У х в а л а

іменем україни

04 листопада 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Висоцької В.С., Кафідової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання договору позики безгрошовим, неукладеним та недійсним, за касаційними скаргами ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 05 серпня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду із указаним позовом, мотивуючи його тим, що у листопаді 2012 року її родич

ОСОБА_6 повідомив про свій намір позичити гроші у ОСОБА_5, які той надавав йому за умови передачі в заставу нерухомості. Оскільки такого майна у ОСОБА_6 не було, він попросив її укласти договір позики з ОСОБА_5 та передати йому в іпотеку свою квартиру до погашення боргу, на що вона погодилася. 02 листопада 2012 року при укладенні договору іпотеки вона ознайомилась з договором позики, проте кошти, які зазначені в договорі у сумі 505 300 грн вона не отримувала. Фактично ці кошти позикодавцем було передано ОСОБА_6, будь-яких розписок та інших документів про отримання нею коштів від ОСОБА_5 вона не складала та не видавала. Оскільки договір позики від 02 листопада 2012 року містить лише пропозицію передати кошти, а документ, що підтверджує фактичну передачу коштів, відсутній, просила визнати цей договір безгрошовим, неукладеним та недійсним.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 05 серпня 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційних скаргах заявники просять скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції з висновками якого погодився й апеляційний суд виходив з того, що факт отримання грошових коштів позивачем до підписання договору підтверджується укладеним договором позики, а тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що рішення суду першої інстанції та ухвала суду апеляційної інстанції ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційних скарг цих висновків не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційні скарги і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційні скарги ОСОБА_4 та ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 05 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.С. Висоцька

О.В. Кафідова

І.М. Фаловська