Номер провадження: 22-ц/785/7728/15
Головуючий у першій інстанції Бабаков В.П.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.11.2015 року м. Одеса

Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі :

головуючого - судді Сєвєрової Є.С.,

суддів: Дрішлюка А.І., Процик М.В.,

при секретарі - Решетник М.С.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 17 лютого 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а:

ПАТ «ОТП Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 17.07.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» (який змінив назву на ПАТ «ОТП Банк») та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №СМ-SME500/193/2008, відповідно якого ОСОБА_2 було надано кредит в розмірі 250 000 доларів США із плаваючою процентною ставкою з остаточною датою повернення 17.07.2018 року. Також між позивачем та ОСОБА_2 були укладені додаткові договори до кредитного договору №СМ-SME500/193/2008 від 17.07.2008 року, а саме: Додатковий договір №1 від 19.06.2009 року; Додатковий договір №2 від 25.01.2010 року; Додатковий договір №3 від 27.07.2010 року; Додатковий договір №4 від 27.07.2010 року; Додатковий договір №5 від 15.02.2011 року; Додатковий договір №6 від 15.02.2011 року; Додатковий договір №7 від 26.07.2011 року; Додатковий договір №8 від 30.08.2011 року; Додатковий договір №9 від 30.03.2012 року.

В якості забезпечення зобов'язань між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3 17.07.2008 року було укладено договір поруки №SR-SМЕ500/193/2008, відповідно до якого ОСОБА_3 прийняла на себе зобов'язання відповідати за повне та своєчасне виконання ОСОБА_2 його зобов'язань перед позивачем. Також між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3 були укладені додаткові договори до договору поруки №SR-SМЕ500/193/2008 від 17.07.2008 року, а саме: Додатковий договір №1 від 15.02.2011 року; Додатковий договір №2 від 30.03.2012 року.

Станом на 18.04.2014 року, ОСОБА_2, ОСОБА_3 не виконали умови погашення кредиту, як наслідок утворилася заборгованість у розмірі 119352,41 доларів США та 2046,68 гривень, з них: 112560,30 доларів США - залишок заборгованості за кредитом; 6792,11 доларів США - сума відсотків-несплачені відсотки за користування кредитом; 2046,68 гривень - сума пені за прострочення виконання зобов'язань, у зв'язку з чим позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів на його користь вказану суму.

Заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 17.02.2015 року задоволено позов ПАТ «ОТП Банк». Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором №СМ-SME500/193/2008 від 17.07.2008 року в сумі 1408555,75 грн. (екв. 119526,09 доларів США) з них: 1326467,42 грн. (екв.112560,30 доларів США) - залишок заборгованості за кредитом; 80041,65 гривень (екв. 6792,11 доларів США) - сума відсотків-несплачені відсотки за користування кредитом; 2046,68 грн. (екв.173,68 доларів США) - сума пені за прострочення виконання зобов'язань та судовий збір в рівних частках у розмірі 3654 грн.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 12.06.2015 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_2, ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 17.02.2015 року.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить заочне рішення скасувати, ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову ПАТ «ОТП Банк».

Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що зобов'язання мають виконуватися належним чином та у передбачений законом строк, і неналежне виконання зобов'язання дає підстави для дострокового стягнення коштів у судовому порядку.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи, ґрунтується на законі.

Судом встановлено, що 17.07.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» (який змінив назву на ПАТ «ОТП Банк») та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №СМ-SME500/193/2008.

Також між позивачем та ОСОБА_2 були укладені додаткові договори до кредитного договору №СМ-SME500/193/2008 від 17.07.2008 року, а саме: Додатковий договір №1 від 19.06.2009 року; Додатковий договір №2 від 25.01.2010 року; Додатковий договір №3 від 27.07.2010 року; Додатковий договір №4 від 27.07.2010 року; Додатковий договір №5 від 15.02.2011 року; Додатковий договір №6 від 15.02.2011 року; Додатковий договір №7 від 26.07.2011 року; Додатковий договір №8 від 30.08.2011 року; Додатковий договір №9 від 30.03.2012 року.

Згідно кредитної заявки від 17.07.2008 року, ОСОБА_2 отримав кредит в розмірі 250 000 доларів США із плаваючою кредитною ставкою із остаточною датою погашення 17.07.2008 року.

На забезпечення виконання зобов'язань за вищезазначеним кредитним договором, 17.07.2008 року між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3 було укладено договір поруки №SR-SМЕ500/193/2008, відповідно до якого ОСОБА_3 прийняла на себе зобов'язання відповідати за повне та своєчасне виконання ОСОБА_2 його зобов'язань перед позивачем як солідарний боржник.

Також між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3 були укладені додаткові договори до договору поруки №SR-SМЕ500/193/2008 від 17.07.2008 року, а саме: Додатковий договір №1 від 15.02.2011 року; Додатковий договір №2 від 30.03.2012 року.

Як вбачається з матеріалів справи, 05.11.2013 року ПАТ «ОТП Банк» на виконання п.2.1.3.2. Додаткового договору№9 на адресу ОСОБА_3 було направлено досудову вимогу №22-2/8233338 про повне дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, відповідно до якої позичальник був зобов'язаний протягом 60 календарних днів з моменту отримання сплатити на користь банку належні суми кредиту, процентів та штрафних санкцій (а.с.35).

22.04.2014 року досудову вимогу №501-04-12-4-6/187 також було надіслано поручителю ОСОБА_2 на підставі пп.3.1,3.2 Договору поруки (а.с.36).

Однак вимоги банку не було виконано у встановлений строк, у зв'язку з чим у ОСОБА_2, ОСОБА_3 виникла заборгованість, яка станом на 18.04.2014 року складає 1 408555,75 гривень (екв. 119 526,09 доларів США) з них: 1 326467,42 гривень (екв. 112 560,30 доларів США) - залишок заборгованості за кредитом; 80 041,65 гривень (екв. 6 792,11 доларів США) - сума відсотків-несплачені відсотки за користування кредитом; 2 046,68 гривень (екв. 173,68 доларів США) - сума пені за прострочення виконання зобов'язань.

Стаття 526 ЦК України визначає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а ч.1 ст.530 ЦК України встановлює, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ч.1 ст.553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно ч.1 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя, а відповідно до ч.2 цієї статті поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 нього Кодексу.

Оскільки факт невиконання зобов'язання встановлений судом і не спростований відповідачами, то судом обґрунтовано задоволено позов.

Відповідно до ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч.1ст.625 ЦК боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

З огляду на таке, доводи апеляційної скарги про наявність об'єктивних причин невиконання зобов'язання у вигляді зміни матеріального стану не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову.

Решта доводів апеляційної скарги про невідповідність кредитного договору вимогам закону, зокрема щодо валюти зобов'язань, застережень щодо валютних ризиків, не зазначення умов щодо методики використання валютного курсу, не зазначення реальної ставки могли бути доводами для визнання угоди недійсною, однак на час розгляду справи кредитний договір не скасований та недійсним не визнаний, відтак не впливають на правильність висновків суду.

Крім того, підписанням договору сторони підтвердити свою згоду на укладання його на визначених ними умовах.

За таких обставин доводи апеляційної скарги правильність висновків суду не спростовують, тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.304,п.1ч.1ст.307,308,313,314,315,317,319 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 17 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: