Справа № 454/3405/13 Головуючий у 1 інстанції: Пахут С.О.
Провадження № 22-ц/783/77/15 Доповідач в 2-й інстанції: Федоришин А. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2015 року м. Львів

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого - Федоришина А.В.

суддів : Курій Н.М., Мельничук О.Я.

при секретарі - Івановій О.О.,

з участю: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4 на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 17 березня 2014 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства Комерційний бан к "Приватбанк" до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки,-

в с т а н о в и л а :

оскаржуваним рішенням позов ПАТ КБ "Приватбанк" задоволено частково. Звернуто стягнення в рахунок погашення заборгованості в сумі 127891,62 грн., на предмет іпотеки - будинок по АДРЕСА_1, який належить на праві власності ОСОБА_3, шляхом продажу предмету іпотеки ПАТ КБ "Приватбанк" від імені ОСОБА_3 будь-яким способом будь-якій особі - покупцеві з реєстрацією даного правочину в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Надано ПАТ КБ "Приватбанк" повноваження на отримання витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах, організаціях, а також можливістю здійснення всіх передбачених нормативно-правовими актами дій, необхідних для продажу цього будинку.

В частині позовних вимог про виселення ОСОБА_3 та інших осіб, які зареєстровані або проживають у житловому будинку по АДРЕСА_1 відмовлено за безпідставністю.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення оскаржили ОСОБА_3, ОСОБА_4, просять його скасувати і ухвалити нове рішення про відмову в позові. Зазначають, що рішення є незаконним та ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема зазначають, що суд розглянувши справу по суті, не взяв до уваги клопотання відповідача про відкладення розгляду справи у зв'язку з хворобою, чим позбавив його права на судовий захист. Крім того посилаються на те, що судом не було враховано, що розмір процентної ставки не може бути збільшений банком в односторонньому порядку. Посилаються на те, що вони не заперечують проти права банку підвищувати процентну ставку, умова якої передбачена договором, але заперечують проти порушень вимог банківського законодавства України та нормативно-правових актів щодо захисту прав споживачів в ході реалізації цього права.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_2 на заперечення скарги, перевіривши матеріали справи, межі і доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає скаргу безпідставною і тому її слід відхилити, а рішення залишити без змін.

Судом встановлено, що 10.01.2008 року між ЗАТ КБ "Приватбанк", правонаступником якого є ПАТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_4 був укладений кредитний та надано кредит в сумі 40000, 00 грн. зі сплатою процентної ставки за кредитом 15% річних з кінцевим терміном повернення до 10.01.2019 р.,

Згідно іпотечного договору від 10.01.2008 р. ОСОБА_3 передав в іпотеку банку житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1.

Заставна вартість на день укладення даного договору складає 60000 грн.

Згідно розрахунку Банку (а.с. 10-11), позичальник свої зобов'язання не виконала і допустила заборгованість по договору у розмірі 127891,62 грн., з яких заборгованість за кредитом - 36493,29 грн., у тому числі прострочене тіло кредиту - 6600,96 грн.; заборгованість за відсотками - 38263 грн.; пеня - 41508,82 грн.; штраф - 11626,51 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит на сплатити проценти.

Статтею 572 ЦК України передбачено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

У відповідності до ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ст. 7 Закону України "Про іпотеку" за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Оскільки на час звернення позивача до суду боржник не виконала взяте на себе зобов'язання, належне виконання якого було забезпечене договором іпотеки, то позивач правомірно звернувся із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Твердження апелянтів про те, що позивач в односторонньому порядку збільшив процентну ставку за користування кредитом, що призвело до порушення їхніх прав, є безпідставними.

З матеріалів справи випливає, що зустрічний позов ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання недійсним договору іпотеки від 10.01.2008 р. виділений у окреме провадження. Справа розглянута Червоноградським міським судом Львівської області 01.12.2014 р.

Підставою вказаного позову є збільшення банком процентної ставки по кредиту.

Так як у даній справі договір іпотеки від 10.01.2008 р. є чинним, то суд першої інстанції правомірно звернув стягнення на предмет іпотеки.

Відтак, висновок суду першої інстанції про звернення стягнення на предмет іпотеки є правильним, а рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального права.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд розглянувши справу по суті, не взяв до уваги клопотання відповідача про відкладення розгляду справи у зв'язку з хворобою, чим позбавив його права на судовий захист, є безпідставними.

Так, із матеріалів справи убачається, що справа призначалась до розгляду на 28.02.2014 р., однак її розгляд було відкладено на 05.03.2014 р. у зв'язку з погіршенням стану здоров"я ОСОБА_3

У зв'язку з неявкою ОСОБА_3 в судове засідання 05.03.2014 р. розгляд справи було відкладено на 17.03.2014 р.

Разом із тим, 06.03.2014 р. від ОСОБА_3 поступило клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з його хворобою, на підтвердження чого ним подано ксерокопії медичних довідок.

Оскільки на довідках не зазначено дати їх видачі, то судом першої інстанції зобов'язано ОСОБА_3 представити суду належні документи, які підтверджують поважність причин його неприбуття до суду та повідомлено його про відкладення розгляду справи на 17.03.2014 р., про що ОСОБА_3 належним чином був повідомлений (а.с.92).

Однак такі докази відповідач не надав та про причини неявки в судове засідання на 17.03.2014 р. суд не повідомив.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що відповідач належним чином був повідомлений про розгляд справи, і оскільки двічі не з'явився в судове засідання, то підставно розглянув справу на підставі письмових доказів.

Таким чином, колегія суддів приходить до переконання, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, судом правильно застосовано норми матеріального права та не порушено норми процесуального права, і тому апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення залишити без змін.

На підставі наведеного, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308, ст. 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 17 березня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: