РІШЕННЯ

Іменем України

11.11.2015 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова,

в складі:

головуючого судді Ванівського Ю.М.

при секретарі Буюклі В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Львова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 поданого у власних інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ПАТ «ВіЕсБанк», з участю третьої особи: Орган опіки та піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради про визнання договору недійсним -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулась у суд у власних інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 із уточненим позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ПАТ «ВіЕсБанк» (правонаступник ВАТ «Електрон Банк», ПАТ «Фольксбанк»), з участю третьої особи, яка не заявляє самостійний вимог: Орган опіки та піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, про визнання договору недійсним. У своїй позовній заяві, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, позивач просить суд визнати недійсним Іпотечний договір від 22.05.2008 року, укладений між ОСОБА_3 та ПАТ «ВіЕсБанк». В обгрунтування позову, позивач покликається на наступне. 21.05.2008 року між ВАТ «Електрон Банк» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № KF49301 зі змінами та доповненнями, згідно якого, ОСОБА_4 отримав кредит в розмірі 150 000,00 доларів США на термін до 21.05.2018 р. В забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором між банком та відповідачем ОСОБА_3 було укладено Іпотечний договір від 22.05.2008 р., предметом якого є квартира за адресою: м. Львів, вул. Бойчука, 51/ 3. Однак, договір іпотеки було укладено з використанням підроблених документів. На момент укладення оспорюваного договору, за адресою: м. Львів, вул. Бойчука, 51/3 з 19.11.2007 року, була зареєстрована та проживала неповнолітня ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка є інвалідом дитинства. У звязку із наведеним позивач вважає оспорюваний правочин недійсним, оскільки таким порушено право малолітньої дитини на проживання. На підставі наведеного позивач просить суд задовольнити заявлені позовні вимоги.

Представником відповідача ПАТ «Фольксбанк» (правонаступником прав і обовязків якого є ПАТ «ВіЕсБанк») подано письмове заперечення на даний позов, яким вказує, що позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними, незаконними і необгрунтованими. Вказує, що перед укладенням іпотечного договору, іпотекодавцем було предявлено довідку з місця проживання про склад сімї і прописку від 14.05.2008 року № 1347, видану Львівським комунальним підприємством «Сонячне», згідно якої в іпотечній квартирі прописано четверо повнолітніх осіб, а відтак твердження про реєстрацію у квартирі малолітньої дитини не відповідає дійсності. На момент укладення іпотечного договору сторонами було додержано усіх вимог щодо укладення правочинів. Передбачених законодавством. Станом на день укладення іпотечного договору для отримання дозволу органу опіки та піклування не було жодних підстав.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 заявлені позовні вимоги підтримала, пояснення надала аналогічні викладеним в уточненій позовній заяві, просить позов задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнав, та пояснив, що про факт реєстрації та проживання у спірній квартирі неповнолітньої дитини, при укладенні кредитного договору та договору іпотеки відповідачу нічого не було відомо.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася, проте подала суду письмову заяву, в якій просить розглядати справу за без її участі, позовні вимоги заявлені позивачем, вона (відповідач) визнає в повному обсязі, просить прийняти рішення згідно з чинним законодавством.

Представник Органу опіки та піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради позовні вимоги підтримав та пояснив, що жодного дозволу (розпорядження) Органу опіки та піклування Франківського району м. Львова на оформлення іпотечного договору на квартиру АДРЕСА_1 видано не було. За отриманням такого дозволу (розпорядження) жодного звернення не надходило. Вважає, що іпотечним договором було порушено законні пава неповнолітньої ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, тому просить суд позов задовольнити.

Заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи у їх сукупності, оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного письмового доказу, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, судом встановлено наступні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи:

Як встановлено судом та підтверджено Статутом Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» /а.с. 18-19/, відповідач ПАТ «ВіЕсБанк» є повноважним правонаступником прав та обовязків ВАТ «Електрон Банк», та ПАТ «Фольксбанк». Даний факт сторонами не оспорюється, а тому, в силу вимог ч.1 ст. 61 не підлягає доказуванню.

21.05.2008 року між ВАТ «Електрон Банк» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № KF49301 зі змінами та доповненнями, згідно якого ОСОБА_4 отримав кредит в розмірі 150 000,00 доларів США, із кінцевим строком повернення такого до 21.05.2018 року.

З метою забезпечення виконання ОСОБА_4 умов вказаного кредитного договору від 21.05. 2008 року № KF49301, 22.05.2008 р. між ВАТ «Електрон Банк» та ОСОБА_3 було укладено Іпотечний договір від 22.05.2008 року.

Згідно умов даного договору, ВАТ «Електрон Банк» та ОСОБА_3 домовились про наступне:

П.1. «21» травня 2008 року між іпотекодержателем і боржником ОСОБА_4 було укладено кредитний договір KF49301, згідно якого іпотекодержатель надав боржнику кредит у сумі 150000 дол. США. Вказаним кредитним договором та додатками до нього визначено умови та порядок повернення кредитних коштів.

П. 2.3 договору, з метою повного та своєчасного виконання боржником основного зобовязання іпотекодавець-майновий поручитель передає в іпотек іпотекодержателю нерухоме майно, разом із усіма його приналежними, а саме квартиру №3, що розташована за адресою: м. Львів вул. Бойчука, 51.

П.3. Предмет іпотеки (квартира) в цілому належить іпотекодавцю-майновому поручителю на підставі наступних правовстановлюючих документів:

1/8 (одна восьма) частини квартири на підставі Свідоцтва про право власності на квартиру зареєстрованого 02.10.1996 року ЛМБТІ і записаного у реєстрову книгу за № 20921; Договору про зміну форми власності на квартиру, посвідченого ОСОБА_5 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу 19.11.2004 року за реєстровим № 7327 і зареєстрованого в Електронному Реєстрі власності на нерухоме майно 27.12.2004 року; 5/8 (пять восьмих) частин квартири на підставі Договору дарування частини квартири, посвідченого Пятою Львівською державною нотаріальною конторою 06.07.2005 року за реєстровим № 1265 зареєстрованого в ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» 14.09.2005 року, номер витягу: 8344824 за реєстровим номером: 7130482, номер запису: 20921, в книзі:-; 1/8 (одна восьма) частина квартири на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Пятою Львівською державною нотаріальною конторою 07.04.2008 року за реєстровим № 998 і зареєстрованого в ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» 12.05.2008 року, номер витягу: 18760797, реєстраційний номер: 7130482, номер запису: 20921, в книзі -; Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі виданий Пятою Львівською державною нотаріальною конторою 07.04.2008 року, номер витягу: 14013433, номер у Спадковому реєстрі: 44424923; 1/8 (одна восьма) частина квартири на підставі Договору дарування 1/8 частки квартири посвідченого Пятою Львівською державною нотаріальною конторою 12.05.2008 року за реєстровим № 2-307, зареєстрованого в ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» 13.05.2008 року, номер витягу 18792734, реєстраційний номер: 7130482; Витяг з Державного реєстру правочинів від 12.05.2008 року, виданий Пятою Львівською державною нотаріальною конторою, номер витягу: 5908657, номер правочину: 2884757.

П.8. Іпотекодавець майновий поручитель засвідчує, що

- має усі необхідні права щодо розпорядження предметом іпотеки і додаткова згода власника предмета іпотеки для передачі майна в іпотеку не потрібна;

- предмет іпотеки належить іпотекодавцю майновому поручителю на праві власності;

- не існує ніяких дій з боку суду, господарського суду або третейського суду, органів ДВС, правоохоронних, податкових і будь-яких інших органів, служб, посадових осіб, що можуть призвести до невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем майновим поручителем своїх зобовязань за цим договором або до визнання його недійсним;

- предмет іпотеки не є предметом судового спору та на нього не накладено арешт;

- не існує судових рішень про стягнення заборгованості з іпотекодавця-майнового поручителя ;

- предмет іпотеки не знаходится у спільній

частковій власності, не є часткою, паєм, або внеском в спільну господарську діяльність, нікому іншому не передано (в т.ч. в управління);

- предмет іпотеки не знаходиться в оренді, лізингу, в заставі (в т.ч. податковій);

- не існує інших осіб, які мають право на користування предметом іпотеки та осіб, які мають рівні права із іпотекодавцем-майновим поручителем на розпорядження предметом іпотеки;

- укладення і виконання іпотекодавцнм-майновим поручителем цього договору не суперечить жодному положенню угод (договорів) укладених іпотекодавцем-майновим поручителем з третіми особами;

- предмет іпотеки може бути відчужений іпотекодавцем-майновим поручителем і на нього відповідно до законодавства може бути звернення стягнення;

- предмет іпотеки зареєстрований у встановленому законом порядку як окремий виділений у натурі обєкт права власності;

- на предмет іпотеки відсутні будь-які права та вимоги інших осіб, в тому числі ті, що не зареєстровані у встановленому законом порядку;

- предмет іпотеки не є національною, культурною та історичною цінністю, яка є обєктом права державної власності і занесена або підлягає занесенню до Державного реєстру національної культурної спадщини;

- предмет іпотеки не є обєктом права державної власності, що не підлягає приватизації.

У випадку недостовірності повідомленого іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобовязання, а в разі його невиконання звернути стягнення на предмет іпотеки та вимагати відшкодування іпотекодавцем-майновим поручителем завданих збитків.

Як вбачається із матеріалів справи, а саме: Свідоцтва про народження серії 1-СГ № 279926, виданого Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Львівського обласного управління юстиції 23.01.2003 року,

ОСОБА_2 народилася 03.12.2002 року. Її матірю є ОСОБА_1, а батьком ОСОБА_6. На час укладення оспорюваного правочину ОСОБА_2 була малолітньою.

Судом встановлено, що при укладенні оспорюваного правочину відповідачем ОСОБА_3 ВАТ «Електрон Банк» було представлено довідку № 1347 від 14.05.2008 року видану ЛКП «Сонячне», з якої вбачається, що у квартирі АДРЕСА_2 зареєстровані та проживаються: ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_7. Відомості про те, що у вказаній квартирі була зареєстрована ОСОБА_2 відсутні.

Із ухвали Франківського районного суду м. Львова від 05.06.2013 року, ухваленої по кримінальному провадженні № 0000046 вбачається, що таке було розпочато стосовно підозрюваних: ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3,4 ст. 358 КК України.

Зазначеною ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 05.06.2013 року ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на підставі ст. 49 КК України звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, у звязку із закінченням строків давності, кримінальне провадження закрито.

В силу вимог п. 1 ч. 2 ст. 214 ЦПК України при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 355 цього Кодексу.

Так, Верховний Суд України у постанові від 01.07. 2015 року у справі № 6 -396ц15 зазначив наступне: відповідно до частини четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Статтею 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Отже, за змістом зазначених норм матеріального права за умови встановлення місця проживання батьків (усиновлювачів) або одного з них, місце проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, презюмується за місцем їх проживання, а відсутність або наявність факту реєстрації за цим місцем проживання сама по собі не впливає на реалізацію права на свободу вибору місця проживання.

Таким чином, місцем проживання ОСОБА_2 на час укладення оспорюваного правочину, незважаючи на відсутність таких відомостей у підробленій Довідці було місце проживання її матері ОСОБА_1, тобто квартира АДРЕСА_2. Також із Довідки з місця проживання про склад сімї та прописку № 815 від 13.04.2011 року, виданої ЛКП «Сонячне» вбачається, що позивач ОСОБА_1 разом зі своєю неповнолітньою дочкою ОСОБА_2 зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 з 19.11.2007 року. Наведене обєктивно свідчить про те, що на час укладення оспорюваного правочину (22.05.2008 р.) неповнолітня ОСОБА_2 була зареєстрованою та проживала в ІНФОРМАЦІЯ_3.

ВСУ за результатами розгляду справи № 6-396цс15, у постанові від 01.07. 2015 року, складено наступну правову позицію: відповідно до частини четвертої статті 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» держава охороняє і захищає права та інтерес дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Отже, відсутність попередньої згоди органу опіки та піклування на здійснення будь-якого правочину стосовно нерухомого майна, право власності або користування яким мають діти, є підставою для визнання такого правочину недійсним. Відсутність реєстрації дитини не є підставою для відмови в позові.

Як слідує із пояснень представника органу опіки та піклування Франківської районної адміністрації ЛМР жодного дозволу (розпорядження) органу опіки та піклування Франківського району м. Львова на оформлення іпотечного договору на квартиру АДРЕСА_1 видано не було. Суд надає віри таким пояснення представника третьої особи, оскільки всупереч вимог ч.ч. 1, 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України сторонами протилежного не доведено належними та допустимими доказами в розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України.

Відповідно до ст. 3 Конвенції «Про права дитини», схваленої резолюцією 44-сесії Генеральної Асамблеї ООН 44/25 від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою ВР України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 71 ЦК України опікун не має права без дозволу органу опіки та піклування укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, в тому числі договори щодо поділу або обміну житлового будинку, квартири. За змістом зазначеної норми закону вимога щодо необхідності отримання попередньої згоди органів опіки та піклування для вчинення правочинів щодо нерухомого майна, право користування яким мають діти, стосується не тільки батьків або осіб, що їх замінюють, а всіх осіб, які збираються укладати такі правочини.

Згідно статей 203, 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою, шостою статті 203 цього Кодексу. Кожна із цих вимог є самостійною підставою недійсності правочину. Крім цього, в силу вимог ч. 2 ст. 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині.

За таких обставин передача нерухомості в іпотеку відбулася всупереч вимогам статті 12 ЗУ «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей», без передньої згоди органу опіки та піклування, спірний договір іпотеки не відповідає вимогам статті 203 ЦК України, а тому на підставі статті 215 ЦК України оспорюваний договір підлягає визнанню недійсним як такий, що порушує майнові права малолітньої дитини. Відтак, заявлені позивачем позовні вимоги підставні та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 30, 88, 118, 119, 209, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

позов задовольнити.

Визнати недійсним Договір іпотеки від 22.05.2008 року, укладений між ОСОБА_3 та ПАТ «ВіЕсБанк», як правонаступником ВАТ «Електрон Банк» та ПАТ «Фольксбанк».

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Львівської області, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, через суд першої інстанції. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом того ж строку, з дня отримання копії рішення.

Суддя: Ванівський Юрій Михайлович