Ухвала

іменем України

28 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,
суддів: Гончара В.П., Маляренка А.В., Дербенцевої Т.П., Савченко В.О.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_6 на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 26 вересня 2014 року та рішення апеляційного суду Харківської області від 19 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2013 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом, у якому просило стягнути з ОСОБА_6 19 036 грн 27 коп. боргу за договором кредиту.

На обґрунтування своїх вимог посилалось на ті обставини, що 02 вересня 2009 року між ними укладено договір, частиною якого є Умови та Правила надання банківських послуг і користування платіжною карткою, за яким банк надав, а відповідач отримав 2 300 грн кредитних коштів у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку та зобов'язався їх повернути і сплатити 30 % річних на суму залишку заборгованості за користування коштами.

Однак взятих на себе зобов'язань щодо повернення боргу своєчасно не виконав, у зв'язку із чим станом на 31 жовтня 2013 року утворився борг у розмірі 19 036 грн 27 коп., з яких: 12 770 грн 90 коп. - борг за кредитом, 4 415 грн 37 коп. - борг за процентами за користування коштами, 705 грн 42 коп. комісії та пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 250 грн штрафу (фіксована частина) та 894 грн 58 коп. штрафу (процентна складова).

26 вересня 2014 року рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області позов задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_6 на користь банку 11 937 грн 46 коп. боргу за кредитним договором.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових вират.

19 грудня 2014 року рішенням апеляційного суду Харківської області рішення суду першої інстанції змінено та збільшено розмір стягнутої заборгованості з 11 937 грн 46 коп. до 19 036 грн 27 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі представник відповідача просить скасувати рішення суду першої інстанції та рішення апеляційного суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову, мотивуючи свої вимоги тим, що судами не враховано сплив строку позовної давності, не перевірено правильність розрахунку суми боргу, порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що банк виконав умови договору кредиту та надав відповідачу кредитні кошти, однак він взяті на себе зобов'язання не виконав, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню, зі зменшенням розміру неустойки та за вирахуванням суми коштів, які були незаконно зняті з платіжної картки відповідача засудженими особами.

Змінюючи рішення суду першої інстанції та збільшуючи суми стягнутого боргу, апеляційний суд виходив з того, що сума боргу підлягає стягненню у повному обсязі, оскільки відповідач не виконав умови кредитного договору та у зв'язку із цим повинен нести відповідальність перед позивачем у повному обсязі.

Проте з рішенням суду апеляційної інстанції погодитися не можна на таких підставах.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим з виконанням усіх вимог цивільного судочинства, згідно з законом, на основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цим вимогам оскаржуване судове рішення не відповідає.

Судами встановлено, що 02 вересня 2009 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_6 укладено кредитний договір, за яким банк надав відповідачу 2 300 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, а відповідач зобов'язався їх повернути та сплатити 30 % на рік за користування коштами на суму залишку заборгованості за кредитом, на умовах та в порядку, визначених Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку.

Відповідач не виконав своїх зобов'язань за договором, внаслідок чого утворився борг, який станом на 31 жовтня 2013 року складає 19 036 грн 27 коп., з яких: 12 770 грн 90 коп. - заборгованість за кредитом, 4 415 грн 37 коп. - борг за відсотками за користування коштами, 705 грн 42 коп. - комісія та пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 250 - штраф (фіксована частина) та 894 грн 58 коп. - штраф (процентна складова).

Ухвалюючи рішення, апеляційний суд не виконав вимог процесуального права щодо повного та всебічного з'ясування обставин справи, не перевірив умов договору кредиту щодо порядку його надання та виконання, не врахував, що кредитні кошти були перераховані відповідачу на платіжну картку, яка діє в межах визначеного строку, не встановив строк дії кредитного договору з урахуванням строку дії платіжної картки, не з'ясував, чи пов'язані вони між собою.

Не перевірив розрахунок боргу і його складові, не з'ясував, коли та який платіж був несвоєчасно сплачений, і які наслідки прострочення виконання цих зобов'язань, не врахував, що відповідно до заяви відповідача на надання коштів базова ставка за користування кредитом складає 2,5 % на місяць на суму залишку заборгованості, отже, 25 % на рік, тоді як судом установлено, що кредит наданий зі сплатою 30 % на рік на суму залишку заборгованості, не перевірив наявність цих розбіжностей та не надав їм належної оцінки, а відтак не встановив, чи правильно нараховані проценти за несвоєчасне виконання боргових зобов'язань (п. 5.5.1 Правил користування платіжною карткою), а також комісія та пеня, їх розмір та період нарахування.

На порушення вимог ст. 303 ЦПК України не перевірив законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції та доводів відповідача щодо спливу строку дії платіжної картки, можливості застосування строку позовної давності та неправильності розрахунку суми боргу за договором, зокрема і відсотків за користування коштами, а пославшись на те, що Умовами та Правилами надання банківських послуг передбачено порядок нарахування і сплати відсотків, не надав жодної оцінки цим обставинам, безпідставно збільшив суму стягнутого боргу, ухвалив рішення з порушенням норм процесуального права.

Невиконання судом апеляційної інстанції норм процесуального права унеможливлює встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, та є підставою для скасування ухваленого у справі судового рішення і направлення справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, як передбачено ст. 338 ЦПК України.

За таких обставин касаційну скаргу потрібно задовольнити частково, рішення апеляційного суду Харківської області від 19 грудня 2014 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 338, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_6 -ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 19 грудня 2014 року скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян
Судді: В.П. Гончар Т.П. Дербенцева А.В. Маляренко В.О. Савченко