Справа № 462/5006/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2015 року Залізничний районний суд м.Львова у складі:

головуючого судді Колодяжного С.Ю.

при секретарі Обертас Н.М.

за участю

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, про визначення частки у спільній сумісній власності,

встановив:

ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_4, в якому просить визначити, що частка співвласника спільної сумісної власності ОСОБА_5 в праві власності на квартиру АДРЕСА_1 становить 1/2. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вказана квартира належала на праві спільної сумісної власності її батькові ОСОБА_4 і бабці ОСОБА_5 05.07.2014 року ОСОБА_5 померла і вона, як спадкоємець за заповітом звернулася до нотаріуса для оформлення спадкових прав на належну спадкодавцю частину квартири, проте їй було відмовлено з покликанням на те, що відповідач не дає згоди на підписання заяви про визначення частки померлої у праві спільної сумісної власності, тому неможливо визначити склад спадкового майна. Відтак, з метою оформлення нею прав на частку квартири, а також з відмовою нотаріуса оформити такі права через невизначеність часток вона змушена звернутися з таким позовом до суду.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, покликаючись на мотиви такого, який просить задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, зазначивши, що відповідач не чинить позивачу жодних перешкод у спадкуванні за заповітом після смерті ОСОБА_5, а подання чи недодання ОСОБА_4, як учасником спільної сумісної власності на квартиру, заяви нотаріусу про визначення за померлою частки у спільному майні є його правом. Просить в позові відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ч.1 ст.16 ЦПК України, кожен має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що квартира по вул.Олешківській, 6/1 у м.Львові на праві спільної сумісної власності належала ОСОБА_5 і її синові ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про право власності № 25118-3 від 05.12.2012 року і витягом про державну реєстрацію прав № 36720775 від 13.12.2012 року (а.с.6-7).

Також встановлено, що ОСОБА_5 померла 05.07.2014 року (а.с. 5), а позивач внучка померлої, як спадкоємець за заповітом (а.с. 9), звернулася до приватного нотаріуса ОСОБА_6 із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину належну спадкодавцю частину квартири по вул.Олешківській, 6/1 у м.Львові, однак оскільки частки співвласників не були визначені і відсутня заява учасника спільної сумісної власності ОСОБА_4 про визначення за ОСОБА_5 належної їй частки у спільному майні.

Таким чином, ОСОБА_3, як спадкоємець, не може реалізувати свої спадкові права і оформити спадщину за заповітом.

Відповідно до ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Частиною 1 ст.368 ЦК України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Згідно ч.1 ст.369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

У відповідності до ч.1 ст.1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Відповідно до ст.372 Цивільного кодексу України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділено між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у спільній сумісній власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності припиняється.

Як вбачається із пояснень представників сторін, ідеальні частки співвласників квартири не визначені, домовленості між співвласниками щодо розміру їх часток не досягнуто, тому суд виходить з того що їх частки є рівними.

Оскільки ОСОБА_5 померла, а ОСОБА_3, як спадкоємець, бажає оформити свої права на спадкове майно після смерті бабці, тому єдиними способом захисту права власності позивача на спадкове майно є визначення частки померлої у праві спільної сумісної власності на квартиру.

Зі змісту ст.10 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Виходячи з наведеного, суд приходить до переконання, що позов підставний, ґрунтується на законі, а відтак слід визначити, що ідеальна частка померлої ОСОБА_5 у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 становить 1/2.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача 243,60 грн. судового збору, сплаченого позивачем (а.с.1).

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 174, 209, 212-215 ЦПК України, ст.372 ЦК України, суд

вирішив:

Позов задовольнити.

Визначити, що частка співвласника спільної сумісної власності ОСОБА_5 в праві власності на квартиру АДРЕСА_1 становить 1/2.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 243,60 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м.Львова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: (підпис)

З оригіналом згідно.

Суддя: Колодяжний С.Ю.