УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Умнової О.В., Савченко В.О., Фаловської І.М., Гримич М.К., Висоцької В.С., Умнової О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8, Усатівської сільської ради агенції Держкомзему в Біляївському районі про визнання незаконним рішення, визнання недійсним державного акту, визнання недійсними договорів дарування, зобов'язання відділу Держкомзему вчинити певні дії, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 22 вересня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 01 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ОСОБА_6 звернулась до суду із указаним позовом, у якому просила суд визнати недійсним договори дарування від 19 березня 2012 року між ОСОБА_8 га ОСОБА_7 про дарування останньому 39/100 частин житлового будинку з надвірними спорудами та земельної ділянки площею 0,138 га, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1; визнати незаконним рішення Усатівської сільської Ради від 01 березня 2006 року про передачу ОСОБА_8 у власність земельної ділянки площею 0,138 га, визнати недійсним державний акт на право приватної власності на землю на ім'я ОСОБА_8, зобов'язати відділ Держкомзему в Біляївському районі скасувати реєстрацію вказаній земельній ділянки. Вимоги обґрунтовувала тим, що вона є суміжним власником 1/2 частини спадкового майна, яке складається з гаражу, кухні, веранди, сараю та комори. Другий співвласник ОСОБА_9 свою частину (житловий будинок без надвірних споруд) подарував своїм сестрам ОСОБА_10 та ОСОБА_8 після чого ОСОБА_10 свою частку передарувала ОСОБА_8, яка згодом незаконно приватизувала земельну ділянку площею 0,138 га. 19 березня 2012 року ОСОБА_8 подарувала 39/100 частин будинку з господарським спорудами ОСОБА_7 Посилаючись на те, що належні їй надвірні споруди були включені до договору дарування, а приватизація земельної ділянки була проведена без її відома та згоди, просила суд задовольнити її позовні вимоги.

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 22 вересня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 01 грудня 2014 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати рішення та ухвалу судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Із матеріалів справи вбачається, що оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди на підставі доказів, поданих сторонами, що належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), дійшли до правильного висновку про те, що спірні господарські споруди побудовані після розподілу спадкового майна та передача їх у власність ОСОБА_7 не є правовою підставою для визнання недійсним договору дарування.

Із матеріалів справи вбачається, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд касаційної інстанції дійшов висновку про її відхилення та залишення без змін рішення Біляївського районного суду Одеської області від 22 вересня 2014 року та ухвали апеляційного суду Одеської області від 01 грудня 2014 року, оскільки вони є законними та обґрунтованими.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Біляївського районного суду Одеської області від 22 вересня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 01 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: М.К. Гримич В.С. Висоцька
О.В. Умнова