Справа № 492/1331/15-ц
АРЦИЗЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________
24 листопада 2015 року м. Арциз
Арцизький районний суд Одеської області у складі: головуючого судді Борисової С.П., при секретарі Каширній О.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Арцизі Одеської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки, в якому просить суд про визнання її такою, що втратила право користування жилим приміщенням будинку АДРЕСА_1, посилаючись на те, що зазначений будинок є власністю позивача. У вказаному будинку за його згодою зареєстрована відповідачка ОСОБА_2, яка починаючи з вересня 2010 року не проживала і не проживає по теперішній час в зазначеному будинку. Рішенням Арцизького районного суду Одеської області від 25.10.2011 року шлюб між сином позивача ОСОБА_3 та відповідачкою по наявній справі був розірваний. За таких обставин, позивач вважає, що відповідачка втратила право користування жилим приміщенням, в якому він проживає. Визнання відповідачки такою, що втратила право користування жилим приміщенням позивачу необхідно для того, щоб вільно розпоряджатися своїм правом власника будинку.
Від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності, що відповідає положенням ч. 2 ст. 158 ЦПК України, при цьому відповідно до письмової заяви позивач позовну заяву підтримав, просив задовольнити її у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи у разі неявки відповідачки у судове засідання.
Відповідачка ОСОБА_2 неодноразово повідомлялася належним чином про дату, час та місце розгляду справи, однак до суду повторно не з'явилася, про причину своєї неявки суд не повідомила. Суд вважає, що відповідачка належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, оскільки в силу ч. 5 ст. 74 ЦПК України судові повістки про виклик до суду надсилалися за зареєстрованим її місцем проживання, відомості про яке отримані судом в порядку ч. 3 ст. 122 ЦПК України, однак згідно поверненим повідомленням відповідачка за цією адресою не проживає, а відповідно до абз. 5 ч. 5 ст. 74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.
У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, в силу ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Зі згоди позивача, що викладена в письмовій заяві, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з таких підстав.
Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із житлового законодавства, пов'язані з правом особи користуватися жилим приміщенням, в якому зареєстроване її місце проживання, тому, при вирішенні спору між сторонами, слід керуватися Житловим Кодексом України.
Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.
Згідно з копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 від 21.02.2007 року, виданого Деленською сільською радою Арцизького району Одеської області, зареєстрованого в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 21.02.2007 року, ОСОБА_1 на праві приватної власності належить житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 10-11). Крім того, на підставі зазначених документів, що підтверджують право власності, власником вказаного будинку зазначений ОСОБА_1, що підтверджується технічним паспортом на житловий будинок приватного житлового фонду від 21.12.2006 року (а.с. 6-9).
Згідно копії паспорту позивача, копії облікової картки об'єкта погосподарського обліку на 2011-2015 року, а також довідки Арцизького РС ГУДМС України в Одеській області ОСОБА_1, ОСОБА_2 зареєстровані по АДРЕСА_1 (а.с. 3, 14-16, 21). Факт не проживання відповідачки ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 з вересня 2010 року підтверджується актом опитування свідків (а.с. 17).
Рішенням Арцизького районного суду Одеської області від 25 жовтня 2011 року, розірваний шлюб, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с. 13).

Отже, в судовому засіданні встановлено, що за вищевказаною адресою відповідачка не проживає більше одного року, що підтверджується вищезазначеними дослідженими доказами.

У відповідності до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до положень частини 1 статті 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Тимчасова відсутність особи повинна бути безперервною, та за визначеним частиною 1 статті 71 ЖК України загальним правилом не повинна перевищувати шести місяців. Початок спливу часу відсутності визначається з дня не проживання особи в займаному приміщенні. Епізодична поява особи в жилому приміщенні лише для виду з метою його утримання не може розглядатися як повернення, що перериває сплив шестимісячного строку.

Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (ст. 72 ЖК України). У разі розгляду такого спору встановленню підлягають причини відсутності особи понад шість місяців в жилому приміщенні. Особа підлягає визнанню такою, що втратила право користування жилим приміщенням, у разі доведеності не користування приміщенням понад шість місяців без поважних причин.

Ці норми закону є гарантією житлових прав громадян, тимчасово відсутніх у місці постійного проживання, однак вони встановлюють різну правову природу та особливості припинення права користування жилим приміщенням (ст. ст. 71, 72 ЖК України стосуються збереження жилого приміщення за наймачем або членом його сім'ї в будинках державного і громадського фонду, а ст. 405 ЦК України - визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням в приватному жилому фонді).

Право користування приватним житлом має речово-правовий характер, у зв'язку з чим припинення цього права повинно відбуватися згідно з вимогами статей 405, 406 ЦК України, зокрема житловий сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення або через відсутність особи без поважних причин понад один рік у спірному житловому приміщенні.

В судовому засіданні встановлено, що даний спір виник між позивачем, який є власником житлового будинку згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно та відповідачкою, у зв'язку з чим чинним є правило ст. 405 ЦК України.

Як встановлено в судовому засіданні із досліджених доказів, відповідачка не проживає по АДРЕСА_1, більш ніж один рік без поважних причин, також її відсутність за вказаною адресою понад шість місяців не відповідає випадкам, передбаченим пунктами 1 - 7 ст. 71 ЖК України, які передбачають, що право користування житловим приміщенням зберігається за відсутніми впродовж шести місяців з дня закінчення строку, вказаного у відповідному пункті.

Суд вважає, що, враховуючи той факт, що відповідачка ОСОБА_2 не проживає на спірній житловій площі, її можна визнати такою, що втратила право користування жилим приміщенням будинку АДРЕСА_1, у зв'язку з чим позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню повністю.

Суд також вважає за необхідне у відповідності до ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідачки на користь держави до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір у розмірі 487,20 гривень.

Керуючись ст. ст. 71, 72, ч. 2 ст. 107 ЖК України, ст. ст. 10, 11, 60, 61, 209, 212 - 215, 224 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, такою, що втратила право користування жилим приміщенням будинку АДРЕСА_1.

Наявне рішення суду є підставою для зняття ОСОБА_2 з реєстраційного обліку.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в розмірі 487,20 гривень.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через Арцизький районний суд Одеської області шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано протягом строку оскарження; у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ

Арцизького районного суду С.П. Борисова