№243/6908/14
№2/243/129/2015
РІШЕННЯ

Іменем України

( заочне )

13 січня 2015 року Слов'янський міськрайонный суд Донецької області в складі:

головуючого - судді Чернишова Ю.В.

при секретарі - Морозовій Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Слов'янська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу,

В С Т А Н О В И В :

До Слов'янського міськрайонного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики від 07 лютого 2014року в розмірі 33673грн.

В судовому засіданні позивачка вимоги підтримала та обґрунтувала їх тим, що на прохання відповідачки вона взяла кредит в банку»Дельта банк» в сумі 15000грн. та в банку «Ренесанс» на суму 20000грн.. Зазначені грошові кошти в розмірі 35000грн. вона передала 07 лютого 2014року ОСОБА_2 в борг, а остання в свою чергу зобов'язалась повернути зазначені кошти шляхом передання необхідної суми для повернення кредитів з відсотками до кінця липня 2014року. Із зазначеної суми вона повернула 5640грн.. Вона добровільно здійснювала платежі по поверненню кредитів у визначеному банками розмірах до травня 2014року. Потім здійснювала платежі не у тому розмірі, що передбачались умовами договорів кредиту. А потім взагалі перестала здійснювати погашення кредитів внаслідок чого банками було здійснено нарахування пені за прострочення повернення кредитів. На теперішній час сума заборгованості складає 33673грн., яку вона і просить стягнути з відповідача.

Відповідачка ОСОБА_2 повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи до суду не з'явилась, із заявою про розгляд справи у її відсутність не зверталась, у зв'язку з чим судом прийнято рішення про заочний розгляд справи відповідно до вимог ст.224 ЦПК України.

Суд дослідивши надані докази, приходить до переконання, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

Так у ході судового засідання було встановлено, що 07 лютого 2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, відповідно до умов якого ОСОБА_1 передала останній грошові кошти в розмірі 35 000грн., а ОСОБА_2. зобов'язувалась повернути їх до кінця липня 2014р., що підтверджується розпискою написаною відповідачкою.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України- за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні ( позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей або інших речей.

Згідно вимогам до форми договору позики, передбачених ст. 1047 ЦК України, такий договір укладається в простій письмовій формі. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Позивачем на підтвердження такого договору позики, факту передачі грошових сум в розмірі 35 000грн., та умов договору, представлено розписку , наявність якої та дійсність її написання не оспорена.

В суді встановлено, що відповідач не оспорює зазначений договір позики з цих підстав. Договір на який посилається позивач укладено в письмовій формі.

Окрім того суд прийшов до переконання, що між сторонами було укладено договір позики, що підтверджено в суді розпискою.

З огляду на зазначене суд вважає, що уклавши договір позики, у ОСОБА_2 виникли зобов'язання по поверненню позики.

Відповідно до ст. 509 ЦК України- зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України.

Суд приходить до переконання, що у відповідача виникло зобов'язання перед ОСОБА_3, а тому відповідно до вимог ст. 526 ЦК України вона повинна повернути борг, як того і вимагає позивач.

Разом з тим на думку суду вимоги позивача про повернення суми боргу в розмірі 33673грн. не ґрунтуються на законі.

Так за приписами ст. 1046 ЦК України за договором позики позичальник повинен повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів, яку позичав.

Розписка, на яку посилається позивачка також не містить інших зобо'язань крім повернення суми боргу. Сума боргу складає 35 000грн, про що також зазначено в розписці.

Доводи ОСОБА_1 про те, що відповідачка повинна повернути грошові кошти в сумі 33673грн. не ґрунтуються на законі, оскільки із пояснень позивачки вбачається, що зазначена сума складається із грошових зобов'язань її перед банками з якими у неї укладено договори позики, враховуючи , що ці гроші вона брала в кредит у банку саме для відповідачки.

Враховуючи , що між сторонами виникли правовідносини саме з договору позики, ОСОБА_2 має зобов'язання по поверненню позивачці саме отриманої за цим договором суми грошових коштів в розмірі 35000грн. При цьому слід врахувати, що як зазначає позивачка ОСОБА_2 повернула їй грошові кошти в розмірі 5640грн., про що зазначає і в позові.

Враховуючи встановлені обставини не повернута сума боргу складає 29360грн.(35000- 5640)

Окрім вимог про повернення боргу позивачка інших вимог не заявляє.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Судом встановлено. що до теперішнього часу зобов"язання не виконано боржником.

Судові витрати позивача, які складаються із витрат на оплату судового збору та оплату відправленої телеграми про виклик підлягають розподілу відповідно до приписів ст.88 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 625,1046, 1047,1049 ЦК України, ст.10,58,60,209,212,213,214, 215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, паспорт серії НОМЕР_1 виданий Слов'янським МВ ГУМВС в Донецькій області, мешкаючої АДРЕСА_1 ,

на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2, мешкаючої АДРЕСА_2 суму боргу за договором позики від 07.02.2014року в розмірі 29360 (двадцять дев'ять тисяч триста шістдесят) грн..

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 363,26грн., а загалом суму 29723( двадцять дев'ять тисяч сімсот двадцять три)грн. 26 коп.

В решті вимог в задоволенні відмовити.

Рішення може бути оскаржене позивачем в судову палату по цивільних справах апеляційного суду Запорізької області, через Слов'янський міськрайонный суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Роз'яснити відповідачу, що відповідно до вимог ст. 228,229 ЦПК України, він має право подати письмову заяву протягом десяти днів з дня отримання копії рішення, про перегляд заочного рішення суду.

Повне рішення складено 13.01.2015 року.

Суддя Слов'янського міськрайонного суду

Донецької області Ю.В. Чернишов