Провадження № 2/161/712/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2015 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Ковтуненка В.В.,

при секретарі Соколовій К.Ю.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідачів ОСОБА_3,

ОСОБА_4,

представника відповідача ОСОБА_5,

представника 3-ї особи ОСОБА_6,

прокурора Степанькова М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Луцьк цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_7, ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні у здійсненні права власністю шляхом виселення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1, за якою мешкає разом з сином ОСОБА_8.

Їй, на праві приватної власності, належить житловий будинок в АДРЕСА_2. У вказаному будинку вона не проживає, однак неодноразово здавала його в оренду. На сьогоднішній день у даному будинку зареєстрований її син ОСОБА_8

17 липня 2014 року до її будинку самовільно, без її дозволу вселились ОСОБА_7 з сім'єю. При зустрічі з відповідачами вона пояснила, що надасть згоду на вселення лише після офіційного укладення договору оренди житлового приміщення. Проте, незважаючи на її вимоги, ОСОБА_9 разом з сім'єю самовільно заселились до її будинку та проживають там до сьогодні.

Згідно довідки, виданої виконкомом Торчинської селищної ради від 11.11.2014 року №2003 будинок, який знаходиться в АДРЕСА_2, належить на праві власності ОСОБА_1, на підставі договору купівлі-продажу № 18 від 10.03.1981 року.

Разом з тим, у вказаній довідці зазначається, що в будинку проживає без реєстрації сім'я, яка складається з таких осіб: ОСОБА_7 - ІНФОРМАЦІЯ_2, її доньки ОСОБА_10 - ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_11 - ІНФОРМАЦІЯ_4, та співмешканець - ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_5. Окрім цього, вказано, що ОСОБА_7, ОСОБА_10, ОСОБА_12 зареєстровані в АДРЕСА_3, а ОСОБА_4 - в м. Ківерці, Волинської області. У серпні 1996 року їй було призначено довічно статус інваліда по II групі загальних захворювань. Вказана обставина підтверджується довідкою Торчинської районної лікарні № 225 від 12.11.2014 року та копіями посвідчень, які додаються до позовної заяви. Просить суд усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні власністю, а саме: житловим будинком з господарськими будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_2, шляхом виселення ОСОБА_4, ОСОБА_7, її неповнолітніх доньок ОСОБА_10 та ОСОБА_12.

Ухвалою суду від 21 січня 2015 року до участі у справі було залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів службу в справах дітей Луцької РДА.

Позивач та її представник в судовому засіданні заявлений позов підтримали з підстав викладених в позовній заяві. Просили позов задовольнити.

Відповідачі в судовому засіданні та представник відповідача ОСОБА_7 в судовому засіданні поясгнили, що вони з позивачем уклали договір на проживання, досягли всіх істотних умов та вчинили дії, які підтверджують щодо досягнутої угоди. Договір найму в письмовій формі не укладався з вини позивача. Просили відмовити в задоволенні позову.

Представник 3-ї особи в судовому засіданні заявлений позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні.

Прокурор в судовому засіданні вважав, що заявлений позов підлягає до задоволення так як відповідачі самовільно зайняли будинок і там проживають. Просив позов задовольнити

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові матеріали справи та надані докази, суд приходить до висновку, що заявлений позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 391 ЦК Украни власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Судом при розгляді справи встановлено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить житловий будинок, який був придбаний на підставі договору купівлі-продажу будинку від 10 березня 1981 року (а.с. 5).

Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату.

Також судом встановлено і це підтверджується письмовими доказами, однак заперечується стороною позивача, що між сторонами було досягнуто угоди щодо найму відповідачами житлового будинку АДРЕСА_2 на строк 1 рік. При цьому відповідачами в підтвердження укладення договору найму житла було погашено заборгованість позивача, яка була наявна станом на 01 липня 2014 року та надано суду відповідні квитанції, які підтверджують даний факт.

Також судом встановлено і це вбачається із змісту самої поданої позовної заяви, що позивач неодноразово здавала в найм житловий будинок АДРЕСА_2.

Також судом встановлено, що відповідно до висновку ДІМ Луцького РВ УМВС України у Волинській області Домальчука Ф.В. від 25.07.2014 року по факту звернення ОСОБА_1, 24.07.2014 року в чергову частину Луцького РВ УМВС України у Волинській області надійшло звернення від ОСОБА_1 про те, що 24.07.2014 року о 14.00 годин в АДРЕСА_2, виник конфлікт з квартиранткою ОСОБА_7, 1964 року народження, на рахунок оплати заорендованого будинку, що за адресою АДРЕСА_2. Від написання заяви ОСОБА_1 відмовилась, в міліцію звернулась для консультації (а.с. 32).

Також судом встановлено, що відповідно до висновку ДІМ СДІМ Луцького РВ УМВС України у Волинській області Марушко І.В. від 23.08.2014 року по факту звернення ОСОБА_1, з матеріалів ЄО № 2223 від 24.07.2014 року по зверненню ОСОБА_1, встановлено те, що її будинок, по усній домовленості, орендує ОСОБА_7, 1964 року народження, разом зі своєю сім'єю. Також з рапорта дільничного інспектора Домальчук Ф.В. випливає, що заявниця зверталась до нього за консультацією з приводу здачі вищевказаній особі свого житлового будинку (а.с. 31).

Також судом встановлено, і це підтверджується письмовими матеріалами справи, що ОСОБА_7 разом з сім'єю вселились в житловий будинок, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 з дозволу ОСОБА_1, строком на 1 рік. Також ОСОБА_7 зобов'язалась в якості оплати за проживання у вказаному будинку провести в ньому ремонт, сплатити заборгованість за комунальні послуги та в подальшому їх сплачувати (а.с. 57-71).

Вказане свідчить, що між сторонами по справі виникли правовідносини в сфері найму (оренди) житла.

Відповідно до ч. 3 ст. 815 ЦК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити плату за житло. Наймач зобов'язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму.

Відповідно до ст. 162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

Судом при розгляді справи встановлено, і це підтверджується письмовими матеріалами справи, що ОСОБА_7 в якості попередньо обумовленої з позивачем оплати за оренду житлового будинку АДРЕСА_2 сплатила заборгованість за комунальні послуги (а.с. 72-74) та здійснила ремонт житлового будинку (а.с. 57-71), також проводила оплату за комунальні послуги, які надавалися та були використані відповідачами. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачі належним чином виконали свої обов'язки наймача житлового приміщення щодо здійснення оплати за користування житловим приміщенням та внесення плати за комунальні послуги.

Відповідно до ч. 3 ст. 825 ЦК України договір найму частини будинку, квартири, кімнати (частини кімнати) може бути розірваний на вимогу наймодавця у разі необхідності використання житла для проживання самого наймодавця та членів його сім'ї. Наймодавець повинен попередити наймача про розірвання договору не пізніше ніж за два місяці.

Відповідно до ст. 826 ЦК України у разі розірвання договору найму житла наймач та інші особи, які проживали у помешканні, підлягають виселенню з житла на підставі рішення суду, без надання їм іншого житла.

Судом при розгляді справи встановлено, що ОСОБА_1 не зверталась до відповідачів з попередженням про розірвання договору найму (оренди) житла та необхідністю звільнення спірного житлового приміщення у строк, встановлений ч. 3 ст. 825 ЦК України. Таким чином, правовідносини в сфері найму (оренди) житлового приміщення, що склалися між сторонами, не можуть вважатися припиненими.

Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що між сторонами по справі виникли правовідносини в сфері найму (оренди) житла терміном на 1 рік. При цьому відповідачі належним чином виконали свої обов'язки наймача житлового приміщення щодо здійснення оплати за користування житловим приміщенням та внесення плати за комунальні послуги. А також те, що позивачне зверталась до відповідачів з попередженням про розірвання договору найму (оренди) житла та необхідністю звільнення спірного житлового приміщення у строк, встановлений ч. 3 ст. 825 ЦК України. Таким чином, правовідносини в сфері найму (оренди) житлового приміщення, що склалися між сторонами, не можуть вважатися припиненими. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 319, ч. 3 ст. 815, ч. 3 ст. 825 ЦК України, ст. 162, ч. 3 ст. 168 ЖК Української РСР, ст. ст. 10, 58, 60, 213-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні її позову до ОСОБА_7, ОСОБА_4, третя особа служба у справах дітей Луцької районної адміністрації, про усунення перешкод в користуванні у здійсненні права власністю шляхом виселення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: В.В. Ковтуненко

Рішення складено в повному об'ємі

07 квітня 2015 року