УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого суддів: Горелкіної Н.А., Євтушенко О.І., Маляренка А.В., Іваненко Ю.Г., Ситнік О.М.,

за участю представника позивача - ОСОБА_6,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_8, Обухівської міської ради, управління Держземагентства в Обухівському районі про визнання державних актів недійсними, скасування рішень сільської ради та визнання прав власності на земельну ділянку, усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, за касаційною скаргою ОСОБА_7 та її представника ОСОБА_6 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 25 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 06 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року ОСОБА_7 звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що вона є власником земельної ділянки площею 0,01 га по АДРЕСА_1, яка їй належить на підставі державного акта про право власності на землю.

17 липня 2012 року вона замовила технічну документацію з розділу вказаної земельної ділянки на дві окремі, а в грудні 2013 року вирішила присвоїти вказаним земельним ділянкам кадастровий номер, але їй було відмовлено в державній реєстрації земельної ділянки, так як вона перетинається з сусідньою земельною ділянкою, яка належить ОСОБА_8

На своїй земельній ділянці вона збудувала два капітальні гаражі, якими користується, у зв'язку із цим позивач просила визнати недійсним державний акт на право приватної власності на земельну ділянку, виданий на ім'я ОСОБА_8, скасувати рішення міської ради та визнати за нею право власності на земельну ділянку.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 25 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 06 квітня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_7 та її представник ОСОБА_6 просять скасувати судові рішення, ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення судами норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи, викладені у касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково на таких підставах.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Судами попередніх інстанцій установлено, що відповідно до державного акта на право власності на землю ОСОБА_7 належить земельна ділянка площею 0,010 га по АДРЕСА_1, цільове призначення якої для будівництва індивідуальних гаражів.

З державного акта на право власності на землю вбачається, що ОСОБА_8 належить земельна ділянка площею 0,0224 га, яка розташована по АДРЕСА_1, цільове призначення якої для ведення особистого селянського господарства. Її сусідніми землекористувачами є ОСОБА_9 та землі міської ради.

Згідно зі зведеним кадастровим планом та відповідно до координатів земельні ділянки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не межують, а знаходяться на відстані 12,55 метрів.

Актом земельної комісії від 25 вересня 2014 року встановлено, що у власності ОСОБА_7 та ОСОБА_8 перебувають земельні ділянки по АДРЕСА_1. Також установлено, що гараж ОСОБА_7 побудований на земельній ділянці, яка знаходиться у власності ОСОБА_8

Відмовляючи у задоволенні позову, суди попередніх інстанцій виходили з того, що позивачем не доведено у порядку ст. ст. 15, 16 ЦПК України, чим саме було порушено її права чи або інтереси відповідачем.

Проте з такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій повністю погодитися не можна виходячи з наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 106 ЗК України власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними.

Згідно зі ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Так, у позовній заяві ОСОБА_7 вказувала на те, що земельна ділянка відповідача накладається на її земельну ділянку в електронному вигляді, оскільки в базу даних внесені неправильні координати їх поворотних точок. Координати земельної ділянки позивача були внесені землевпорядною організацією помилково, не по фактичним межам земельної ділянки. Таким чином, позивач користується однією земельною ділянкою, а в базу даних внесена зовсім інша земельна ділянка, що порушує її права.

Разом з тим суди попередніх інстанцій належним чином не визначили факти, які необхідно встановити для вирішення спору, які з них визнаються кожною стороною, а які підлягають доказуванню, не з'ясували, чи порушено право позивача на спірну земельну ділянку, чи порушуються її права державним актом на ім'я ОСОБА_8, кому належить земельна ділянка, на якій побудовано гаражі, підійшли формально до розгляду справи та дійшли передчасного висновку про відмову у задоволенні позову.

Таким чином, судами допущено порушення норм процесуального права, що відповідно до ч. 2 ст. 338 ЦПК України є підставою для скасування рішення і передачі справи на новий розгляд. Оскільки зазначені порушення було допущено судом першої інстанції та не усунено судом апеляційної інстанції, справу необхідно передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7 та її представника ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 25 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 06 квітня 2015 року скасувати, справу повернути на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий0Головуючий0 Головуючий Н.А. Горелкіна
Судді:О.І. Євтушенко Ю.Г. Іваненко А.В. Маляренко О.М. Ситнік