АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

Головуючого судді - Малінської С.М.,

Суддів - Швецової Л.А.,

Даниленка В.М.,

за участю секретаря - Лотох І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 12 серпня 2005 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

в с т а н о в и л а:

У квітні 2005 року ОСОБА_3 звернувся до суду з названим позовом, в якому просив розірвати шлюб з ОСОБА_2, посилаючись на те, що сімейне життя між ними не склалося, шлюбні відносини припинено, сторони втратили почуття, що необхідні для збереження сім'ї.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 12 серпня 2005 року позовну заяву ОСОБА_3 задоволено та розірвано шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 19 квітня 2003 року у міському відділі РАЦС № 1 м. Харкова, актовий запис № 423

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з'явилися, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 19 квітня 2003 року між сторонами у відділі РАЦС № 1 м. Харкова було зареєстровано шлюб, актовий запис № 423.

Від шлюбу сторони дітей не мають.

Частиною 3 статті 5 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 ЦПК України.

Згідно ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Колегія суддів зазначає, що статтею 112 Сімейного кодексу України передбачено, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Проте, всупереч зазначеній нормі права відповідачем ОСОБА_2 не надано суду доказів на підтвердження того, що збереження шлюбу між сторонами є можливим та не суперечить інтересам будь-кого з них.

Як встановлено судовим розглядом, сторони дітей від шлюбу не мають. Шлюб між ними розірвано рішенням Київського районного суду м. Харкова від 12 серпня 2005 року. Рішення набрало законної сили. З того часу минуло майже десять років, проте відомостей про те, що за цей період колишнє подружжя намагалося примиритися, відновити шлюбні відносини суду не надано .

В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що суд не вжив заходів для примирення подружжя, не з'ясував реальні відносини між ними, не надав можливості взяти участь у судовому засіданні відповідачу, не встановив обставини, які вказували б на те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить істотним інтересам одного з подружжя (а.с.4). Проте, дані доводи спростовуються матеріалами справи.

Як вбачається з рішення суду від 12 серпня 2005 року відповідач у судове засідання не з'являлася чотири рази, її явка судом визнавалася обов'язковою. У відповідь на заяву відповідача сторонам надавався строк для примирення, якого не настало. Оскільки шлюб між сторонами розпався, має формальний характер та примирення між сторонами неможливе, суд першої інстанції дійшов висновку, що подальше збереження шлюбу порушує права позивача (а.с.6).

Відповідач не надала суду апеляційної інстанції доказів того, що на час ухвалення судом першої інстанції рішення підстави, передбачені ст.112 СК України для розірвання шлюбу, були відсутні і не спростувала висновок суду, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу не суперечило б їх інтересам.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим та таким, що не підлягає зміні або скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 12 серпня 2005 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді