АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів - Куценко Т.Р., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «УКРСОЦБАНК» на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 жовтня 2015 року про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Проект-А», ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 жовтня 2015 року заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволено. Накладено арешт на нерухоме майно будівлю адміністративно-побутового комплексу (літера С) загальною площею 18 405 кв.м. за адресою: м. Київ, вул. Амосова Миколи, буд. 12, що належить ТОВ «Проект-А» (), шляхом заборони будь-яким особам здійснювати дії щодо відчуження цього майна до розгляду справи по суті. Заборонено Державній реєстраційній службі України та її підрозділам вчиняти будь-які реєстраційні дії стосовно нерухомого майна будівлі адміністративно-побутового комплексу (літера С) загальною площею 18 405 кв.м. за адресою: м. Київ, вул. Амосова Миколи, буд. 12.

Не погодившись з вищезазначеною ухвалою, ПАТ «УКРСОЦБАНК» подало апеляційну скаргу та просить скасувати зазначену ухвалу суду, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі може вжити заходи забезпечення позову, яке допускається на будь-якій стадії справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити, чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи, до суду першої інстанції надійшла заява від ОСОБА_2 про забезпечення позову, в якій він просив суд в порядку забезпечення позову накласти арешт на нерухоме майно будівлю адміністративно-побутового комплексу (літера С) загальною площею 18 405 кв.м. за адресою: м. Київ, вул. Амосова Миколи, буд. 12, що належить ТОВ «Проект-А», та заборонити Державній реєстраційній службі України та її підрозділам вчиняти будь-які реєстраційні дії стосовно зазначеного нерухомого майна.

В обґрунтування заяви ОСОБА_2 посилався на те, що відповідачі відмовляються здійснити погашення заборгованості і грошові кошти у сумі 21 270 016,00 грн. не повернуто. Оскільки компанія ТОВ «Проект-А» знаходиться в незадовільному фінансовому стані, існує загроза не виконання рішення суду по даній справі.

Задовольняючи заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову, суд першої інстанції враховував позовні вимоги, а також те, що сума позову є значною. Також суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, що належить ТОВ «Проект-А», та забороною вчинення певних дій, оскільки саме такі запобіжні заходи будуть в повній мірі відповідати захисту порушеного позивачем права до винесення судом рішення, та не має наслідком припинення господарської діяльності товариства, як субєкта господарювання. Крім того, не прийняття таких заходів в справі в послідуючому утруднить та в цілому унеможливить виконання рішення суду по даній справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно із п. 2 ч. 1, 3 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії; види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

В своїй апеляційній скарзі ПАТ «УКРСОЦБАНК» посилається на те, що на момент постановлення оскаржуваної ухвали вказане вище нерухоме майно перебувало в іпотеці Банку та право власності було визнано за ним. Оскільки суд першої інстанції не перевірив належності ТОВ «Проект-А» спірного нерухомого майна, оскаржуваною ухвалою вирішено питання про права та інтереси ПАТ «УКРСОЦБАНК». Крім того, суд першої інстанції не встановив вартість нерухомого майна, що призвело до арешту майна, вартість якого майже в 10 разів перевищувала вартість заявлених позивачем вимог.

Однак з такими доводами апелянта погодитися не можна з огляду на наступне.

Нерухоме майно, на яке було накладено арешт, належить ТОВ «Проект-А», що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна, номер довідки № 45331443, сформовано 08.10.2015 р.

Відповідно до розділу вказаної інформаційної довідки «Відомості з державного реєстру речових прав на нерухоме майно», сторінка 1, будівля адміністративно-побутового комплексу (літера С) загальною площею 18 405 кв.м. за адресою: м. Київ, вул. Амосова Миколи, буд. 12 є приватною власністю ТОВ «Проект-А» в цілому на підставі свідоцтва про право власності, серія та номер: САС 922050, виданий 24.02.2010 Головним управлінням комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації). Свідоцтво видане на підставі наказу від 24.02.2010 № 146-В.

До апеляційної скарги ПАТ «УКРСОЦБАНК» надав Інформаційну довідку з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна, номер довідки № 38275511, сформовано 29.05.2015 р.

Таким чином, надані ПАТ «УКРСОЦБАНК» документи датовані травнем місяцем і не відображають дійсного власника нерухомого майна ТОВ «Проект-А» на момент постановлення ухвали про забезпечення позову в жовтні 2015 року, що підтверджується письмовою повторною Інформаційною довідкою, сформованою 19.11.2015 р.

Також, необґрунтованими є посилання апелянта на судові рішення господарського суду першої, апеляційної та касаційної інстанцій по справі № 5011-66/7999-2012, оскільки по вказаній апелянтом справі 03.11.2015 року Господарським судом м. Києва прийнято рішення, яким суд задовольнив заяву ТОВ «Проект-А» про перегляд рішення Господарського суду м. Києва від 10.09.2012 р. за нововиявленими обставинами. Скасував рішення Господарського суду м. Києва від 10.09.2012 р. у справі № 5011-66/7999-2012, ухвалив нове рішення, яким позов задовольнив частково, відмовив в частині визнання права власності за ПАТ «УКРСОЦБАНК» на нежитловий будинок загальною площею 18 405 кв.м. розташованого за адресою: м. Київ, вул. Амосова Миколи, буд. 12 (Літера С).

Інші доводи апеляційної скарги не є суттєвими для вирішення спірного питання та не є підставою для скасування законної ухвали.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які могли б привести до скасування ухвали, судом апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги є необґрунтовані, а ухвала суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «УКРСОЦБАНК» відхилити.

Ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 жовтня 2015 року про забезпечення позову залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду Дніпропетровської області набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: Т.Р. Куценко

ОСОБА_4