Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/2615/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Бершадська О. В.
Доповідач Карпенко О. Л.
УХВАЛА

Іменем України

11.11.2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

головуючого судді - Карпенка О.Л.,

суддів - Гайсюка О.В., Белінська І.М.,

за участю секретаря - Діманової Н.І.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24 вересня 2015 року,

ВСТАНОВИЛА:

22 січня 2015 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_3 про визнання договору позики на суму 20000 грн. укладеним та стягнення на його користь 20000 грн. боргу та 4 000 грн. відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначав, що відповідач не виконала свої зобов'язання по поверненню йому позики в строк до 10 грудня 2014 року, взятих нею у нього в борг по розписці. Крім того, такими діями відповідач спричиняє йому моральну шкоду.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24 вересня 2015 року в задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу у якій просить скасувати рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги позивач послався на те, що судом першої інстанції не було з'ясовано фактичні обставини справи, не враховано наданих доводів та ухвалено незаконне рішення. Вказує на те, що суд першої інстанції не надав належну оцінку доказам, не встановив правову природу правовідносин та не зазначив норм права, якими вони регулюються. Зокрема суд не врахував, що відповідач взяла у нього для реалізації куртки у кількості 30 штук на суму 20000 грн. та зобов'язалася до 10 грудня 2014 року сплатити за них кошти або повернути куртки, але не виконала свої зобов'язання. Вважає, що суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

Відповідач письмові заперечення на апеляційну скаргу не надала.

У судовому засіданні позивач підтримав апеляційну скаргу та додатково роз'яснив, що він кошти відповідачу не надавав у позику. Насправді він, являючись на той час підприємцем, надав їй товар - куртки для їх реалізації у строк до 10 грудня 2014 року. За продані куртки відповідач мала сплатити йому обумовлену ціну а непродані - повернути.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах встановлених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

У справі, яка переглядається, судом першої інстанції установлено, що 28 жовтня 2014 року ОСОБА_3 надала ОСОБА_4 розписку про те, що вона взяла у нього під реалізацію куртки в кількості 30 шт. на суму 20000 грн. і зобов'язалася повернути гроші або куртки в строк до 10 грудня 2014 року.

Грошові кошти у сумі 20000 грн. ОСОБА_4 в позику ОСОБА_3 не надавав.

Правильність встановлення судом цих обставин позивач не оспорює.

Ухвалюючи рішення про відмову в позові, суд виходив із безпідставності заявлених позовних відповідно до ст. ст. 1046, 1047 ЦК України вимог, оскільки договір позики між сторонами не укладався про що свідчить і надана позивачем розписка.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, визначив характер спірних правовідносин та застосував норми матеріального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують законність і обґрунтованість рішення суду.

Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції (ч. 1 ст. 303 ЦПК України).

За змістом ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, у справі яка переглядається позивач мав довести на підтвердження правомірності та обґрунтованості своїх вимог факт надання ним відповідачу в позику коштів у сумі 20000 грн., на що він посилався у позовній заяві.

Проте позивач сам спростував ці обставини, надавши розписку, яка вказує на те, що кошти ним не передавалися, а передача товару (курток) на реалізацію за своєю правовою природою не являється договором позики.

Право змінити предмет або підставу позову належить позивачу (ч. 2 ст. 31 ЦПК України) і може бути реалізоване ним до початку розгляду справи по суті шляхом подання письмової заяви.

Суд таким правом не наділений, бо в такому випадку це б суперечило принципу диспозитивності цивільного судочинства.

Позивач не реалізував своє право на зміну підстав позову (обставин, якими обґрунтовано позовні вимоги), відповідну заяву до суду першої інстанції не подав.

Лише в апеляційній скарзі він фактично намагається змінити підставу позову, але на стадії апеляційного провадження у позивача таке право відсутнє оскільки за змістом ч. 2 ст. 31 ЦПК воно може бути використане лише в суді першої інстанції.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому, відповідно до ч. 1 ст.308 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: