Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

"16" листопада 2015 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Литвиненко Н. В., при секретарі Скудар С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі справу за позовом ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради про визнання права власності,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2015 року позивач звернувся до суду з даним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору міни №173 від 11 лютого 1999 року, зареєстрованого приватним нотаріусом ОСОБА_2 В теперішній час він втратив правовстановлюючі документи на вказану квартиру. При зверненні до БТІ м.Маріуполя для документального підтвердження його права власності на квартиру АДРЕСА_1, позивачу надали підтвердження про те, що він зареєстрував право власності в БТІ м.Маріуполя, однак дублікат договору міни він не має можливості замовити, оскільки нотаріальний архів знаходиться на непідконтрольній Україні території. Просив суд визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_1.

Позивач у судове засідання не зявився, надавши заяву про можливість слухання справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував.

Представник відповідача у останнє судове засідання не зявився з невідомих підстав, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. В матеріалах справи мається відгук на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги не визнає, оскільки позивачем не надано доказів того, що він в позасудовому порядку позбавлений можливості отримати чи відновити відповідні правовстановлюючі документів на належну йому квартиру. У звязку із чим суд ухвалив розглянути справу у порядку ст.224 ЦПК України.

У цьому випадку суд вважає доцільним ухвалити заочне рішення, оскільки відповідно до ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання представника відповідача та третьої особи, які належним чином повідомлені і від яких не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення.

Суд, дослідивши письмові матеріали, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про те, що позов знайшов своє підтвердження представленими доказами і підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно частини 1 статті 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до договору міни квартир від 11 лютого 1999 року, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_2, зареєстрованого в реєстрі за №173 вбачається, що ОСОБА_1 належить квартира АДРЕСА_1.

За повідомленням МКП Маріупольського БТІ від 22 січня 2015 року квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 на підставі договору міни квартир від 11 лютого 1999 року, в БТІ м.Маріуполя вказаний договір зареєстрований 12 лютого 1999 року за реєстровим №35938. Загальна площа вищевказаної квартири складає 31,8 кв.м., житлова площа 17,3 кв.м.

В судовому засіданні встановлено, що позивачем були втрачені документи, що підтверджують його право власності на квартиру АДРЕСА_1, дублікати відповідних документів позивач міг отримати в нотаріальному архіві, однак в звязку з находженням його на території непідконтрольній Україні, він позбавлений можливості їх отримати.

У відповідності до ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно із ч.1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За таких обставин, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача в повному обсязі, оскільки вони знайшли своє підтвердження наданими до суду письмовими доказами.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 174, 197, 209, 215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 328, 392 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради про визнання права власності - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, право власності на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 31,8 кв.м., житловою площею 17,3 кв.м.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його прийняв, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем протягом десяти днів з дня отримання його копії.

На рішення може бути подана апеляція в Апеляційний суд Донецької області через Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Н. В. Литвиненко