Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2015 року

Рівненський міський суд Рівненської області у складі :

головуючого судді Рогозіна С.В.,

при секретарі Якимчук І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Рівненської міської ради, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання приватизації такою, що не відповідає закону, скасування розпорядження органу приватизації, визнання недійсним свідоцтва про право власності та скасування державної реєстрації -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, у якому просить визнати частково недійсним наказ Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Рівненської міської ради № 65/01 від 20 лютого 2012 року, в частині приватизації квартири АДРЕСА_1; визнати недійсним свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1, видане Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Рівненської міської ради, скасувати державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1.

В позовній заяві вказує, що в липні 2015 року вона вирішила стати на житловий облік з метою отримати службову квартиру. Оскільки, у неї є власна сім'я, яка потребує поліпшення житлових умов та не має на сьогодні власного житлового помешкання. Проте своє право вона не змогла реалізувати. В процесі підготовки документів для постановки на житловий облік, їй стало відомо, що на підставі наказу № 65/1 від 20.02.2012 року було видане свідоцтво про право власності на нерухоме майно - а саме квартиру АДРЕСА_1 відповідачам: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4. ОСОБА_1 була теж вказана співвласником даної квартири.

Вказана квартира була приватизована згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19.06.1992 року. Ініціатором приватизації квартири був її батько ОСОБА_4. Він підготував всі необхідні документи та подав в управління житлово-комунального господарства з метою отримати свідоцтво про право власності на житло.

Вона не давала письмової згоди на приватизацію квартири, оскільки не мала бажання приймати участі у приватизації даної квартири. В сім'ї була лише розмова про можливість приватизації квартири.

Вказує, що згідно з чинним законодавством України, зокрема ст. 345 ЦК України фізична особа або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Тобто це право громадянина, яке не може бути нав'язане іншими особами. Тобто кожен із громадян самостійно вирішує скористатися цим правом чи ні. Однак, відповідачі в супереч її волі оформили приватизацію на спірну квартиру.

Крім того, перевіряти тотожність підписів на заяві не відноситься до компетенції органу приватизації.

Як вбачається з витягу про державну реєстрацію прав від 13.03.2012 року номер запису 33454599, квартира зареєстрована за нею та членами її сім'ї на праві приватної спільної часткової власності. Вона не зверталась в КП «Рівненське міське бюро технічної інвентаризації» з приводу реєстрації на праві приватної спільної часткової власності спірної квартири. Документи для реєстрації були подані її батьком ОСОБА_4 без її відома та згоди.

Вказує, що при визнанні протиправним наказу Управління житлово-комунального господарства № 65/1 від 20.02.2012 року, не може залишатись чинним свідоцтво про право власності на житло, яке видане на підставі цього наказу.

Оспорюваним наказом та свідоцтвом про право власності на житло порушені її права на проживання у квартирі державного житлового фонду.

Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» визначено, що метою приватизації державного житлового фонду є створення умов для здійснення права громадян на вільний вибір способу задоволення потреб у житлі.

В зв'язку із зміною статусу займаного нею житла, змінились умови користування, розпорядження ним, які погіршують її права та обов'язки.

В судове засідання позивач ОСОБА_1, будучи належним чином повідомленою про час і місце судового засідання, не з'явилась, до початку розгляду справи подала заяву в якій вказала, що позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задоволити, крім того просить розглядати справу без її участі за наявними у справі документами.

Представник відповідача УЖКГ виконавчого комітету Рівненської міської ради, відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, в судове засідання не з'явились, до початку судового засідання подали заяви в яких позовні вимоги визнали повністю, просили розгляд справи провести без їх участі.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного переконання.

Судом встановлено, що 20 лютого 2012 року на підставі наказу № 65/01 від 20.02.2012 року Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Рівненської міської ради видано свідоцтво про право власності на житло, квартиру АДРЕСА_1. Згідно даного свідоцтва вказана квартира належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_1, по ? частці кожному.

Вказана квартира була приватизована згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19.06.1992 року.

З пояснень викладених в позовній заяві, судом встановлено, що ініціатором приватизації квартири був батько ОСОБА_1, ОСОБА_4. Він підготував всі необхідні документи та подав в Управління житлово-комунального господарства з метою отримання свідоцтва про право власності на житло.

Згідно ст. 8 Закону України „Про приватизацію державного житлового фонду" (далі Закон), приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку.

Як встановлено в судовому засіданні позивач ОСОБА_1, згоди на приватизацію квартири не давала.

Згідно заяви про передачу в приватну власність квартири, уповноваженим представником власників квартири АДРЕСА_1 був батько позивача ОСОБА_4, і заява підписана ним та його дружиною ОСОБА_3 Позивач заяви на приватизацію не підписувала, згоди на приватизацію не давала.

Вказане стверджується в позовній заяві, та сторонами не оспорюється.

Згідно ч.5 ст. 5 Закону, кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз.

Відповідно до ч. 14, 15, 16 "Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян" затвердженого наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 15 вересня 1992 p. N 56 (яке діяло на час проведення приватизації), Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Підготовку та оформлення документів про передачу у власність громадян квартир (будинків) може бути покладено на спеціально створювані агентства, бюро та інші організації, які виконують покладені на них обов'язки на договірних умовах з органом приватизації. Передача квартир (будинків) у власність громадян з доплатою, безоплатно чи з компенсацією оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок), яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення.

Даним положенням також передбачається, що квартири багатоквартирних будинків, які використовуються громадянами на умовах найму, для здійснення приватизації, громадянин звертається в орган приватизації, де отримує для заповнення бланк відповідної заяви (п. 18) та на підприємство, яке обслуговує жилий будинок за довідкою про склад сім'ї та займані приміщення (п. 20). У довідці про склад сім'ї вказуються члени сім'ї наймача, які прописані та мешкають разом з ним (п. 21). Оформлена заява на приватизацію квартири з доданою до неї довідкою про склад сім'ї та займані приміщення подаються громадянином до органу приватизації (п. 23).

На підставі наведених норм та зазначеного положення, кожен з повнолітніх членів сім'ї наймача під час приватизації має дати згоду на таку приватизацію.

Отже, оскільки приватизація квартири була здійснена без участі позивача та її згоди на приватизацію, приватизацію житла необхідно визнати такою, що не відповідає Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", оскільки порушує її особисті і майнові права, які підлягають захисту. У зв'язку з цим, видані наказ департаменту міського господарства Рівненської міської ради № 65/1 від 20 лютого 2012 року, в частині приватизації квартири АДРЕСА_1 та свідоцтво про право власності на квартиру від 20 лютого 2012 року необхідно визнати недійсними.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Таким чином суд вважає, позовні вимоги ОСОБА_1 доведеними і такими, що підлягають до задоволення.

На підставі викладеного, у відповідності ст. 8 Закону України „Про приватизацію державного житлового фонду", „Положення про передачу квартир у власність громадян", ст. ст. 10, 60, 61, 130, 212, 213, 215 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Рівненської міської ради, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання приватизації такою, що не відповідає закону, скасування розпорядження органу приватизації, визнання недійсним свідоцтва про право власності та скасування державної реєстрації - задоволити повністю.

Визнати частково недійсним наказ Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Рівненської міської ради № 65/01 від 20 лютого 2012 року, в частині приватизації квартири АДРЕСА_1.

Визнати недійсним свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1, видане 20 лютого 2012 року Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Рівненської міської ради.

Скасувати державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Рівненської області через суд першої інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С.В.Рогозін