказу від 05.08.2013 року його було звільнено на підставі п.1 ч.І ст. 40 КЗпП України №АЗ/343к, про що було зроблено відповідний запис №8 у трудовій книжці. При його звільнені не було проведено остаточний розрахунок, а отже, йому повинні були сплатити, окрім заборгованості із заробітної плати, ще і середній заробіток за весь час затримки.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23 грудня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з Державного підприємства "Завод імені В.О. Малишева" заборгованість по заробітній платі у розмірі 5733 грн. 58 коп., середній заробіток за час затримки кінцевого розрахунку в розмірі 48 500 грн. 46 коп., індекс інфляції в розмірі 1002 37 коп., всього в розмірі 55 236 грн. 41 коп. В іншій частині позовних вимог відмовлено та вирішено питання щодо судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ДП "Завод імені В.О.Малишева" подало апеляційну скаргу, в якій порушує питання про його скасування та ухвалення нового яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що рішення суду є незаконним необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що були заявлені сторонами у суді першої інстанції, дослідивши матеріали справи, судова колегія приходить до наступного:

Відповідно до положень ст. ст. 3, 11 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За положеннями ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання:

- чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та яким доказами вони підтверджуються;

- чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

- які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

- яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Вказаним вимогам цивільного процесуального закону рішення суду відповідає в повній мірі.

Розглядом справи достеменно встановлено, що ОСОБА_2 працював на ДП "Завод ім. В.О. Малишева" на посаді майстра участку відділу 323.

Наказом № А3/343к про припинення трудового договору від 05.08.2013 року, ОСОБА_2 було звільнено по скороченню штатів за ст. 40 п.1 КЗпП України, у зв'язку з чим йому повинно було у той же день виплачено кінцевий розрахунок.

На момент звільнення заборгованість по заробітній платі складала згідно з довідкою наданою ДП "Завод ім. В.О. Малишева" №1607 від 01.12.2014 року 5733,58 грн., у т.ч. депонент 5733,58 грн., середньомісячна заробітна плата складає 2374,02 грн.

Відповідно до довідки №1607 від 01.12.2014 року та розрахункових листів заборгованість складаєтьсяз наступних сум:

- заборгованість за жовтень 2011 року в сумі 340 грн.;

- за червень 2013 року в сумі 1138,52 грн.;

- за липень 2013 року в сумі 1958,90 грн.,

- за серпень 2013 року в сумі 2295,16 грн.

- заборгованість за серпень в сумі 1958.16 грн. включає вихідну допомогу, доплату за шкідливість та заборгованість за 4 робочих дні у серпні.

Згідно ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. При звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

ДП "Завод ім.. В.О. Малишева" 05 серпня 2013 року при звільненні ОСОБА_2 не виплатило йому середній заробіток за час затримки кінцевого розрахунку, за період з 06.08.2013 року по 23.12.2014 року, а саме за 422 робочі дні в розмірі 48 500,46 грн. (середньоденна заробітна плата 114,93 грн. х 422 робочі дні = 48 500,46 грн.).

За вимогами ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухваленні рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На виконання вимог діючого цивільно-процесуального законодавства відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своїх доводів про те, що невиплата ДП "Завод ім.. В.О. Малишева" - ОСОБА_2 в день його звільнення всіх сум, що належали йому від підприємства, сталася саме з вини останнього.

Крім того, відповідно до ст. 34 Закону України "Про оплату праці", компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Компенсація заробітної плати у зв'язку з несвоєчасною її виплатою здійснюється відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів її виплати, затвердженого постановою КМУ від 21.02.2001 р. № 159, з урахуванням внесених змін згідно постанови КМУ від 31.03.2003 р. № 430. Розрахунок проводиться за формулою: сума заборгованості по заробітній платі помножена на приріст індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації за період невиплати доходу по день винесення судового рішення, поділений на 100.

Зважаючи на наведене індекс інфляції, що підлягає стягненню з відповідача в межах позовних вимог, на користь позивача за період з вересня 2013 року по вересень 2014 року становить 1002,37 грн.

Судова колегія також погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що з урахуванням встановленого порушення ДП "Завод ім.. В.О.Малишева" строків розрахунку з ОСОБА_2 та вини у цьому саме відповідача, з останнього підлягає стягненню на користь позивача середній заробіток за час затримки кінцевого розрахунку, за період з 06.08.2013 року по 23.12.2014 року, а саме за 422 робочі дні в розмірі 48 500,46 грн. (середньоденна заробітна плата 114,93 грн. х 422 робочі дні = 48 500,46 грн.).

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатній і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, ухвалив законне рішення на основі повно в всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду судова колегія не вбачає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Завод ім.. В.О. Малишева" відхилити.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -