Ухвала

іменем україни

11 листопада 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Кафідової О.В.,

Колодійчука В.М., Парінової І.К.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» про стягнення коштів, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 22 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 23 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду із указаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що 23 липня 2013 року між нею та Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний банк» (далі - ПАТ «ВіЕйБі Банк») був укладений договір банківського вкладу «Швейцарський «Статусний» Піврічний», за яким вона передала банку грошові кошти у сумі 64 686,25 доларів США терміном до 23 серпня 2014 року зі сплатою 10 % річних. Зазначила, що за цим договором банк повернув їй 24 200,43 доларів США, залишок заборгованості складає 47 575,60 доларів США та 854,97 доларів США 3 % річних, нарахованих на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843697/ed_2015_05_14/pravo1/T030435.html?pravo=1>.

14 жовтня 2013 року між нею та ПАТ «ВіЕйБі Банк» був укладений договір банківського вкладу «Швейцарський «Статусний» Здорова добавка «Квартальний», за яким вона передала банку грошові кошти у сумі 20 000 євро терміном до 14 листопада 2014 року зі сплатою 7 % річних. Банк за цим вкладом гроші не повернув, заборгованість складає 20 000 євро, 350 євро процентів, а також нараховані на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України 3 % річних у сумі 670,71 євро.

Крім того, 14 жовтня 2013 року між нею та ПАТ «ВіЕйБі Банк» був укладений договір банківського вкладу «Швейцарський «Статусний» Здорова добавка «Щомісячний», за яким вона передала банку грошові кошти у сумі 5 000 євро терміном до 14 листопада 2014 року зі сплатою 5 % річних. Банк за цим вкладом гроші не повернув, заборгованість складає 5 000 євро, 20,83 євро процентів та 190,65 євро 3% річних на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843697/ed_2015_05_14/pravo1/T030435.html?pravo=1>.

Також 06 листопада 2014 року між нею та ПАТ «ВіЕйБі Банк» був укладений договір банківського вкладу «НВУ», за яким позивач передала банку грошові кошти у сумі 13 000 доларів США терміном до 06 лютого 2015 року зі сплатою 5 % річних. Банк за цим вкладом гроші не повернув, заборгованість складає 13 000 доларів США, 162,50 доларів США процентів та 15,15 доларів США 3 % річних на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843697/ed_2015_05_14/pravo1/T030435.html?pravo=1>.

Посилаючись на те, що банк грошові кошти за договорами банківського вкладу їй не повернув, враховуючи положення ст. ст. 526 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843599/ed_2015_05_14/pravo1/T030435.html?pravo=1>, 625, 629 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843702/ed_2015_05_14/pravo1/T030435.html?pravo=1>, 1060 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_844152/ed_2015_05_14/pravo1/T030435.html?pravo=1>, 1061 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_844153/ed_2015_05_14/pravo1/T030435.html?pravo=1>, просила стягнути з ПАТ «ВіЕйБІ Банк» вищезазначені суми заборгованості на свою користь.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 22 травня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 23 червня 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Вивчивши матеріали цивільної справи, доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом під час дії в ПАТ «ВіЕйБі Банк» тимчасової адміністрації, що з урахуванням вимог ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» унеможливлює задоволення її позовних вимог.

Такі висновки суду першої інстанції є правильними, відповідають матеріалам справи й вимогам закону. При цьому доказам, поданим сторонами, судом надана належна правова оцінка (ст. 212 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що 23 липня 2013 року між ОСОБА_3 та ПАТ «ВіЕйБі Банк» був укладений договір банківського вкладу «Швейцарський «Статусний» Піврічний», за яким позивач передала банку грошові кошти у сумі 64 686,25 доларів США до 23 серпня 2014 року зі сплатою останнім 10 % річних. За даним договором банк 06 листопада 2014 року повернув вкладнику 24 200,43 доларів США, залишок заборгованості за вкладом та процентами складає 47 575,60 доларів США.

14 жовтня 2013 року між сторонами був укладений договір банківського вкладу «Швейцарський «Статусний» Здорова добавка «Квартальний», за яким позивач передала банку грошові кошти у сумі 20 000 євро до 14 листопада 2014 року зі сплатою останнім 7 % річних.

Також 14 жовтня 2013 року між сторонами був укладений договір банківського вкладу «Швейцарський «Статусний» Здорова добавка «Щомісячний», за яким позивач передала банку грошові кошти у сумі 5 000 євро до 14 листопада 2014 року зі сплатою останнім 5 % річних.

06 листопада 2014 року між сторонами був укладений договір банківського вкладу «НВУ», за яким позивачка передала банку грошові кошти у сумі 13 000 доларів США до 06 лютого 2015 року зі сплатою останнім 5 % річних.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843699/ed_2015_09_03/pravo1/T030435.html?pravo=1> договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно із ч. 1 ст. 629 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843702/ed_2015_09_03/pravo1/T030435.html?pravo=1> договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 1058 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_844150/ed_2015_09_03/pravo1/T030435.html?pravo=1> за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Статтею 1060 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_844152/ed_2015_09_03/pravo1/T030435.html?pravo=1> передбачено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1074 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_844167/ed_2015_09_03/pravo1/T030435.html?pravo=1> обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансування тероризму, передбачених законом.

Тобто випадки обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, можуть бути передбачені в спеціальному законі.

Постановою правління Національного банку України від 20 листопада 2014 року № 733 ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних, на підставі якої виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 24 листопада 2014 року № 128 про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк», призначено уповноважену особу.

Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 20 березня 2015 року прийнято рішення № 63 про початок процедури ліквідації ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк».

Отже, починаючи з 21 березня 2015 року банк здійснює свою діяльність на підставі Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Процедура щодо виведення неплатоспроможного банку з ринку та питання про запровадження і здійснення тимчасової адміністрації регулюються нормами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/ed_2015_07_16/pravo1/T124452.html?pravo=1> (далі - Закон), який є спеціальним, і цей Закон <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/ed_2015_07_16/pravo1/T124452.html?pravo=1> є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Згідно із ч. 5 ст. 36 Закону <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_399/ed_2015_07_16/pravo1/T124452.html?pravo=1> під час тимчасової адміністрації не здійснюється, зокрема, задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Пунктом 1 ч. 6 ст. 36 цього Закону <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_399/ed_2015_07_16/pravo1/T124452.html?pravo=1> установлено, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом.

Таким чином, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

За таких обставин суди дійшли правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, з огляду на те, що позов був пред'явлений після запровадженої тимчасової адміністрації в банку, а тому, керуючись положеннями Закону <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/ed_2015_07_16/pravo1/T124452.html?pravo=1>, дійшов правильного висновку про неможливість стягнення суми вкладів з огляду на введений законом <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/ed_2015_07_16/pravo1/T124452.html?pravo=1> мораторій на задоволення таких вимог.

Перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд касаційної інстанції дійшов висновку про її відхилення та залишення без змін рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 22 травня 2015 року та ухвали апеляційного суду м. Києва від 23 червня 2015 року, оскільки вони є законними та обґрунтованими.

Керуючись статтями 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 22 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 23 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук
Судді:В.С. Висоцька
О.В. Кафідова
В.М. Колодійчук
І.К. Парінова