Справа № 683/2683/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2015 року Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючого судді Андрощука Є.М.

при секретарі Крупській В.В.

заявнику ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Старокостянтинові справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту належності до національності поляк, заінтересована особа відділ державної реєстрації актів цивільного стану Старокостянтинівського райуправління юстиції,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 у жовтні 2015 року звернувсь з заявою до Старокостянтинівського районного суду, в якій просить встановити факт належності до національності «Поляк». В обґрунтування заяви посилавсь на те, що він народився 13 червня 1974р. в м.Хмельницькому. Його батько ОСОБА_2 В»ячеславович, дід ОСОБА_3 та його прадід ОСОБА_2 В»ячеславович за національністю «Поляки», але у його свідоцтві про народження національність батька вказано «Українець», що було обумовлено тим що на момент реєстрації його народження в паспорті батька була вказана національність «Українець». Він (заявник) є поляком, а його донька навчається в ОСОБА_4. На даний час виникла необхідність в отриманні картки поляка, однак не може це зробити, оскільки відсутні підтверджувальні документи належності до польської національності.

В судовому засіданні заявник підтримав заяву, просить її задовольнити, з вищенаведених підстав та доповнив, що встановлення даного факту йому також необхідно, оскільки дочка буде мати пільги під час навчання в ОСОБА_4.

Представник заінтересованої особи відділу державної реєстрації актів цивільного стану Старокостянтинівського райуправління юстиції звернувсь до суду з заявою про розгляд справи у його відсутності та покладається на думку суду при вирішенні заяви.

Суд, заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 35 Конституції України кожен має право на свободу світогляду та віросповідання.

Відповідно до вимог ст.ст.269, 270, 300 ЦК України право на національність є особистим немайновим правом.

Згідно ст.269 ЦК України особисті немайнові права належать кожній особі від народження або за законом, а відповідно до ст.271 цього ж Кодексу зміст особистого немайнового права становить можливість фізичної особи вільно, на власний розсуд визначати свою поведінку у сфері приватного життя.

Статтею 300 ЦК України встановлено, що фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства.

Згідно ст.11 Конституції України держава сприяє консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій, культури, а також розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності всіх кордонних народів і національних менших України.

У відповідності до ст.3 Закону України «Про національні меншини в Україні» до національних меншин належать групи громадян України, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про національні меншини в Україні» громадяни України мають право обирати та відновлювати свою національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається.

Частиною 2 ст.256 ЦПК України встановлено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти ( окрім зазначених у ч.1 ст.256 ЦПК України) від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом невизначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до абз.3 п.1 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд може встановити факти, які і за іноземним законодавством тягнуть за собою правові наслідки для заявника і рішення суду необхідне заявникові для застосування у відносинах з громадянами інших держав.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючий ІНФОРМАЦІЯ_3, належить до національності «Поляк».

Дані обставини підтверджується поясненнями заявника, даними свідоцтва про його народження І-БВ №37151 від 14.08.1974р.

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_2 В»ячеславовича, 20.05.1952р.н. (батька ОСОБА_1), його батько (дід ОСОБА_1) ОСОБА_3 по національності «Поляк».

Також, відповідно до даних метричної книги за 1913р. Хмельницького костьолу ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 по національності «Поляк».

Як вбачається з довідки держархіву Хмельницької області №С-516-/01.01-14/2015 від 03.03.2015р. прадід ОСОБА_1 являється ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, «Поляк» за національністю, уродженець та житель ІНФОРМАЦІЯ_6.

За таких обставин суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню.

Данні правовідносини регулюються ст.ст.256-259 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.11, 35 Конституції України, ст.ст.269, 271, 300 ЦК України, ст.ст.3, 11 Закону України «Про національні меншини в Україні», ст.ст. 11, 60, 158, 212-215, 256-259 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву задовольнити. Встановити факт, що має для заявника юридичне значення, а саме, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючий ІНФОРМАЦІЯ_7, належить до національності «Поляк».

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Хмельницької області через Старокостянтинівський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя