23.10.2015 Єдиний унікальний номер 205/2778/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2015 рокум. ДніпропетровськСправа № 205/2778/15-ц
2/205/1597/15

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі судді Нижного А.В., за участю секретаря судового засідання Піменової М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Орган опіки та піклування Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2, третя особа Орган опіки та піклування Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради, у якому з урахуванням уточнених позовних вимог просив зобовязати відповідача не чинити йому перешкод у спілкуванні з сином ОСОБА_3, 01.09.2012р.н., а також встановити дні його побачень з сином у кожну другу та четверту суботу місяця з 10:00 до 12:00 у громадських місцях. Позовна заява мотивована тим, що відповідач з початку 2014 року перешкоджає позивачу у спілкуванні з їх спільною дитиною, а також продовжує вчиняти такі перешкоди незважаючи на рішення Органу опіки та піклування Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради про встановлення днів побачень з дитиною.

Відповідач надала суду письмові заперечення, в яких позовні вимоги не визнала та просила відмовити у задоволенні позову з посиланням на те, що позивач сам ухиляється від участі у вихованні сина.

Позивач у судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх у повному обсязі.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила, що позивач нерегулярно зустрічається з дитиною, що шкідливо відображається на її психічному здоровї, а відтак просила встановити дні побачень позивача з сином з 17:00 год. пятниці до вечора неділі, оскільки двох годин двічі на місяць, на її думку, недостатньо для участі батька у вихованні дитини. Крім того, заперечувала проти зустрічей позивача з дитиною за місцем його проживання внаслідок відсутності там належних умов для проведення таких зустрічей, а також не погоджувалась на зустрічі позивача з дитиною за місцем її проживання з огляду на неприязні стосунки з позивачем. Відповідач також заперечувала проти проведення вказаних зустрічей у громадських місцях з посиланням на медичну довідку, згідно з якою дитині за станом здоровя рекомендовано уникати громадських місць з великим скупченням людей.

Представник третьої особи у судовому засіданні просила задовольнити позов у частині встановлення порядку участі позивача у вихованні сина та відмовити у задоволенні вимоги про зобовязання відповідача не чинити перешкод позивачу у спілкуванні з дитиною, оскільки на момент розгляду справи судом відповідач припинила чинити такі перешкоди.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши викладені у позовній заяві обставини та вивчивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення вказаного позову з огляду на наступне.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відповідно до свідоцтва про народження, виданого Бабушкінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 1246, є батьками ОСОБА_3, 01.09.2012р.н. (а.с.7).

З грудня 2013 року ОСОБА_3, 01.09.2012р.н., проживає разом з матірю окремо від батька, що не заперечувалось сторонами у судовому засіданні.

Відповідно до ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Згідно з ч.1 ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

З позовної заяви вбачається, що починаючи з 2014 року відповідач чинила перешкоди позивачу у спілкуванні з їх спільною дитиною, що підтверджується зверненням позивача до Управління-служби у справах дітей Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради від 13.11.2014р., а також зверненням позивача до відповідача від 11.03.2015р., до начальника Управління-служби у справах дітей Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради від 14.04.2015р. та до голови Виконавчого комітету Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради від 15.04.2015р., копії яких залучено до матеріалів справи.

Відповідно до ч.1 ст.158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї.

У звязку з відсутністю згоди між батьками щодо участі позивача у вихованні дитини рішенням Органу опіки та піклування Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради від 20.02.2015р. № 67 встановлені дні побачень позивача зі своїм сином у другу та четверту суботу місяця з 10.00 до 12.00 год. у присутності матері, а також зобовязано матір дитини не чинити перешкоди батькові у спілкуванні зі своїм сином ОСОБА_3, 01.09.2012р.н.

Суд не бере до уваги посилання відповідача як на підставу для відмови у задоволенні позову на те, що на момент розгляду справи вона припинила чинити перешкоди позивачу у спілкуванні з дитиною, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст.159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

За змістом ч. 1 ст. 20 СК України позовна давність не застосовується до вимог, що випливають із сімейних відносин.

Оскільки судом встановлено, що відповідач перешкоджала позивачу у спілкуванні з малолітнім сином та ухилялась від виконання відповідного рішення органу опіки та піклування у період до відкриття провадження у даній цивільній справі, а також враховуючи, що за змістом ст. 157 СК України здійснення право одного з батьків на безперешкодне спілкування з дитиною не може ставитись в залежність від волі іншого з батьків, суд доходить висновку про наявність достатніх правових підстав для захисту порушеного права позивача шляхом зобовязання відповідача не чинити перешкод позивачу у спілкуванні з сином.

Згідно з ст. 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989р., ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.1991р., держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

За змістом ч. 2 ст.159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Зважаючи на межі заявлених позовних вимог та заперечення відповідача щодо місць проведення зустрічей батька з дитиною, беручи до уваги рішення Органу опіки та піклування Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради від 20.02.2015р. № 67, враховуючи першочергово інтереси малолітньої дитини ОСОБА_3, 01.09.2012р.н., та з метою їх найкращого забезпечення, зокрема, створення умов для належної соціалізації дитини у системі людських відносин, а також не допущення настання можливих негативних наслідків для психологічного і психічного розвитку дитини, керуючись принципами справедливості, добросовісності та розумності регулювання сімейних відносин, суд приходить до висновку про необхідність визначити позивачу як батьку дитини спосіб участі у вихованні малолітнього ОСОБА_3, 01.09.2012р.н., шляхом зустрічей у кожну другу та четверту суботи місяця з 10 год. 00 хв. до 12 год. 00 хв. у громадських місцях. З метою поступового налагодження контакту батька з сином зустрічі проводити у присутності матері. При цьому суд не бере до уваги посилання відповідача на рекомендації лікаря дитині уникати громадських місць з великим скупченням людей, оскільки поняття громадські місця охоплює також і місця без великого скупчення людей.

Разом з цим суд зазначає, що позивач і відповідач не обмежені у праві в подальшому змінити спосіб участі позивача у вихованні малолітнього ОСОБА_3, 01.09.2012р.н., як на підставі взаємної згоди, так і в судовому порядку в разі наявності відповідного спору, якщо зміна способу участі позивача у вихованні відповідатиме перш за все інтересам малолітньої дитини.

Згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись ст. 159 СК України, ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Орган опіки та піклування Ленінської у м. Дніпропетровську районної ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною задовольнити.

Зобовязати ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_1 у спілкуванні з сином ОСОБА_3, 01.09.2012р.н.

Встановити порядок участі ОСОБА_1 у вихованні сина ОСОБА_3, 01.09.2012р.н., а саме: встановити дні побачень ОСОБА_1 з сином ОСОБА_3, 01.09.2012р.н., у кожну другу та четверту суботу місяця з 10:00 до 12:00 у присутності матері у громадських місцях.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяОСОБА_4