АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач - Желепа О.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Желепи О.В.

суддів Кабанченко О.А., Рубан С.М.

при секретарі Мившук В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 07 жовтня 2015 року про поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

Представник позивача, ПАТ «Комерційний банк «Експобанк» звернувся до суду із заявою про поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання.

Заяву обґрунтовував тим. що 28 травня 2012 року Дніпровським районним судом м. Києва було винесено рішення, яким стягнуто з ОСОБА_1 суму заборгованості та судових витрат у розмірі 1 048 868,40 грн. Дане рішення вступило в законну силу 08 червня 2012 року. На адресу заявника 01 квітня 2013 року надійшов виконавчий лист № 2-5806/1 1 від 22 березня 2013 року. 26 квітня 2013 року даний виконавчий лист був пред'явлений до виконання до ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві. 23 травня 2013 року постановою державного виконавця ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві був повернутий стягувачу. Заявник звертався до Дніпровського районного суду м. Києва із заявою про виправлення описки, з метою усунення перешкод при відкритті виконавчого провадження. У зв'язку з тривалою перепискою з органам ДВС України, зверненням до суду із заявою про виправлення описки та зважаючи на те, що строк пред'явлення виконавчого документу сплинув, просив суд визнати причини пропущення строку пред'явлення виконавчого документу поважною та поновити пропущений строк для пред'явлення до виконання виконавчого листа № 2-5806/11 від 22 березня 2013 року.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 07.10.2015 року заяву Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» про поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання задоволено повністю.

Поновлено пропущений заявником строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Не погодившись з такою ухвалою суду, ОСОБА_1, подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та ухвалити нову, якою в задоволені заяви про поновлення пропущеного строку для пред'явлення до виконання виконавчих листів відмовити.

В скарзі посилався на те, що ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права. Зазначив, що суд розглядаючи заяву не врахував , що заявник звертався до суду з аналогічною заявою про поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання, проте йому було відмовлено в задоволені такої заяви, а тому відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, суд першої інстанції повинен був закрити провадження в справі, а не розглядати заяву.

В судовому засіданні апеляційного суду боржник доводи скарги підтримав.

Представник стягувача до апеляційного суду не з'явився.

Заслухавши доповідь судді Желепи О.В., пояснення боржника, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В силу статті 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів влади, посадових чи службових осіб і підлягають виконанню на всій території України, а їх невиконання є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Строки, встановлюються для, зокрема, виконання судових рішень з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Як вбачається з матеріалів справи, 28 травня 2012 року рішенням Дніпровського районного суду м. Києва стягнуто з ОСОБА_1 суму заборгованості та судових витрату розмірі 1 048 868,40 грн.(а.с. 163, том 1).

22 березня 2013 року на примусове виконання рішення суду від 28 травня 2012 року Дніпровським районним судом м. Києва видано виконавчий лист № 2-5806/11 (а.с. 174, том 1).

30 квітня 2013 року старшим державним виконавцем відділу ДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві Макаренко С.В. винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-5806/11, виданого 22 березня 2013 року (а.с. 193, 194, том 1).

10 липня 2013 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва в задоволенні заяви про поновлення строку для пред'явлення виконавчих документів до виконання та виправлення описок та арифметичних помилок відмовлено (а.с. 180, том 1). 02 жовтня 2013 року ухвалою Апеляційного суду м. Києва залишена без змін ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 10 липня 2013 року (а.с. 262-264, том 1).

31 жовтня 2013 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва в задоволенні заяви про поновлення строку для пред'явлення виконавчого документу до виконання відмовлено (а.с.225-226, том 1). 15 січня 2014 року ухвалою Апеляційного суду м. Києва скасовано ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2013 року( а.с.11, том 2).

29 листопада 2013 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва в задоволенні заяви про виправлення помилки у виконавчому листі відмовлено (а.с. 246, том 1).

Задовольняючи заяву ПАТ «КБ «Експобанк» про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документу до виконання, суд виходив з того, що наведені заявником причини пропуску строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання є поважними.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, так як він відповідає встановленим обставинам та вимогам закону.

Відповідно до статті 129 Конституції України рішення суду є обов'язковим до виконання.

Умовами ст. 371 ЦК України передбачено, що стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження», стягувач, який пропустив строк пред'явлення виконавчого документа до виконання має право звернутися із заявою про поновлення строку пред'явлення до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (надалі «Конвеція») та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Сферою регулювання статті 6 Конвенції є також виконання судового рішення. Зокрема Європейський суд з прав людини зазначає, що пункт 1 статті 6 Конвенції («Право на справедливий суд») гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо будь-яких його цивільних прав та обов'язків; таким чином, ця стаття проголошує право на доступ до суду, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань. Однак, це право було б ілюзорним, якби правова система договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 Конвенції детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства Права, який договірні держави зобов'язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.

Виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

В рішенні Європейського суду «Горнсбі проти Греції» від 10.03.1997 р. (п.40) зазначено, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «суду».

Щодо поновлення процесуальних строків національними судами Європейський суд з прав людини зазначив, що право на суд одним із аспектів якого є право доступу до суду ( рішення у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» від 21.02.1975 р. п.36) не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями (рішення у справі «Герін проти Франції» від 29.07.1998 р., п.37).

З огляду на наведені заявником причини пропуску строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання, у разі відмови в поновленні строку, права заявника на звернення до суду за захистом порушеного права в контексті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та рішень Європейського суду з прав людини, будуть порушені, так як останній не отримає доступу до останньої завершальної стадії, - виконання рішення суду.

Доводи скарги про те, що заявник не довів поважність причин пропуску строку спростовуються матеріалами справи, з яких вбачається, що 22 березня 2013 року ПАТ «Комерційний банк «Експобанк», було видано виконавчий лист для його пред'явлення до виконання та направлено на адресу баку.

26.04.2013 року зазначений виконавчий лист був пред'явлений до виконання до ВДВС Дніпровського РУЮ м. Києва.

30.04.2013 року старшим державним виконавцем відділу ДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві Макаренко С.В. винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-5806/11, виданого 22 березня 2013 року

Як свідчать заяви на а.с. 172-173, 177-178, 213-214, 228-229, 235-236 т. 1 стягувач звертався до суду з заявами про виправлення помилки у виконавчому листі, описки в судовому рішення та заявами про поновлення строку виконавчого листа до виконання.

Дані питання розглядались судом першої інстанції та апеляційним судом неодноразово.

Так, 10 липня 2013 року відповідно ухвали Дніпровського районного суду м. Києва ПАТ «Комерційний банк «Експобанк», було відмовлено в задоволенні заяви про поновлення строку для пред'явлення виконавчих документів до виконання та виправлення описок та арифметичних помилок.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, стягувач, «Комерційний банк «Експобанк» подав апеляційну скаргу на зазначену ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва

02 жовтня 2013 року ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 15.01.2014 року по справі № 22-ц/796/13375/2013 апеляційна скарга стягувача була залишена без задоволення, а ухвала Дніпровського районного суду м. Києва від 10.07.2013 року залишена без змін.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2013 року по справі 2-5806/11, ПАТ «Комерційний банк «Експобанк», було відмовлено в задоволені зави про поновлення строку для пред'явлення виконавчого документу до виконання.

15 січня 2014 року ухвалою Апеляційного суду м. Києва скасовано ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2013 року, а справу повернуто до суду першої інстанції на новий розгляд (а.с.11, том 2).

Таким, чином дані обставини підтверджують поважність причин пропуску строку пред'явлення виконавчого листа до виконання, оскільки матеріали справи підтверджують те, що ПАТ «Комерційний банк «Експобанк» на протязі тривалого часу вчиняв активні дії для виконання рішення суду, а строк пред'явлення виконавчого листа до виконання сплинув з незалежних від нього причин.

Доводи скарги про те, що судом порушено приписи п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, колегія суддів не приймає, оскільки попередні ухвали, суду, якими відмовлялось в поновленні строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання не перешкоджали заявнику повторно звернутись з аналогічним клопотанням та зазначити інші причини пропуску цього строку, які обґрунтовано були визнані районним судом поважними.

Крім того остання з таких ухвал, була апеляційним судом скасована, а питання повернуто на новий розгляд.

Порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Ухвала суду постановлена з додержанням вимог закону, а тому відповідно до ст. 312 ЦПК України колегія суддів відхиляє апеляційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 07 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 20 днів.

Головуючий: Судді: