Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 233/5893/14-ц Головуючий у 1 інстанції: Леміщенко О.О.
Провадження № 22-ц/778/2039/15 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

" 14" квітня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Бондаря М.С.,

суддів: Дашковської А.В.,

Подліянової Г.С.,

при секретарі: Мельнику З.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 14 січня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2014 року ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог зазначило, що 02.03.2010 року ОСОБА_3 стала клієнтом ПАТ КБ "ПриватБанк", ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг, підписавши Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, згідно якої отримала картку "Універсальна".

23.07.2013 року відповідачу було переоформлено кредитну картку на кредитну картку "Gold", відповідно до тарифів якої відповідач отримала кредит у розмірі 25 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку "Gold" зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитним лімітом.

У порушення умов договору та чинного цивільного законодавства відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконувала, у зв'язку з чим станом на 30.09.2014 року за нею утворилася заборгованість в розмірі 52401,07 грн., яка складається з: 36193,40 грн. - заборгованість за кредитом; 13236,19 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; також штрафів відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина); 2471,48 грн. - штраф (процентна складова).

На підставі зазначеного просило стягнути з ОСОБА_3 заборгованість у розмірі 52401,07 грн. за кредитним договором №б/н від 02 березня 2010 року, а також витрати по сплаті судового збору в сумі 524,01 грн.

Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 14 січня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість за договором б/н від 02.03.2010 року станом на 30.09.2014 року в сумі 52401,07 грн. та витрати по сплаті судового збору у сумі 524,01 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, невиконання зобов'язання за кредитним договором внаслідок форс-мажорних обставин, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 2710/38-14 від 02.09.2014 року про зміну територіальної підсудності судових справ, підсудність даної справи визначено апеляційному суду Запорізької області.

Справа розглянута у відсутність осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

З матеріалів справи вбачається, що суд, з дотриманням вимог ст. ст. 212-215 ЦПК України, належно оцінив надані сторонами докази, виконав всі вимоги цивільного судочинства і вирішив справу згідно з законом, вирішивши питання наявності обставин, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, суті правовідносин, що випливають із встановлених обставин, правильно застосував правові норми до цих правовідносин і дійшов вірного висновку про задоволення позову.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини та відповідні правовідносини.

Сторонами 02 березня 2010 року укладений кредитний договір, який складається із заяви, умов надання банківських послуг та правил користування платіжною карткою, за умовами якого ОСОБА_3 отримала кредит у розмірі 25000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку "Універсальна", (яку з 23.07.2013 року було переоформлено на кредитну платіжну карту "Gold"), зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.9-36).

Щодо зміни кредитного ліміту банк керувався п.2.1.1.2.3 та 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг.

Відповідач не виконувала належним чином умови договору, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 30.09.2014 року становить 52401,07 грн., та складається з: 36193,40 грн. - заборгованості за кредитом; 13236,19 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом; штрафів відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина); 2471,48 грн. - штраф (процентна складова) (а.с.8).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції вірно врегулював спірні правовідносини застосуванням ст.ст. 526, 527, 530, 543, 611, 625, 629, 1048-1050, 1054, 1055 ЦК України, з системного аналізу яких вбачається, що зобов'язання за договором, у тому числі за договором кредиту, за яким кредитодавець надає кошти, а позичальник зобов'язується їх повернути зі сплатою процентів, є обов'язковими для виконання сторонами, має виконуватися належним чином, з застосуванням відповідальності за порушення грошового зобов'язання, та не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язання, яке є обов'язковим для сторін, має виконуватися належним чином.

Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що суд не врахував заперечення відповідача про відсутність коштів, обумовлену скрутним майновим станом, пов'язаним з обставинами непереборної сили, а саме "громадянською війною".

Статтею 617 ЦК Українипередбачено, що особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Отже, застосування цієї норми передбачає існування лише випадку або непереборної сили та за умови наявності у боржника коштів, тобто підставою застосування цього закону є інші обставини ніж ті, про які зазначає апелянт.

Суд першої інстанції правильно зазначив в рішенні, що на момент як пред'явлення позову до суду - 03.11.2014 року, так і ухвалення рішення в Україні не оголошено військового стану, тобто країна не перебуває у стані війни.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд безпідставно не зупинив розгляд справи у зв'язку з неможливістю відповідача особисто взяти участь в судовому засіданні, не заслуговують на увагу, оскільки положення ст.ст.201, 202 ЦПК України не містять зазначеної відповідачем (проведення антитерористичної операції) підстави для зупинення провадження в справі.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи відповідач скористалась правом надати письмові заперечення, які були враховані судом при розгляді справи.

Таким чином, при розгляді справи апеляційним судом встановлено, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням вимог матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують його висновків.

Немає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції та для постановляння нового рішення по справі.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 14 січня 2015 року в цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: