АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1786/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 47 Бурлака М. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоПодороги В. М.
суддівДемченка В. А. , Василенко Л. І.
при секретаріАнкудінові О. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Жильнельфа Вельє" та представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 14 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Селянського (фермерського) господарства "Нова Україна", третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "Жильнельфа Вельє", про визнання правочину недійсним, скасування державної реєстрації договору оренди землі, зобов'язання повернути земельну ділянку власнику, -

в с т а н о в и л а :

У березні 2014 року ОСОБА_6. звернувся до суду з позовом до СФГ "Нова Україна", третя особа: ТОВ "Жильнельфа Вельє", про визнання правочину недійсним, скасування державної реєстрації договору оренди землі, зобов'язання повернути земельну ділянку власнику.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що відповідно до Державного акту на право власності на землю НОМЕР_1 вона є власником земельної ділянки НОМЕР_2, площею 2.145 га розташованої на території Теолинської сільської ради Монастирищенського району Черкаської області.

Вона уклала договір оренди даної земельної ділянки з товариством з обмеженою відповідальністю «Жильнельфа Вельє».

В березні 2014 року їй стало відомо про те, що у реєстраційній службі Монастирищенського районного управління юстиції Черкаської області зареєстровано договір оренди належної їй земельної ділянки, який укладений між нею та СФГ «Нова Україна».

Вважає, що договір оренди земельної ділянки, який укладений між нею та СФГ «Нова Україна», є недійсним з моменту його вчинення, оскільки з тексту договору оренди, укладеного між нею та СФГ «Нова Україна», вбачається, що умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки не зазначені взагалі, не вказаний кадастровий номер земельної ділянки.

При укладенні спірного договору оренди землі відповідачем також було порушено вимоги статті 15 Закону України «Про оренду землі» та п. 43 договору, у відповідності з якими невід'ємною частиною договору оренди є:

- план або схема земельної ділянки;

- кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів;

- акт визначення меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості).

До договору оренди не долучені вищевказані документи, які є складовими частинами договору, що є порушенням порядку укладення та реєстрації договорів оренди земельної ділянки.

Зазначала, що її права та охоронювані законом інтереси порушуються також систематичним невиконанням договору з боку відповідача, а саме не виконується обов'язок застосування заходів по підвищенню родючості ґрунтів.

Вважає, що відповідач не здійснює жодних агротехнічних заходів (забезпечення міндобривами та інше), які б дозволяли утримувати передану йому в оренду земельну ділянку в належному родючому стані, в зв'язку з чим об'єкт оренди не тільки зазнав суттєвих змін та виснаження, але і подальше знаходження спірної земельної ділянки в користуванні відповідача є неможливим та завдає шкоди правам та інтересам позивача.

Відповідачем порушується обов'язок зі сплати орендної плати.

Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Відповідно до п. 9 договору орендна плата вноситься у грошовій формі, натуральної форми оплати договором не встановлено. Між тим в грошовій формі відповідач орендної плати за час користування земельною ділянкою не вносив.

Оскаржуваним договором взагалі не передбачалась натуральна форма оплати. При видачі орендної плати сільськогосподарською продукцією між нею та відповідачем мав укладатись акт приймання передачі, в якому має зазначатись розмір орендної плати та її еквівалент в натуральній формі. Проте, такі акти не укладались, не зазначено в договорі фактичний розмір певного виду сільськогосподарської продукції, що дає можливість відповідачу, порушуючи законні права позивача, на власний розсуд щороку встановлювати її фактичну кількість.

Відповідно до п.10 договору, обчислення орендної плати здійснюється з урахуванням індексації, відповідач не проводив збільшення розміру орендної плати з урахуванням індексації.

Відповідачем занижено нормативно-грошову оцінку земельних ділянок, а саме в декілька разів меншою від її дійсної вартості.

Фактично заниження нормативно-грошової оцінки призводить до заниження розміру орендної плати, яка обчислюється в процентному відношенні від нормативно-грошової оцінки, що безумовно порушує її права.

Зазначала, що є також додаткові підстави для задоволення позову.

У відповідності до матеріалів справи реєстраційною службою Монастирищенського районного управління юстиції Черкаської області надано примірники оспорюваного договору, в якому відповідачем замінений перший аркуш договору. Перший аркуш договору суттєво відрізняється від другого за кольором, текст на ньому надрукований на іншому матеріально-технічному засобі, в інший проміжок часу.

Вона не підписувала договір оренди земельної ділянки з СФГ «Нова Україна» та не уповноважувала інших осіб на підписання даного договору саме в такій редакції, яка міститься в матеріалах справи.

Неодноразово змінюючи позовні вимоги, остаточно просила суд визнати недійсним з моменту вчинення договір оренди земельної ділянки № НОМЕР_2 площею 2,145 га, розташованої на території Теолинської сільської ради Монастирищенський району Черкаської області, який укладений між ОСОБА_6 та СФГ «Нова Україна», зареєстрований у реєстраційні службі Монастирищенського районного управління юстиції Черкаської області;

скасувати державну реєстрацію договору оренди земельної ділянки № НОМЕР_2 площею 2,145 га, розташованої на території Теолинської сільської ради Монастирищенський району Черкаської області, який укладений між ОСОБА_6 та СФГ «Нова Україна», зареєстрований у реєстраційні службі Монастирищенського районного управління юстиції Черкаської області;

зобов'язати СФГ «Нова Україна» повернути ОСОБА_6 належну їй на праві приватної власності вказану земельну ділянку.

Рішенням Монастирищенського районного суду Черкаської області від 14 травня 2015 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду представник ОСОБА_6 - ОСОБА_7 та ТОВ «Жильнельфа Вельє» подали апеляційні скарги, вважаючи, що рішення суду є незаконним, необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм процесуального права на неправильним застосуванням матеріального права, таким що прийняте на підставі висновків, що не відповідають обставинам справи та з неповним з'ясуванням судом обставин, що мають значення для справи.

Просили скасувати рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 14 травня 2015 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги ОСОБА_6 у повному обсязі, а саме: визнати недійсним з моменту вчинення договір оренди земельної ділянки № НОМЕР_2 площею 2,145 га, розташованої на території Теолинської сільської ради Монастирищенський району Черкаської області, який укладений між ОСОБА_6 та СФГ «Нова Україна», зареєстрованого у реєстраційні службі Монастирищенського районного управління юстиції Черкаської області; скасувати державну реєстрацію договору оренди земельної ділянки № НОМЕР_2 площею 2,145 га, розташованої на території Теолинської сільської ради Монастирищенський району Черкаської області, який укладений між ОСОБА_6 та СФГ «Нова Україна», зареєстрований у реєстраційні службі Монастирищенського районного управління юстиції Черкаської області; зобов'язати СФГ «Нова Україна» повернути ОСОБА_6 належну їй на праві приватної власності вказану земельну ділянку.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційні скарги підлягають до відхилення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 214 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають зі встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону зазначене судове рішення відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_6., суд першої інстанції мотивував свої висновки тим, що ні позивачем, ні його представником не вказано, які саме права позивача порушені, відсутністю яких істотних умов договору оренди землі порушені права позивача, не надано доказів того, що відповідачем навмисно введено в оману позивача щодо обставин, які мають істотне значення, тобто того, що правочин - спірний договір оренди земельної ділянки, вчинений під впливом обману.

Переглядаючи правильність висновків районного суду в межах доводів апеляційних скарг, наданих сторонами доказів та наявних матеріалів справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку у справі, з слідуючих підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Ч. 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно копії державного акту на право приватної власності на землю НОМЕР_1 від 04 липня 2001 року, позивачеві на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 2,145 га, що знаходиться в межах Теолинської сільської ради Монастирищенського району Черкаської області на підставі рішення Теолинської сільської ради народних депутатів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (т.1 а.с.7).

17 липня 2012 року між позивачем та відповідачем укладено договір оренди земельної ділянки загальною площею 2,15 га, що знаходиться в межах Теолинської сільської ради Монастирищенського району Черкаської області строком на п'ять років.

Договір засвідчений підписами обох сторін та печаткою відповідача, зареєстрований реєстраційною службою Монастирищенського районного управління юстиції Черкаської області.

За клопотання позивача та його представника по справі була призначена та проведена комісійна судово-технічна експертиза(т.1 а.с. 147-154).

Відповідно до висновку експертів за результатами проведення комплексної судово-технічної експертизи документів та почеркознавчої експертизи від 26 листопада 2014 року №1291/14-23, №1618/14-23, два підписи від імені ОСОБА_6 в графі «Орендодавець» в двох примірниках договору оренди землі від 17 липня 2012 року - виконані рукописним способом без попередньої технічної підготовки і технічних засобів.

Підпис від імені ОСОБА_6 в графі «Орендодавець» в першому примірнику договору оренди землі № НОМЕР_2 від 17 липня 2012 року, площею 2,145 га, розташованої на території Теолінської сільської ради Монастирищенського району Черкаської області, укладеного між ОСОБА_6 та СФГ «Нова Україна»(відмітки Реєстраційної служби Монастирищенського РУЮ Черкаської обл. відсутні, з написом олівцем «реєстраційна служба») - виконаний самою ОСОБА_6

Підпис від імені ОСОБА_6 в графі «Орендодавець» в другому примірнику договору оренди землі (без №) від 17 липня 2012 року, площею 2,145 га, розташованої на території Теолінської сільської ради Монастирищенського району Черкаської області, укладеного між ОСОБА_6 та СФГ «Нова Україна»(відмітки Реєстраційної служби Монастирищенського РУЮ Черкаської обл. відсутні) - виконаний не ОСОБА_6, а іншою особою. Підпис виконаний з ретельним наслідуванням зразків підписів ОСОБА_6

Обидва підписи від імені ОСОБА_6 в обох примірниках договору діагностичних ознак суттєвого ступеня прояву, які б дозволили визначити умови їх виконання та характеристики збиваючих факторів не містять.

Крім того зазначено, що в ході проведення технічної експертизи документів виявлені ознаки заміни аркушів договору.

Висновок експерта не є актом, що встановлює, змінює чи припиняє правовідношення, а є лише думкою особи, яка має знання, що їх не мають інші. У розумінні ст. 27 ЦПК України висновок експерта є засобом доказування у справі. Водночас він не має пріоритетної сили щодо інших доказів, які є у справі, оскільки ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й об'єктивному розгляді під час судового засідання всіх обставин справи в їхній сукупності.

Тобто, сам висновок комплексної судово-технічної експертизи документів та почеркознавчої експертизи від 26 листопада 2014 року №1291/14-23, №1618/14-23, що була проведена по справі, не може бути доказом порушення прав позивача, оскільки згідно вказаного висновку виявлені ознаки заміни аркушів договору, однак висновок не містить даних про те, що заміна відбулася лише після підписання договору оренди позивачем, тому не виключається це і до підписання договору, крім того, з висновку вбачається, що один підпис виконаний самою ОСОБА_6

Сторони не заявляли клопотання про призначення повторної судово-технічної та почеркознавчої експертизи чи інших додаткових експертиз для встановлення обставин щодо належності підпису позивача на договорі оренди.

Так, згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За змістом ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

ЗУ «Про оренду землі» визначає істотні умови договору оренди землі, яких необхідно дотримуватись при його укладанні.

Відповідно до ст. 13 ЗУ «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу.

За правилами ч. 1 ст. 15 ЗУ «Про оренду землі» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки.

Колегія суддів вважає, що приведені позивачем підстави для визнання договору недійсним, що містяться у його позовній заяві (т.1 а.с. 2-5) та заявах про зміну (доповнення) підстав позову (т.1 а.с.87-93, т.2 а.с10-13) не є підставою для визнання договору недійсним і погоджується з висновком районного суду про їх безпідставність, виходячи з наступного.

При дослідженні матеріалів реєстраційної справи, яка була надана реєстраційною службою Монастирищенського районного управління юстиції Черкаської області, районним судом було встановлено в додатках наявність плану або схеми земельної ділянки; кадастрового плану земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів; акту визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

В п. 25.1 вказано, що земельна ділянка не може бути передана в іпотеку та внесена до статутного фонду будь-якої юридичної особи.

Судом правильно визнано невмотивованими докази про невиконання відповідачем заходів по підвищенню родючості ґрунтів та заниження нормативно-грошової оцінки земельної ділянки, оскільки орендарем (відповідачем по справі) у спростування вказаних доводів були надані суду довідки № 228, 227, 226 від 15 грудня 2014 року (т.2 а.с. 26-28) про проведення агротехнічних заходів на полі, де знаходиться земельна ділянка позивача та копії дорожніх листів тракториста (т.2 а.с. 31-55), а п. 5 тексту договору, що наданий реєстраційною службою Монастирищенського РУЮ, визначає нормативно-грошову оцінку земельної ділянки 58 412 грн.

Відповідно до ст.ст. 21, 22 ЗУ «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Орендна плата може справлятися у грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг орендодавцю) формах.

Колегія суддів погоджується з тим, що суд першої інстанції правильно встановив, що відповідно до умов спірного договору орендна плата вноситься орендарем у розмірі 3 % від вартості паю, що становить у грошовому виразі 1 752 грн.

Сторони не заперечили, що орендна плата продукцією за 2012 та 2013 роки позивачу була видана не в меншому розмірі, ніж передбачено умовами договору і дана обставина підтверджена наявними матеріалами справи, а саме: довідками №65 від 23 квітня 2014 року та №18 від 05 лютого 2015 року про видачу та списками отримання орендної плати(т.2 а.с. 29-30, 72-78.).

Відповідно до правової позиції ВСУ висловленій під час розгляду справи № 6-94 цс 13 від 23 грудня 2013 року, зазначив, що відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України та статті 3 Цивільного процесуального кодексу України у порядку цивільного судочинства підлягає захисту саме порушене право, суд повинен встановити чи дійсно порушуються права орендодавців у зв'язку з відсутністю в договорах оренди умов, передбачених статтею 15 Закону України від 6 жовтня 1998 року N 161-XIV "Про оренду землі", визначити істотність цих умов, а також з'ясувати у чому саме полягає порушення їхніх законних прав..

Таким чином, правова позиція ВСУ вказує, що однією з обов'язкових умов визнання договору недійсним є порушення у зв'язку з його укладенням прав та охоронюваних законом інтересів позивача. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, а позивач посилається на формальне порушення закону у суду немає правових підстав для задоволення позову.

В суді апеляційної інстанції встановлено, що належна позивачу земельна ділянка на належних правових підставах відповідно до умов договору оренди землі перебуває в користуванні відповідача, апелянтами не надано доказів, в чому виявилось порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача як наслідок укладення такого договору, тому колегія суддів, враховуючи норми чинного законодавства та правовий висновок ВСУ щодо розгляду справ про визнання договору недійсним вважає, що рішення районного суду є законним і підстав для його скасування немає.

Крім того, апелянтами не надано суду доказів того, що відповідачем навмисно введено в оману позивача щодо обставин, які мають істотне значення та не доведено, що спірний договір оренди вчинений під впливом оману.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Виходячи з положень ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Ні під час розгляду справи в суді першої інстанції, ні під час розгляду в суді апеляційної інстанції, сторонами не надано обгрунтованих доказів, які б спростували вмотивовані висновки районного суду, а тому з огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що підстави для скасування рішення відсутні.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно застосовано норми матеріального права та ухвалено рішення з додержанням положень чинного законодавства.

Доводи апеляційних скарг були предметом дослідження та вивчення суду, суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильність застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Жильнельфа Вельє" - відхилити.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 - відхилити.

Рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 14 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Селянського (фермерського) господарства "Нова Україна" , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "Жильнельфа Вельє", про визнання правочину недійсним, скасування державної реєстрації договору оренди землі, зобов'язання повернути земельну ділянку власнику - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді :