Справа № 495/6103/15-ц
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

10 листопада 2015 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області

у складі: головуючого - одноособово судді Боярського О.О.

при секретарі Рачицькій І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білгород-Дністровському цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Випасненської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про захист прав на земельну ділянку і визнання недійсним рішення сільської ради,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Випасненської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про захист прав на земельну ділянку і визнання недійсним рішення Випасненської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області шостого скликання №981-VІ від 22 жовтня 2014 року, яким внесені зміни до рішення сільської ради від 16 жовтня 1997 року №58 "Про заяву гр. ОСОБА_1", а саме першим пунктом рішення якого викладено в такій редакції - "Дати дозвіл гр. ОСОБА_1 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною площею 0,2391 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських споруд і будівель за адресою: вул. Філата-Рудницького, 17, село Випасне, Білгород-Дністровського району Одеської області; визнати право ОСОБА_1 на земельну ділянку розміром 0,25 га, яка розташована по вул. Філата-Рудницького, 17, с. Випасне, Білгород-Дністровського району Одеської області і яка була надана позивачу рішенням виконавчого комітету Випасненської сільської ради народних депутатів №58 від 16 жовтня 1997 року в приватну власність.

В судове засідання представник позивача за довіреністю ОСОБА_2 надав заяву відповідно до якої просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити (зворотня сторона а.с. 4).

Представник відповідача - Випасненської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області за довіреністю ОСОБА_3 у судове засідання надала письмову заяву, відповідно до якої просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги визнає, заперечень немає (зворотня сторона а.с. 4).

У відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши надані докази, суд прийшов до наступного.

У судовому засіданні встановлено, що Рішенням виконавчого комітету Випасненської сільської Ради народних депутатів №58 від 16 жовтня 1997 року позивачу передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва індивідуааьного житлового будинку і господарських споруд, для ведення особистого підсобного господарства, яка розташована в с. Випасне, Білгород - Дністровського р - ну, Одеської області по вул. Ф- Рудницького, 17.

Одержавши у власність зазначену ділянку позивач збудував на ній житловий будинок та господарські прибудови.

22 жовтня 2014 року ОСОБА_1 було подано заяву на ім'я Випасненського сільського голови ОСОБА_4 від 22 жовтня 2014 року щодо надання дозволу на оформлення правовстановлюючих документів відносно наданої позивачу рішенням №58 виконкому Випасненської сільської ради про надання ОСОБА_1 земельної ділянки розміром 0,25 га. У вказаній заяві позивач зазначив, що фактично володіє меншою ділянкою розміром 0,2391 га, що майже на 0,01 га менше ніж надано позивачу вищевказаним рішенням.

22 жовтня 2014 року рішенням Випасненської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області шостого скликання №981-VІ було внесено зміни до рішення сільської ради від 16 жовтня 1997 року №58 "Про заяву гр. ОСОБА_1", а саме:

перший пункт рішення викладено в такій редакції - "Дати дозвіл гр. ОСОБА_1 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною площею 0,2391 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських споруд і будівель, за адресою: вул. Філата Рудницького, 17, село Випасне, Білгород-Дністровського району, Одеської області".

Суд вважає, що вказаним рішенням сільської ради були порушені права ОСОБА_1, оскільки останній не відмовлявся від частки земельної ділянки, як того вимагає п. а ст. 140 ЗК України.

Відповідно до приписів рішення виконавчого комітету Випасненської сільської ради народних депутатів 16 жовтня 1997 року №58 виникли правовідносини, повязані із реалізацією позивачем передбаченого ст. 121 Земельного кодексу України права на безоплатну передачу йому земельної ділянки загальною площею 0,25 га із земель комунальної власності територіальної громади села Випасне для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, тобто дане рішення є актом одноразового застосування та вичерпує свою дію фактом його виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 Конституції України, Конституційний Суд України ухвалює рішення, які є обов'язковими до виконання на території України, остаточними і не можуть бути оскаржені.

Конституційний Суд України у п.п. 5, 6 Рішення № 7-рп/2009 від 16 квітня 2009 року у справі за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини чотирнадцятої статті 46, частин першої, десятої статті 59 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) зазначає, що в Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність (стаття 3). Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами (стаття 74 Закону). Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є "гарантією стабільності суспільних відносин" між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення. Ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Таким чином суд приходить до висновку, що відповідач не мав права вносити зміни до рішення сільської ради від 16 жовтня 1997 року №58.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України й керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України.

Згідно ст.152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання угод недійсними, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Відповідно до п. б ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни набувають права власності на земельні ділянки на піставі безоплатної передачі землі із земель державної комунальної власності.

У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Згідно пункту 7 та частини 2 пункту 21 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» земельні відносини, суб'єктами яких є фізичні чи юридичні особи, органи місцевого самоврядування, органи державної влади, а об'єктами - землі у межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї), регулюються земельним і цивільним законодавством на принципах забезпечення юридичної рівності прав їх учасників, забезпечення гарантій прав на землю (стаття 1 ЦК, статті 2 , 5 Земельного кодексу України; далі - ЗК). Захист судом прав на землю у цих відносинах здійснюється способами, визначеними статтями 16, 21, 393 ЦК, статтею 152 ЗК, у тому числі шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування.

Відповідно до цього спори, що виникають із земельних відносин, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, незважаючи на участь у них суб'єкта владних повноважень, згідно зі статтею 15 ЦПК розглядаються в порядку цивільного судочинства.

Це стосується, наприклад, позовів про визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування щодо видання дозволу на виготовлення (розроблення) проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, вирішення інших питань, що відповідно до закону необхідні для набуття і реалізації права на землю, про надання чи передачу земельної ділянки у власність або користування чи невирішення цих питань, припинення права власності чи користування землею (статті 116, 118, 128, 128, 131, 144, 146, 147, 149, 151 ЗК та інші), крім спорів, передбачених частиною першою cт. 16 Закону України від 17 листопада 2009 року № 1559-VІ "Про відчуження земельних ділянок, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності", про цивільну відповідальність за порушення земельного законодавства (етапі 210, 211 ЗК), про повернення самовільно зайнятих земельних ділянок (стаття 212 ЗК). Ураховуючи положення статті 1 ЦПК та статті 2 КАС, не є публічно-правовим і розглядається у порядку цивільного судочинства спір між органом державної влади та/або органом місцевого самоврядування (суб'єктом владних повноважень) як суб'єктом публічного права та суб'єктом приватного права - фізичною особою, в якому управлінські дії суб'єкта владних повноважень спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав фізичної особи. У такому випадку це спір про право цивільне, незважаючи на те, що у спорі бере участь суб'єкт публічного права, а спірні правовідносини врегульовано нормами цивільного та адміністративного права.

З огляду на вищевикладене, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 про захист прав на земельну ділянку і визнання недійсним рішення сільської радиобґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

В задовленні позовних вимог ОСОБА_1 в частині визнання за ним права на земельну ділянку розміром 0,25 га, яка розташована по вул. Ф-Рудницького, 17, в с. Випасне, Білгород-Дністровського району Одеської області суд вважає за доцільне відмовити, оскільки визнаючи недійсним оскаржуване позивачем рішення Випасненської сільської ради, суд тим самим відновлює порушені права позивача на відведення йому земельної ділянки.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 81,152 ЗК України, ст.ст. 1, 15, 60, 209, 213-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Випасненської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про захист прав на земельну ділянку і визнання недійсним рішення сільської ради задовольнити частково.

Визнати недійсним рішення Випасненської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області шостого скликання №981-VІ від 22 жовтня 2014 року, яким внесені зміни до рішення виконавчого комітету Випасненської сільської ради народних депутатів від 16 жовтня 1997 року №58 "Про заяву гр. ОСОБА_1", а саме першим пунктом рішення якого викладено в такій редакції - "Дати дозвіл гр. ОСОБА_1 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною площею 0,2391 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських споруд і будівель за адресою: вул. Філата-Рудницького, 17, село Випасне, Білгород-Дністровського району Одеської області.

В задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: