Справа № 393/822/15-ц
16 листопада 2015 року смт.Новгородка
Новгородківський районний суд Кіровоградської області
головуючого судді Рачкелюка Ю.В.,
при секретарі Шуліці Т.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Новгородка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,
Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 1 липня 2013 року вона з відповідачем ОСОБА_2 уклала договір позики грошових коштів, відповідно до якого вона передала у борг відповідачу грошові кошти в розмірі 23 000 грн., які відповідач зобовязувався повернути до 01 грудня 2014 року. В порушення умов договору позики та ст.1049 ЦК України відповідач суму позики (грошові кошти в сумі 23 000 грн.) у встановлений строк до 01 грудня 2014 року не повернув, відповідач і на даний час борг не повертає мотивуючи це відсутністю коштів.
Пунктом 7 укладеного договору позики передбачено, що у разі невиконання позичальником свого зобовязання по поверненню позиченої суми в строки вказані в п.4 цього договору до 01.12.2014 року, позикодавець вправі предявити цей договір до стягнення пені в розмірі 0,1 % від суми невиконаного зобовязання за кожен день прострочення виконання. Пеня станом на 19 жовтня 2015 року складає 7498 грн. Просила стягнути з відповідача борг за договором позики в сумі 30 498 грн., та судові витрати в розмірі 3487,20 грн.
Представник позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні позов підтримала наполягала на його задоволенні та на ухваленні рішення при заочному розгляді справи.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином про що свідчить зворотнє поштове повідомлення про отримання судової повістки, з відповідною заявою про розгляд справи за його відсутності до суду не звертався.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Суд заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню зі слідуючих підстав:
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Між сторонами виник спір, який регулюється ст.ст. 526, 549, 550, 610, 1046, ч. 1 ст.1047, 1049 ЦК України.
В судовому засіданні встановлено, що підтверджується матеріалами справи, що 01.07.2013 року ОСОБА_2 взяв у борг у ОСОБА_1 кошти в сумі 23 000 грн. про було укладено договір позики грошових коштів (а.с.4). Згідно п.4 договору позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві грошові кошти у сумі 23 000 грн. в термін до 01.12.2014 року. Останнім днем виконання цього договору є 02.12.2014 року. Пунктом 7 укладеного договору позики передбачено, що у разі невиконання позичальником свого зобовязання по поверненню позиченої суми в строки вказані в п.4 цього договору до 01.12.2014 року, позикодавець вправі предявити цей договір до стягнення пені в розмірі 0,1 % від суми невиконаного зобовязання за кожен день прострочення виконання. Борг відповідач на даний час не повернув.
Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другою сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства в установлений законом або договором строк.
Відповідно до ч.3 ст.549 ЦК України, Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.
Відповідно до ч.1, ч.3 ст.550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Кредитор не має права на неустойку в разі, якщо боржник не відповідає за порушення зобов'язання.
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушення зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошей.
Відповідно до ч.1 ст.1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.
Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені законом.
В судовому засіданні знайшло своє підтвердження, що прострочено виконання даного договору на 321 день (з 03 грудня 2014 року по 19.10.2015 року), а не 326 днів як вказує позивач у позовній заяві, тобто сума пені згідно п.7 договору позики грошових коштів становить 7383 грн. (321 дні х 23 грн.), де 23 грн. це 0,1 % від суми невиконаного зобовязання.
Таким чином в судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_2 не виконав взяті на себе зобовязання відповідно до договору позики грошових коштів від 01.07.2013 року, а тому повинен повернути позивачу борг за договором позики у розмірі 30 383 грн., з яких 23 000 грн. сума позичених коштів та 7383 грн. пеня.
У відповідності до ст.ст.84, 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати у сумі 3 487,20 грн. з яких 3000 грн. витрати на правову допомогу та 487, 20 грн. судовий збір.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 526, 549, 550, 610, 625, 1046, ч. 1 ст.1047, 1049 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 84, 88, 209, 212, 213, 214-215, 224-227 ЦПК України суд,
Цивільний позов позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 ІПН НОМЕР_1 борг за договором позики грошових коштів від 01.07.2013 року у сумі 30 383 (тридцять тисяч триста вісімдесят три) гривні та судові витрати в розмірі 3487,20 грн.
В задоволенні інших позовних вимог відмовити.
Відповідно до ст.227 ЦПК України, копію рішення направити відповідачу рекомендованим листом із повідомленням не пізніше трьох днів з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Кіровоградської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10 денний строк з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Головуючий суддя Ю. РАЧКЕЛЮК