Справа № 363/1425/14 Головуючий у І інстанції Рудюк О. Д.
Провадження № 22-ц/780/1126/15 Доповідач у 2 інстанції Журба С.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Коцюрби О.П., Сержанюка А.С.,

за участю секретаря Черепинець А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою Моторного (транспортного) страхового бюро України на заочне рішення Вишгородського районного суду Київської області від 27 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Моторного (транспортного) страхового бюро України, треті особи: ОСОБА_3, приватне акціонерне товариство „Страхова група „ТАС", про стягнення страхового відшкодування,

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом, який мотивував наступним:

18 вересня 2011 року близько 17:20 год. на 32 км автодороги Київ-Овруч ОСОБА_3, керуючи автомобілем „ВАЗ-21063" д.н.з.НОМЕР_2 з причепом д.н.з. НОМЕР_3, рухаючись у напрямку м. Києва, здійснив поворот ліворуч на АЗС «БРСМ», розташовану в с. Лютіж Вишгородського району Київської області, не надавши переваги у русі мотоциклу НОМЕР_1 під керуванням позивача, який у цей час рухався у попутному напрямку та здійснював маневр обгону, що привело до ДТП. Внаслідок порушення ОСОБА_3 п.10.1 та 10.4 ПДР позивач отримав тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, а належний йому транспортний засіб отримав механічні пошкодження. Вина ОСОБА_3 у порушенні ПДР підтверджена вироком Вишгородського районного суду Київської області від 07 серпня 2013року, яким його було засуджено за ч.1 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у вигляді штрафу у розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Вирок набрав чинності 23 серпня 2013 року.

У вересні 2013 року позивач звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України із заявою про виплату страхового відшкодування. Листом від 18.09.2013 року МТСБУ повідомило позивача про наявність договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного по відношенню до автомобіля „ВАЗ-21063" д.н.з. НОМЕР_2 із СК „Провіта". На підставі наведеного позивач звернувся до суду із позовом до вказаної страхової компанії про відшкодування спричиненої йому ДТП матеріальної та моральної шкоди.

Згідно висновку спеціаліста експертного автотоварознавчого дослідження з визначення розміру завданого власнику транспортного засобу матеріального збитку від 11 квітня 2012року №176/12 загальна вартість збитку склала 86 303,70 грн., з них за договором добровільного страхування транспортного засобу від 07 липня 2011року страхова сума складає 33 600,00 грн. Різниця між вказаними сумами складає 52 703,70 грн., що є більшим від розміру страхового покриття у 50 000,00 грн., передбаченого Законом України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Позивач просив стягнути на його користь страхове відшкодування у встановленому законом розмірі 50000,00 грн. та моральну шкоду в розмірі 2550,00 грн.

В ході розгляду справи було встановлено, що транспортний засіб марки „ВАЗ-21063" д.н.з. НОМЕР_2 станом на 18 вересня 2011року не був застрахований відповідно до положень Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Дані обставини були підтверджені й листом МТСБУ від 01 вересня 2014 року №4-3-06/23754. На підставі зазначеного за клопотанням позивача неналежного відповідача по справі СК „Провіта" було замінено на Моторне (транспортне) страхове бюро України.

Заочним рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 27 жовтня 2014 року позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповноту та неправильність встановлення обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Обґрунтував скаргу тим, що судом першої інстанції не надано належної оцінки наявним доказам у справі, підстави для задоволення позовних вимог відсутні. Зазначає, що до МТСБУ не надходила заява про виплату страхового відшкодування по теперішній час. Вказує, що згідно до звіту відновлення транспортного засобу позивача є недоцільним та його вартість перевищує ринкову. Позивач не надав розрахунок вартості залишків пошкодженого транспортного засобу відповідно до ст. 30 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Крім того, зазначає, що вигоданабувачем по даній справі є ОТП Банк, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, якого не було залучено до участі у справі. Вважає висновки суду такими, що не ґрунтуються на положеннях закону.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до наступних висновків:

У відповідності до положень ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів прийшла до висновку, що підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Відповідно до ст.22.1 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

У відповідності до положень п.п. «а» п.41.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам п.1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Задовольняючи позов, суд обґрунтовував свої висновки тим, що оскільки цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП ОСОБА_3 не була застрахована, відшкодування спричиненої внаслідок ДТП ОСОБА_2 шкоди повинно здійснити саме МТСБУ. Такі висновки суду колегія суддів апеляційного суду вважає вірними та такими, що відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач не звертався до МТСБУ за відшкодуванням спричиненої йому шкоди прямо спростовуються матеріалами справи, зокрема заявами до вказаного органу з доказами їх подачі. Також на спростування заперечень апелянта проти позовних вимог з тих підстав, що вигодонабувачем має бути АТ „ОТП Банк", до суду було надано лист зазначеного банку, з якого вбачається відсутність його претензій до позивача у зв'язку з повним погашенням кредитної заборгованості та згоду банку на виплату страхового відшкодування саме позивачу.

Не знайшли свого підтвердження й посилання позивача на відсутність обов'язку виплати встановленого законом граничного розміру страхового відшкодування на тій підставі, що позивач не врахував вартості залишків пошкодженого транспортного засобу. З наданих до суду висновку № 176-1/12 експертного автотоварознавчого дослідження з визначення ринкової вартості вузлів, деталей та агрегатів транспортного засобу, що придатні до подальшої експлуатації, та висновку спеціаліста № 176-2/12 додаткового експертного автотоварознавчого дослідження з визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, вбачається, що різниця між спричиненим позивачу в результаті ДТП матеріальним збитком та залишковою вартістю транспортного засобу й сумою страхового відшкодування за договором добровільного страхування перевищує граничний розмір страхового відшкодування, встановлений згідно положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який просив стягнути позивач. За таких умов вимоги позивача є обґрунтованими, а доводи апеляційної скарги не можуть бути прийняті судом.

Згідно положень ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

На підставі наведеного за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів апеляційного суду не вбачає передбачених законом підстав для задоволення скарги та скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України відхилити.

Заочне рішення Вишгородського районного суду Київської області від 27 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді