АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції - Шумейуо О.І.
Справа №756/4958/15-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Гаращенка Д.Р.

за участю секретарі: Мовчан О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача публічного акціонерного товариства «УКРГАЗБАНК» - Сироїд Алли Валентинівни на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 09 вересня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «УКРГАЗБАНК» про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2015 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив визнати дії ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» щодо внесення змін до тарифів шляхом вчинення одностороннього правочину від 20 січня 2015 року та застосування до операцій по картковому рахунку № НОМЕР_1 комісії за здійснення безготівкової оплати товарів чи послуг за допомогою платіжної картки у розмірі 30 % від суми операції незаконними та зобов'язати Банк відшкодувати незаконно нараховану та списану 21 січня 2015 року та 22 січня 2015 року з карткового рахунку комісію у розмірі 13 350,81 грн. та 1 592,20 грн. відповідно та відшкодувати безпідставно нараховані та списані відсотки за користування овердрафтом у розмірі 1 130,81 грн.

В мотивування вимог посилався на те, що він у період з 26 грудня 2014 року по 18 січня 2015 року здійснював безготівкові розрахунки з використанням платіжної картки за межами України. Після повернення в Україну з'ясував, що з його карткового рахунку списана комісія за безготівкові розрахунки за межами України у розмірі 30% від суми операції, що у загальній сумі становить 14943,01 грн. Списання вказаної комісії спричинило виникнення несанкціонованого овердрафту, на суму якого відповідач щомісячно нараховує відсотки в розмірі 48% річних, що становило 1130,81 грн.

Вказував на те, що застосування комісії є незаконним, оскільки зміни до тарифного плану були внесені банком 20 січня 2015 року та не діяли на день проведення позивачем безготівкового розрахунку за межами України.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 09 вересня 2015 року позов задоволено.

Визнано протиправними дії ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» щодо застосування комісії за розрахунково-касове обслуговування при здійсненні операцій з безготівкової оплати товарів чи послуг за допомогою платіжної картки за межами України у розмірі 30% від суми операції до операцій по картковому рахунку № НОМЕР_1, відкритому на ім'я ОСОБА_2, у період з 21 січня 2015 року по 22 січня 2015 року включно.

Зобов'язано ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» відшкодувати ОСОБА_2 нараховану та списану 21 січня 2015 року та 22 січня 2015 року комісію за розрахунково-касове обслуговування при здійсненні операцій з безготівкової оплати товарів чи послуг за допомогою платіжної картки за межами України у загальній сумі 14943, 01 грн. та відсотки за нестандартний овердрафт, нараховані 30 січня 2015 року, 27 лютого 2015 року, 31 березня 2015 року, у загальній сумі 1130,81 грн.

Стягнуто з ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» судовий збір у сумі 487,20 грн. в дохід держави.

Не погоджуючись з рішенням суду, представника відповідача ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» - Сироїд А.В. подала апеляційну скаргу та посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права просить рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що ст.16 ЦК України не передбачено обраний позивачем спосіб захисту його порушених прав.

Крім того, в період з 05 листопада 2014 року по 05 лютого 2015 року ситуація, що склалася на валютному ринку, передбачала одночасне існування 2-х курсів купівлі продажу іноземних валют - індикативний курсу НБУ та реального курсу, по якому банки та клієнти могли фактично придбати іноземну валюту. Різниця між офіційним та реальним курсом становила близько 30%. ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» протягом більшої частини даного періоду залишався фактично єдиним банком в Україні, який продовжував використовувати індикативний курс НБУ при розрахунку гривневими платіжними картками по операціях в іноземній валюті. Банк брав на себе збитки від курсових різниць у повному обсязі по подібного роду операціям, які в окремі дні навіть перевищували 30% від вартості проведених операцій, оскільки єдиним джерелом придбання валюти був УМВР, де її придбання було можливим лише по реальним курсам на відповідні дати. Для врегулювання різниці курсів ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» 20 січня 2015 року прийняв односторонній правочин, згідно якому була введена комісія за операціями безготівкової оплати товарів чи послуг та операціями видачі готівкових грошових коштів в банківських установах та банкоматах за межами України за допомогою платіжної картки, відкритої в національній валюті України.

Вважає, що нарахування відсотків за користування овердрафтом не підпадають під визначення «збитків», оскільки дії відповідача не призвели до знищення або пошкодження речі, на понесення позивачем затрат для відновлення свого порушеного права, та не є доходами, які б позивач міг одержати за звичайних обставин.

В судовому засіданні представник відповідача ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити з вищевказаних підстав.

Представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 проти апеляційної скарги заперечував, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді Борисової О.В., пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Задовольняючи позов суд виходив з того, що відповідач порушив умови договору банківського рахунку та незаконно списав кошти позивача у розмірі 13 350,81 грн. та 1 592,20 грн.

Висновок суду відповідає обставинам справи та ґрунтується на вимогах закону.

Судом встановлено, що 10 жовтня 2014 року між ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» та ОСОБА_2 було укладено договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб - власників «Ощадних» рахунків шляхом акцептування публічної пропозиції банку на укладення такого договору, яка була опублікована в газеті «Урядовий кур'єр» та розміщена на сайті банку, про що позивачем підписана заява-анкета № А YT-7834-14-PRO.

За умовами укладеного договору позивачу було відкрито «Ощадний» рахунок № НОМЕР_1 на умовах тарифного плану «Рго-запас+», який є невід'ємною частиною договору.

Відповідно до п. 3.2 договору банк відкриває «Ощадний» рахунок та видає платіжну картку на підставі підписаної клієнтом заяви на приєднання.

Згідно з п.п. 8.3.1,8.3.2 договору банк вправі в односторонньому порядку вносити зміни та доповнення до тарифів на послуги, що надаються держателю платіжної картки шляхом вчинення одностороннього письмового правочину. Такий односторонній письмовий правочин банку створює та/чи змінює відповідним чином права та обов'язки банку та/або клієнта, набуває чинності з дати, вказаної в ньому. Банк вправі вчиняти односторонні письмові правочини шляхом розміщення письмового правочину банку на дошках об'яв банку, а також в мережі Інтернет на сайті банку: www.ukrgasbank.comу розділі «Платіжні картки». У кожному разі вчинення банком одностороннього письмового правочину банку, такий правочин розміщується банком на сайті банку за 30 календарних днів до дати, з якої застосовуватимуться зміни та доповнення до цього договору, та набуває чинності з дати, вказаної у ньому. У разі ознайомлення на сайті банку з одностороннім письмовим правочином банку, клієнт, у разі незгоди з умовами одностороннього письмового правочину банку, зобов'язаний у строк до набуття чинності змін та доповнень до цього договору письмово повідомити банк про таку незгоду. В разі недосягнення згоди щодо положень одностороннього письмового правочину банку під час звернення клієнта до банку письмова незгода клієнта є одночасно заявою клієнта про розірвання цього договору.

17 січня 2015 року на засіданні тарифного комітету ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» розглянуто питання про внесення змін до карткових тарифних планів. Тарифним комітетом банку, зокрема, вирішено внести зміни до тарифного плану «PR0-Запас+» в частині застосування комісії у розмірі 30%) від суми операції при безготівковій оплаті товарів чи послуг за допомогою платіжної картки за межами України. У додатку № 1 до протоколу тарифного комітету міститься односторонній правочин до договорів на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки АБ «УКРГАЗБАНК» та договорів комплексного банківського обслуговування фізичних осіб у формі публічної пропозиції за тарифними планами, у тому числі, «PR0-Запас+».

В тексті одностороннього правочину клієнтів повідомлено про внесення змін до тарифних планів з 20 січня 2015 року.

Проте, як вбачається з виписки по рахунку, 16 січня 2015 року позивач двічі здійснив безготівковий розрахунок при оплаті вартості товарів чи послуг за допомогою платіжної картки за межами України. За здійснення вказаних операцій 21 та 22 січня 2015 року банком була списана з карткового рахунку позивача комісія у розмірі 30% від суми операцій, а саме: 13350,81 грн. та 1592,20 грн. (а.с. 33-34).

Частиною 1 ст.1066 ЦК України визначено, що за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Згідно з ч.1 ст.1068 ЦК України банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка.

Відповідно до п.14.10 ст.14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» банк має право вносити зміни до правил користування електронним платіжним засобом або тарифів на обслуговування електронного платіжного засобу, повідомивши про відповідні зміни користувача у спосіб, передбачений договором.

Банк зобов'язаний надіслати користувачу не пізніше ніж за 30 календарних днів до дати, з якої застосовуватимуться зміни правил користування електронним платіжним засобом або тарифів на обслуговування електронного платіжного засобу, повідомлення про такі зміни. Банк у повідомленні зобов'язаний зазначити, що користувач має право до дати, з якої застосовуватимуться зміни, розірвати договір без сплати додаткової комісійної винагороди за його розірвання. Зміни до правил використання електронного платіжного засобу або тарифів є погодженими користувачем, якщо до дати, з якої вони застосовуватимуться, користувач не повідомить банк про розірвання договору.

На сайті ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» (yvww.ukrgazbank.com) відповідачем було розміщено «Односторонній правочин до договорів на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» та договорів комплексного банківського обслуговування фізичних осіб у формі публічної пропозиції за тарифними планами…, зокрема і «PR0-Запас+», файл із текстом одностороннього правочину було створено 17 січня 2015 року з останніми змінами 19 січня 2015 року (а.с. 58).

Таким чином, ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» незаконно списав з карткового рахунку ОСОБА_2 комісію у розмірі 13 350,81 грн. та 1 592,20 грн., оскільки в силу вимог п.п. 8.3.1,8.3.2 договору та п.14.10 ст.14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», зміни до Тарифів мали вступити в дію не раніше 17 лютого 2015 року, а операція по рахунку позивача відповідачем була здійснена 21 січня 2015 року та 22 січня 2015 року, тобто до 17 лютого 2015 року, дати, раніше якої нові тарифи не могли набрати чинності.

Колегія суддів також погоджується з висновком суду про те, що дії банку щодо списання комісії призвело до утворення несанкціонованого овердрафту, на суму якого відповідач щомісячно нарахував 27 лютого 2015 року та 31 березня 2015 року відсотки в розмірі 48% річних, що становило 1130,81 грн. (а.с. 32).

Твердження апелянта про те, що ст.16 ЦК України не передбачено обраний позивачем спосіб захисту порушених прав, є безпідставними, оскільки такий спосіб обумовлений змістом суб'єктивних прав позивача, за захистом якого він звернувся до суду, та характером його порушення. Перелік способів захисту цивільних прав чи інтересів не є вичерпним. Відповідно до абз. 2 п.10 ч.2 ст.16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Європейський суд з прав людини у справі Голдер проти Сполученого Королівства зауважив, що було б неприпустимо, щоб ст.6 (п.1) Конвенції містила детальний опис гарантій, що надаються сторонам у цивільних справах, і не захищала б передусім те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступу до суду. Такі характеристики процесу, як справедливість, публічність, динамізм позбавляються сенсу, якщо немає самого судового розгляду. В іншому рішенні у справі Ейрі проти Ірландії Європейський суд зазначив, що фактичні перешкоди можуть порушувати Конвенцію так само, як і юридичні, і вказав, що Конвенція спрямована на те, щоб гарантувати не теоретичні або ілюзорні права, а права, які є ефективними і здійснюються на практиці.

У більш пізніх рішеннях (Ієло проти Італії, Кордова проти Іспанії, Уайт та Кеннеді проти Німеччини, Феімблат проти Румунії, С. Г. І. Л. і Кофератті проти Італії) ЄСПЛ знову ставить питання про те, чи не були певні процедури національних систем такими, що обмежують ступінь доступу до суду, щоб забезпечити право заявників на суд, з урахуванням принципу верховенства права у демократичному суспільстві.

Виходячи з наведених рішень можна також стверджувати, що Європейський суд з прав людини у поняття доступності, крім справедливості судового розгляду, включає також його ефективність і можливість безперешкодного звернення усякої заінтересованої особи до суду за захистом своїх прав у спосіб, що не заборонений законом.

У Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Кампус Коттон клаб»» щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 124 Конституції України (справа про досудове врегулювання спорів) від 9 липня 2002 р. № 15-рп/2002 зазначено, що положення ч.2 ст.124 Конституції України щодо поширення юрисдикції судів на всі правовідносини, що виникають у державі, необхідно розуміти так, що право особи на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами. Тобто кожна особа має право вільно обирати не заборонений законом засіб захисту прав і свобод, у тому числі судовий захист.

В силу ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Отже, суд першої інстанції всебічно і об'єктивно дослідив всі обставини справи, зібраним доказам дав вірну правову оцінку й постановив рішення, що відповідає вимогам закону.

Рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника відповідача публічного акціонерного товариства «УКРГАЗБАНК» - Сироїд Алли Валентинівни - відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 09 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді