Справа № 308/8365/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2015 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Дергачової Н.В., при секретарі судового засідання - Меркуловій Ю.П., у присутності представника позивача ОСОБА_1 та представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_4 звернулася до суду із позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.

В обґрунтування позовної заяви позивач зазначила, що 04 серпня 2007 року вона та ОСОБА_2 зареєстрували між собою шлюб. Даний факт підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Свалявського районного управління юстиції Закарпатської області 13.10.2007 року, актовий запис № 82.

За час спільного проживання у Позивача та Відповідача народилася одна дитина: донька - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Даний факт підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ФМ №098731 від 27.02.2008 року, виданим міським відділом реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області.

З жовтня 2014 року і по даний час Позивач проживає окремо від Відповідача. Фактичні шлюбні стосунки з ним не підтримує, спільного господарства вони не ведуть. Протягом тривалого часу відповідач проживає в іншому помешканні. Це зумовлено тим, що між позивачем та відповідачем протягом тривалого часу не було взаєморозуміння та поваги, систематично виникали конфлікти. Вищенаведені обставини негативно впливали на моральний психологічний стан їхньої спільної малолітньої доньки, зробили неможливим подальше спільне життя.

За таких обставин, оскільки Позивач з жовтня 2014 року проживає окремо від Відповідача, тривалий час не підтримує з ним шлюбних відносин, Позивач вважає, що збереження шлюбу, зареєстрованого між нею та Відповідачем суперечить її інтересам та інтересам їхньої спільної малолітньої доньки та є неможливим, і тому шлюб слід розірвати.

Спору між Позивачем та Відповідачем щодо виховання та проживання малолітньої дитини немає, оскільки малолітня донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає і надалі проживатиме з Позивачем.

Спору про поділ майна між Позивачем та Відповідачем немає.

Разом із тим між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 на момент предявлення позову не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання дитини.

Оскільки Відповідач тривалий час не підтримував з Позивачем та їхньою спільною донькою жодних відносин, на момент подання цього позову Позивач не має достовірних відомостей про те, де саме працює її чоловік (Відповідач). Однак Позивачу відомо, що Відповідач має мінливий дохід. Крім того позивач звертає увагу суду на те, що відповідач не має іншої родини та інших неповнолітніх чи малолітніх дітей, не має на утриманні інших осіб, зокрема батьків чи осіб, які потребують обовязкового утримання з його боку.

Розам із тим Позивач змушена сама утримувати та виховувати малолітню доньку, а також працювати заради матеріального забезпечення себе та їхньої спільної дитини, отримуючи при цьому дохід, якого недостатнього для належного забезпечення та утримання як малолітньої доньки так і її особисто.

А відтак, враховуючи наведене просить розмір аліментів на утримання малолітньої доньки, ОСОБА_5, необхідно визначити у твердій грошовій суму в розмірі 5 000, 00 грн, які стягувати з Відповідача на користь Позивача щомісяця з моменту звернення з цією позовною заявою до суду до досягнення їхньою спільною донькою повноліття.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив розірвати шлюб.

Представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3, в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, не заперечував щодо суми аліментів, та просив шлюб розірвати.

Заслухавши представників сторін, розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтується позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з наданих позивачем доказів, 04 серпня 2008 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4, відділом реєстрації актів цивільного стану Свалявського районного управління юстиції Закарпатської області було зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації актів зроблено актовий запис № 82, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ФМ № 033329 від 13.10.2007 року.

За час спільного проживання у Позивача та Відповідача народилася одна дитина: донька - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Даний факт підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ФМ № 098731 від 27.02.2008 року, виданим міським відділом реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області.

Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Із ст. 55 СК України вбачається, що дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги.

Враховуючи наведене, та з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини даного позову, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім'я розпалася остаточно, збереження шлюбу може суперечити інтересам позивача, а отже, укладений між сторонами по справі шлюб підлягає розірванню.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-XІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно з ч. 1 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обовязків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою (ч. 1 ст. 141 СК України).

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною 1 статті 184 СК України передбачено, що суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

При призначенні аліментів, відповідно до ст. 182 СК України та розяснень, що містяться в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 р. № 3 суд враховує: стан здоровя та матеріальне становища дитини; стан здоровя та матеріальне становища платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21.04.1999 р. № 606-XIV «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.

Враховуючи наведене, та те, що Відповідач заперечень щодо розміру аліментів, запропонованих Позивачем не надав, та повністю визнав позовні вимоги, суд вирішив стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 5000,00 (пять тисяч гривень) щомісячно, починаючи від дня предявлення позову до суду 14 липня 2015 року і до досягнення нею повноліття.

Витрати із сплати судового збору у відповідності до ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 11, 57, 60, 88, 179, 212, 214, 215, 367 ЦПК України, ст.ст. 104, 105, 110, 112, 160, 182, 183, 191 СК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_2 - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2, зареєстрований 04.08.2007 року, Відділом реєстрації актів цивільного стану Свалявського районного управління юстиції Закарпатської області під актовим записом № 82, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ФМ № 033329, виданим 13.10.2007 року розірвати.

Стягнути із ОСОБА_2, м. Ужгород, вул. Щедріна, 30/10, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_4, м. Ужгород, вул. Щедріна, 30/10, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі у розмірі 5 000,00 грн. щомісячно з 14 липня 2015 року (дати звернення до суду з відповідною заявою) і до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути із ОСОБА_2, м. Ужгород, вул. Щедріна, 30/10, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_4, м. Ужгород, вул. Щедріна, 30/10, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, витрати із сплати судового збору в розмірі 487,20 грн. (чотириста вісімдесят сім грн. 20 копійок).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_7