Номер провадження: 22-ц/785/5254/15
Головуючий у першій інстанції Калініченко Л. В.
Доповідач Плавич Н. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.11.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Плавич Н.Д.

суддів: Ващенко Л.Г., Вадовської Л.М.

при секретарі - Добряк Н.І.

у відкритому судовому засідання у присутності представника ОСОБА_2, представника ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, яка діє в свої інтересах і як законний представник неповнолітньої ОСОБА_7, ОСОБА_8, представника ОСОБА_6,

розглянула апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_9, ОСОБА_5 та представника ОСОБА_3 та ОСОБА_5, який діє на підставі довіреностей, на рішення Київського районного суду м. Одеси від 20.04.2015р.

по справі за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_10, ОСОБА_7 до Департаменту міського господарства Одеської міської ради, комунального підприємства « Міська агенція з приватизації житла Одеської міської ради», ОСОБА_9, ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_2

про визнання незаконним розпорядження з приватизації житла, про визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло, про визнання недійсними договорів купівлі - продажу, про витребування майна, повернення житла у первісний стан,

за зустрічним позовом ОСОБА_2, до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_10

про визнання права власності на квартиру, усунення перешкод в користуванні квартирою, вселення, -

ВСТАНОВИЛА:

Спір між вказаними сторонами щодо спірної квартири АДРЕСА_1, житловою площею 29,3кв.м, загальною площею 61,5кв.м триває протягом багатьох років.

В грудні 2014р. позивачі, ОСОБА_6, яка діє у власних інтересах і як законний представник неповнолітньої ОСОБА_7, ОСОБА_10 звернулися до відповідачів:

Департаменту міського господарства та ПЕК Одеської міської ради,

КП « Міське агентство з приватизації житла»,

ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_2 з позовом.

Уточнив позовні вимоги позивачі просили:

визнати незаконним розпорядження органу приватизації від 26.12.2006р. про надання свідоцтва про право власності на спірне житло на ім'я ОСОБА_3 і ОСОБА_5;

визнати недійсним свідоцтво про право власності на спірну квартиру на ім'я ОСОБА_3 і ОСОБА_5;

визнати недійсним договір купівлі - продажу від 29.09.2007р. , який був укладений між ОСОБА_3, ОСОБА_5та ОСОБА_4 щодо спірної квартири;

визнати недійсним договір купівлі - продажу від 16.08.2013р., який був укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 щодо спірної квартири,

витребувати нерухоме майно, квартиру АДРЕСА_1 у ОСОБА_2 та повернути вказану квартиру у первісний стан, у комунальну власність ОМР (а.с.210-214,т1).

В обґрунтування позовних вимог позивачі посилалися на наступне.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 23.12.2005р. позивачів ОСОБА_10, ОСОБА_6, малолітню ОСОБА_7 визнано такими, що втратили право на житло і знято з реєстраційного обліку із спірній квартирі АДРЕСА_1.

Скориставшись вказаним рішенням місцевого суду відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_5 виконали рішення в 2006р., була анульована реєстрація відповідачів ОСОБА_6, ОСОБА_10, неповнолітньої ОСОБА_7 по спірній квартирі.

На підставі розпорядження органу приватизації №202079 від 26.12.2006р., свідоцтва про право власності на житло №19-22711 від 26.12.2006р. спірна квартира була передана у спільну часткову власність ОСОБА_3, ОСОБА_5.

В подальшому, на підставі договору купівлі - продажу від 29.09.2007р., який був укладений між ОСОБА_11, ОСОБА_5 ( продавці) і ОСОБА_4.( покупець), останній отримав у власність спірне нерухоме майно.

На підставі договору купівлі - продажу від 16.08.2013р., який був укладений між ОСОБА_4.( продавець) і ОСОБА_2.( покупець), остання стала власником спірної квартири.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 04.12.2007р. рішення місцевого суду від 23.12.2005р. скасовано, матеріали повернуті на новий розгляд до місцевого суду.

При новому розгляді справи сторони уточнили позовні вимоги, по яким було постановлено судове рішення.

Позивачі ( ОСОБА_6, ОСОБА_10, ОСОБА_7.) посилалися на те, що рішенням апеляційного суду Одеської області від 15.09.2010р. рішення Київського районного суду Одеської області від 26.02.2010р. було скасовано. Постановлено нове рішення.

В позові ОСОБА_3, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_10, неповнолітньої ОСОБА_7 про визнання такими, що втратили право користування спірною квартирою, зняття з реєстраційного обліку відмовлено.

Вказаним рішенням також відмовлено в позові ОСОБА_6, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_7, ОСОБА_10 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про визнання незаконним розпорядження з приватизації спірної квартири, визнання недійсним свідоцтва про право власності на квартиру, та про визнання осіб (відповідачів), такими, що втратили право користування спірним житлом.

Відмовив в зустрічному позові, колегія виходила з того, що позов про визнання незаконним розпорядження органу приватизації, визнання недійсним свідоцтва про право власності на спірну квартиру, яке отримали ОСОБА_3 та ОСОБА_5 заявлені до неналежного відповідача.

Судом роз'яснено, що ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_10 не позбавлені права звернутися з позовом про визнання незаконним розпорядження органа приватизації, визнання недійсним свідоцтва про право власності, які отримали ОСОБА_3 і ОСОБА_5 до належного відповідача, тобто органів, які приймали рішення щодо приватизації спірної квартири ОСОБА_3 та ОСОБА_5

Посилаючись на вказані обставини, рішення судів, які набули чинності, позивачі просили задовольнити їх уточнені позовні вимоги в повному обсягу(а.с.210-214т1).

Відповідачі, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_2, їх представники позовні вимоги не визнали.

Відповідач ОСОБА_2 звернулася з зустрічним позовом, просила визнати за нею право власності на спірну квартиру, зобов'язати ОСОБА_6, неповнолітню ОСОБА_7, ОСОБА_10 не перешкоджати ОСОБА_2 в користуванні спірною квартирою, вселити її (а.с.2-5т2).

Позивачі зустрічний позов не визнали.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 20.04.2015р. визнано незаконним і скасовано розпорядження УЖКГ та ПЕК Одеської міської ради від 26.12.2006 року № 202079 про передачу ОСОБА_3, ОСОБА_5 квартири АДРЕСА_1 у спільну часткову власність в порядку приватизації. Визнано недійсним свідоцтво від 26.12.2006 року про право власності спірну квартиру, видане УЖКГ та ПЕК Одеської міської ради на ім'я ОСОБА_3 і ОСОБА_5 на підстав розпорядження від 26.12.2006 року № 202079.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 29.09.2007 року між ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_4

Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 16.08.2013 між ОСОБА_4 і ОСОБА_2

В решті позовних вимог ОСОБА_6, ОСОБА_10, ОСОБА_7 відмовлено.

Відповідачу ОСОБА_2 у задоволенні зустрічного позову про визнання права власності на квартиру, усунення перешкод в користуванні квартирою, вселення відмовлено (а.с. 105-110 т.2).

З апеляційними скаргами на рішення суду звернулися ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_2 і їх представник, просять скасувати рішення місцевого суду в частині задоволення позовних вимог позивачів і в частині відмови в зустрічному позову ОСОБА_2

Постановити нове рішення про відмову позивачам в позові і задоволенні зустрічного позову ОСОБА_15, посилаючись на порушення місцевим судом вимог матеріального та процесуального права.

В апеляційному суду представники відповідачів доводи апеляційної скарги підтримали.

Позивачі та представник ОСОБА_6 доводи апеляційної скарги не визнали, вважають рішення законним та обґрунтованим.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доводи апеляційної скарги, заперечення на неї, судова колегія дійшла висновку апеляційну скаргу відхилити, рішення місцевого суду залишити без змін з наступних підстав.

Для перевірки законності судового рішення судова колегія витребувала з Київського районного суду м. Одеси всі цивільної справи по спорах між сторонами щодо спірного житла. Всі матеріали цивільних справ оглядалися судом і представники сторін були з ними ознайомленні.

По матеріалам справи встановлено, що спірною є квартира АДРЕСА_1 загальною площею 61, 5 кв.м, житловою 29,3 кв.м.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 23.12.2005р. позов ОСОБА_11, ОСОБА_5, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 було задоволено. Визнано ОСОБА_6 разом з неповнолітньою донькою ОСОБА_7, ОСОБА_16, такими, що втратили право користування житловою площею квартири АДРЕСА_1.

Суд зняв відповідачів з реєстраційного обліку за вказаною адресою (матеріали цивільної справи 2-608/10/ т.1 а.с. 25).

Скориставшись вказаним рішенням, позивачі ОСОБА_3 і ОСОБА_5 виконали рішення, зняли з реєстраційного обліку спірної квартири ОСОБА_6, неповнолітню ОСОБА_7, ОСОБА_16

Більш того, на підставі розпорядження органу приватизації №202079 від 26.12.2006р., свідоцтва про право власності на житло №19-22711 від 26.12.2006р. спірна квартира була передана у спільну часткову власність ОСОБА_3, ОСОБА_5.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 04.12.2007 року рішення Київського районного суду від 23.12.2005 року скасовано, справа повернута на новий розгляд іншому складу суду (матеріали цивільної справи 2-608/10/ т.1 а.с. 168).

В ході розгляду справи повторно, сторони уточнили позовні вимоги.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 26.02.2010 року в задоволенні позову ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13О, ОСОБА_17 до ОСОБА_6, неповнолітньої ОСОБА_7, ОСОБА_10 про визнання такими, що втратили право користування спірною квартирою, зняття з реєстраційного обліку за адресою спірної квартири відмовлено.

Суд здійснив поворот виконання рішення Київського районного суду м. Одеси від 23.12.2005 року. Зобов'язав Київський РВ ОМУ ГУМВС в Одеській області анулювати зняття ОСОБА_6, неповнолітньої ОСОБА_7, ОСОБА_16 з реєстраційного обліку по спірній квартирі.

Задоволено зустрічний позов ОСОБА_6

Визнано незаконним розпорядження органу приватизації спірної квартири, яку здійснили ОСОБА_3 та ОСОБА_5, визнано недійсним свідоцтво про право власності на житло № 202079 від 26.12.2006 року на ім'я ОСОБА_3, ОСОБА_5

Суд визнав ОСОБА_3, ОСОБА_5 такими, що втратили право користування АДРЕСА_1. Зобов'язав зняти вказаних осіб з реєстраційного обліку. Суд виселив ОСОБА_11 і ОСОБА_5 із спірної квартири (а.с. 75-77, т.1).

Скориставшись вказаним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 26.02.2010 року, позивач ОСОБА_6 здійснила приватизацію спірної квартири на себе і на неповнолітню дитину ОСОБА_7 в рівних частках. Вказане підтверджується розпорядженням органу приватизації від 06.07.2010 року і свідоцтвом про право власності на житло від 06.07.2010 року (матеріали цивільної справи 2-608/10/ т.1 а.с. 226-231).

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 04.10.2013 року за позовом ОСОБА_11, ОСОБА_5, ОСОБА_4 визнано незаконним і скасовано розпорядження першого заступника УЖКГ та ПЕК ОМР від 05.05.2010 року № 113 «Про визнання недійсним розпорядження органу приватизації №202079 від 26.12.2006 року та свідоцтва № 19-22711 від 26.12.2006 року про право власності на житло».

Визнано незаконним та скасовано розпорядження УЖКГ та ПЕК ОМР від 06.07.2010 року про передачу ОСОБА_6, ОСОБА_7 у спільну часткову власність спірної квартири.

Визнано недійсним свідоцтво про право власності від 06.07.2010 року № 19-25259 про право власності ОСОБА_6, ОСОБА_7 щодо спірної квартири (а.с. 84-86 т.1).

Численні рішення, перелік яких наведено в мотивувальній частині ухвали апеляційного суду Одеської області дають підставу для висновку, що сторони по справі, з однієї сторони ОСОБА_6, яка діє також в інтересах ОСОБА_7, ОСОБА_16 з другої сторони ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_12, ОСОБА_13 протягом тривалого часу визнають один одного такими, що втратили право користування спірною квартирою АДРЕСА_1.

На теперішній час правове положення вказаних сторін є рівним.

Відмовлено в позові ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_16 про визнання ОСОБА_3, ОСОБА_5 такими, що втратили право користування спірною квартирою.

Також відмовлено в позові ОСОБА_3, ОСОБА_5 про визнання ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_16 такими, що втратили право користування спірною квартирою.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_5 скористались незаконним рішенням Київського районного суду м. Одеси 23.12.2005 року і незаконно приватизували спірну квартиру.

При таких обставинах місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про визнання незаконним і скасування розпорядження органу приватизації від 26.12.2006р. про надання свідоцтва про право власності на спірне житло на ім'я ОСОБА_3 і ОСОБА_5 а також визнання недійсним свідоцтва про право власності на спірну квартиру на спірне житло на ім'я ОСОБА_3 і ОСОБА_5

Більш того, скориставшись незаконною приватизацією спірного житла, відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_5 розпорядилися спірною квартирою.

На підставі договору купівлі-продажу від 29.09.2007 року, який був укладений між ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 передали у власність останнього спірну квартиру.

Враховуючи, що суд першої інстанції, з чим погодилася колегія, визнав незаконною приватизацію спірної квартири, яку здійснили ОСОБА_3 та ОСОБА_5 місцевий суд дійшов висновку про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 29.09.2007 року.

По матеріалам справи встановлено, що відповідач ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 16.08.2013 року, який був укладений між ОСОБА_4 і ОСОБА_2 передав у власність останній спірну квартиру.

Рішенням суду першої інстанції визнано недійсним договір купівлі-продажу від 16.08.2013 року.

Колегія погоджується з вказаним висновком суду.

За своїм правовим положенням сторони по справі є користувачами спірного житла і незважаючи на те, що позивачі по справі не були сторонами угод від 29.09.2007р. від 16.08.2013 р., їх права на користування спірним житлом підлягають захисту шляхом визнання вказаних угод недійсними.

Рішенням суду першої інстанції в позові ОСОБА_6,ОСОБА_7, ОСОБА_16 про витребування нерухомого майна спірної квартири у ОСОБА_2, повернення її у первісний стан в комунальну власність Одеської міської ради відмовлено. Позивачі по справі рішення суду в цій частині суду не оскаржують.

Колегія погоджується з висновком про відмову в цій частині вимог, враховуючи, що за своїм правовим положенням позивачі по справі є наймачами спірного житла.

Рішенням місцевого суду відмовлено в зустрічному позові ОСОБА_2 про визнання за нею права власності на спірну квартиру, про зобов'язання позивачів не чинити ії перешкод у користування спірною квартирою, вселення.

Враховуючи, що суд визнав незаконним розпорядження органу приватизації від 26.12.2006 року, недійсним свідоцтво про право власності від 26.12.2006 року, а також визнав недійсними договори купівлі-продажу від 29.09.2007, від 16.08.2013 року, останній договір купівлі-продажу на підставі якого ОСОБА_2 стала власником спірної квартири, відсутні правові підстави для задоволення її позовних вимог. Тому рішення в частині відмови в зустрічному позові є законним та обґрунтованим.

В апеляційній скарзі апелянти та їх представники посилаються на те, що позивачі пропустили строки звернення до суду за захистом своїх прав.

Колегія вважає, що вказаний довід спростовується матеріалами справи.

Протягом тривалого часу, з 2005 року між сторонами розглядаються численні спори щодо спірного житла. Вказане підтверджується матеріалами цивільних справ, які були витребувані з Київського районного суду м. Одеси та оглядались в апеляційному суді Одеської області.

Доводи апеляційної скарги про проживання або не проживання позивачів у спірній квартирі не мають правового значення, оскільки на теперішній час існують судові рішення, які набули чинності , на підставі яких за своїм правовим статусом позивачі і відповідачі є наймачами спірного житла.

В апеляційній скарзі відповідачі і їх представники посилаються на незаконність висновку суду щодо визнання недійсним договорів купівлі-продажу 29.09.2007р., від 16.08.2013р..

Колегія вважає, що вказаний довід також не дає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Скориставшись незаконним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 23.12.2005 року про визнання позивачів ОСОБА_6, неповнолітньої ОСОБА_7, ОСОБА_16 такими, що втратили право на користування спірним житлом і знявши їх з реєстраційного обліку відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_5 уклали незаконну угоду: договір купівлі-продажу від 29.09.2007 року, незважаючи на те, що відносно спірної квартири протягом тривалого часу розглядається спір, ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 16.08.2013 продав спірну квартиру ОСОБА_2

Визнання незаконним розпорядження органу приватизації, недійсним свідоцтва про право власності на спірне житло від 26.12.2006 року, яке отримали ОСОБА_11 і ОСОБА_5, дає підстави для захисту прав позивачів і визнання недійсними угод, які укладались по спірній квартирі.

На теперішній час, за своїм правовим статусом сторони по справі, ОСОБА_6, неповнолітня ОСОБА_7, ОСОБА_16, ОСОБА_3, ОСОБА_5 є наймачами спірного майна, які мають право здійснити приватизацію спірної квартири відповідно до діючого законодавства.

З урахуванням зазначеного, апеляційна скарга відхиляється, рішення місцевого суду залишається без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1. п.1, 308, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,-

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_9, ОСОБА_5, представника ОСОБА_3 та ОСОБА_5, який діє на підставі довіреностей, відхилити, рішення Київського районного суду м. Одеси від 20.04.2015р.по справі за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_10, ОСОБА_7 до Департаментту міського господарства Одеської міської ради, комунального підприємства « Міська агенція з приватизації житла Одеської міської ради» до ОСОБА_9, ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_2 про визнання незаконним розпорядження з приватизації житла, про визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло, про визнання недійсними договорів купівлі - продажу, про витребування майна, повернення у первісний стан,

за зустрічним позовом ОСОБА_2, до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_10 про визнання права власності на квартиру, усунення перешкод в користуванні квартирою, вселення залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Судді апеляційного суду Одеської області Н.Д. Плавич

Л.Г. Ващенко

Л.М. Вадовська