АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/80/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 2 Демчик Р. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 січня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоГончар Н. І.
суддівКорнієнко Н. В. , Пономаренка В. В.
при секретаріРибасюк О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07 листопада 2014 року по справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_7, ОСОБА_6, третя особа - ОСОБА_9 про виділення в натурі (на місцевості) земельної ділянки, зустрічним позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_8, третя особа ОСОБА_6 про поділ земельної ділянки, зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8, ОСОБА_7, третя особа - Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю в Черкаській області про визнання права на земельну ділянку, визнання права власності на частину самочинно збудованої надвірної споруди та про поділ садиби в натурі, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_8 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_7, ОСОБА_6, третя особа - ОСОБА_9 про виділення в натурі (на місцевості) земельної ділянки.

Свій позов обґрунтовувала тим, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом їй належить право власності на 31/50 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться в АДРЕСА_1.

Відповідно до додаткового свідоцтва про право на спадщину за законом від 30 листопада 2006 року їй належить ? частка майна, яка складається з права власності на земельну ділянку площею 624,1 кв.м., призначену для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована за адресою АДРЕСА_1.

Інша 1/2 частина земельної ділянки на підставі додаткового свідоцтва про право на спадщину за законом належить ОСОБА_7

Постійні конфлікти та сварки між сторонами щодо порядку користування земельною ділянкою лише погіршують стосунки в родині. У зв'язку з виникненням непорозумінь та конфліктів з відповідачем при користуванні земельною ділянкою, є необхідним виділення в натурі (на місцевості) частини земельної ділянки, яка належить їй на праві власності.

Просила суд виділити їй в натурі (на місцевості) частину земельної ділянки розташованої за адресою: АДРЕСА_1.

В судовому засіданні ОСОБА_8 позовні вимоги змінила, просила виділити їй в

натурі частину будинковолодіння та частину земельної ділянки, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

ОСОБА_7 звернулася в суд з зустрічним позовом до ОСОБА_8, третя особа ОСОБА_6 про поділ земельної ділянки.

Зустрічний позов обґрунтовувала тим, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 30 листопада 2006 року їй належить ? частина земельної ділянки, загальною площею 624,1 кв.м., що розташована за адресою АДРЕСА_1.

Її дочці ОСОБА_6 належить на праві власності 31/100 частин жилого будинку з надвірними спорудами, що розташовані в АДРЕСА_1. Відповідачка ОСОБА_8 є її сестрою і володіє 31/100 частинами жилого будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться в АДРЕСА_1, та ? частиною земельної ділянки, що знаходиться за цією ж адресою.

Просила провести поділ земельної ділянки між нею та ОСОБА_8 виділивши їй в натурі ? частину від земельної ділянки площею 624.1 кв.м.. тобто 312.05 кв.м.. що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

ОСОБА_6 звернулася в суд з зустрічним позовом до ОСОБА_8, ОСОБА_7. третя особа - Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю в Черкаській області про визнання права на земельну ділянку, визнання права власності на частину самочинно збудованої надвірної споруди та про поділ садиби в натурі.

Зустрічний позов обґрунтовувала тим, що вона є власником 31/100 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться в АДРЕСА_1. Її матері, ОСОБА_7 належить 1/2 частина земельної ділянки площею 624,1 кв.м., що розташована за тією ж адресою. ОСОБА_8 є сестрою її матері і володіє 31/100 частинами житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться в АДРЕСА_1, та ? частиною земельної ділянки, що знаходиться за цією ж адресою. Інша частина будинку з відповідною частиною надвірних споруд в розмірі 19/50 частин на підставі договору купівлі - продажу належить ОСОБА_9, з якою будь-який спір відсутній.

На земельній ділянці розміром 624,1 кв.м., розташовані житловий будинок «А-1», сарай «Д», «д», вбиральня «В», погріб «К», огорожа 1,2. Також на цій земельній ділянці розташована літня кухня «3-1» з прибудовою «з», яка була побудована без відповідних дозвільних документів в 1973 році ОСОБА_11 та ОСОБА_12, після смерті яких сторони успадкували спільну нерухомість. До даного часу літня кухня «3-1», «з» не узаконена. Будівництво літньої кухні відповідає архітектурним і будівельним нормам та правилам, тому на цю самочинну надвірну споруду може бути визнано право власності.

Просила суд визнати за нею право власності на 1/2 частину літньої кухні «3-1» з прибудовою «з», що розташована за адресою АДРЕСА_1, провести між нею та ОСОБА_8 поділ в натурі житлового будинку та надвірних споруд, розташованих за адресою: АДРЕСА_1, відповідно до належних часток, провести між нею ОСОБА_8 та ОСОБА_7 поділ земельної ділянки розміром 624,1 кв.м., визначивши їй розмір земельної ділянки під її частину будинку і надвірних споруд та земельну ділянку для їх обслуговування.

31.10.2014 року ОСОБА_7 подала заяву в якій просила залишити без розгляду її зустрічний позов до ОСОБА_8 про поділ земельної ділянки.

31.10.2014 року представник ОСОБА_8 ОСОБА_14 подав заяву про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_8 про виділення в натурі земельної ділянки, визнання права на земельну ділянку, частину самочинно збудованої надвірної споруди та про поділ садиби в натурі.

31.10.2014 року представник ОСОБА_6 - ОСОБА_7 подала суду заяву про уточнення своїх позовних вимог, просила визнати за нею право власності на ідеальну частку в частині будинку та надвірних спорудах, а саме на 31/100 частини будинку А-1, «а» з прибудовою «а-1»;1/2 частину літньої кухні «З» з прибудовою «з»; ? частину сараїв «Д»,»д»; ? частину вбиральні «Л»; ? частину погрібу «К», що розташовані в АДРЕСА_1. Позовні вимоги про поділ в натурі житлового будинку, всіх надвірних споруд та земельної ділянки, розташованих в АДРЕСА_1 - просила залишити без розгляду.

Ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 07 листопада 2014 року позовну заяву ОСОБА_8 до ОСОБА_7, ОСОБА_6, третя особа - ОСОБА_9 про виділення в натурі (на місцевості) земельної ділянки - залишено без розгляду.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07 листопада 2014 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_7 до ОСОБА_8, третя особа ОСОБА_6 про поділ земельної ділянки - залишено без розгляду.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07 листопада 2014 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_6 до ОСОБА_8, ОСОБА_7, третя особа - Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю в Черкаській області в частині позовних вимог щодо поділу в натурі житлового будинку, всіх надвірних споруд та земельної ділянки, розташованих в АДРЕСА_1 у відповідності до належних сторонам часток - залишено без розгляду.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07 листопада 2014 року в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6 до ОСОБА_8, ОСОБА_7, третя особа - Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю в Черкаській області - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу в якій вказує на те, що висновки суду про відсутність підстав для визнання за нею права власності на ? частину літньої кухні «З-1» з прибудовою «з» не ґрунтуються на фактичних обставинах справи та нормах матеріального права, вважає що суд безпідставно відмовив у визначенні належної їй ідеальної частки у будинку та надвірних спорудах, оскільки в свідоцтві про право власності за заповітом від 10.02.2005 року були зазначені всі надвірні споруди, що є приналежність всього будинку, включаючи і ОСОБА_9 Також вважає, що в резолютивній частині рішення не правильно сформульовані її позовні вимоги, які вони в дійсності заявляла та просила розглянути. Просила рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким її позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши осіб, які з»явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення виходячи із наступних підстав.

14.01.2013 року ОСОБА_6 звертаючись в суд із зустрічним позовом до ОСОБА_8 та ОСОБА_7 ставила вимоги про визнання права на земельну ділянку, визнання права власності на частину самочинно збудованої надвірної споруди «З-1» з прибудовою «з» та про поділ садиби в натурі.

В подальшому ОСОБА_6 неодноразово змінювала свої позовні вимоги.

Так, в заяві про уточнення позовних вимог від 02.10.2014 року /а.с. 232-233/ ОСОБА_6 просила визнати за нею право власності на ? частину надвірної споруди З з прибудовою з, вважала також, судом мають бути визначені ідеальні частки в усій нерухомості та її необхідно поділити в натурі. Просила суд визнати за нею право власності на ? частину житлового будинку А-1; а; з прибудовою а-1, ? частину літньої кухні «З» з прибудовою «з»; ? частину сараїв Д, д; ? частину вбиральні Л; ? частину погребу К, що розташовані за адресою АДРЕСА_1. Провести між нею та ОСОБА_8 поділ в натурі житлового будинку, всіх надвірних споруд та земельної ділянки, у відповідності до належних сторонам часток.

В заяві 31.10.2014 року /а.с.1 т. 2/ ОСОБА_6 просила суд визнати за нею право власності на ідеальну частку в частині будинку та надвірних спорудах, а саме на 31/100 частини будинку А-1, «а» з прибудовою «а-1»; 1/2 частину літньої кухні «З» з прибудовою «з»; ? частину сараїв «Д»,»д»; ? частину вбиральні «Л»; ? частину погребу «К»

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалене судом першої інстанції рішення в повній мірі зазначеним вимогам не відповідає.

Ч. 1 ст. 316 ЦК України, передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ч.1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 10 лютого 2005 року спадкоємицею зазначеного в заповіті 31/100 частки майна ОСОБА_12, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_6, яка проживає в АДРЕСА_1. Спадкове майно складається з права власності на 31/50 частину жилого будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться в АДРЕСА_1. Жилий будинок з прибудовами в цілому під літ. А-І, сарай Б, вбиральня В, сараї Д, .д. погріб Ж,К, вбиральня Г, огорожа 1,2 / а.с. 45 т. 1/..

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 10 лютого 2005 року спадкоємцем зазначеного в заповіті 31/100 частки майна ОСОБА_12 померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 є також ОСОБА_8, яка проживає в АДРЕСА_1. Спадкове майно складається з права власності на 31/50 частину жилого будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться в АДРЕСА_1. Жилий будинок з прибудовами в цілому під літ. А-І, сарай Б, вбиральня В, сараї Д.д. погріб Ж,К, вбиральня Г, огорожа 1,2.

Тобто, ОСОБА_8 та ОСОБА_6 з 2005 року відповідно до свідоцтв про право на спадщину, виданих 10.02.2005 року є співвласниками 31/50 частин житлового будинку з надвірними спорудами АДРЕСА_1 в рівних частках, по 31/100 частин кожна.

Згідно довідки, виданої КП «ЧООБТІ» від 16 січня 2007 року, будинок (будинковолодіння), який розміщений в АДРЕСА_1 зареєстрований на праві приватної власності за ОСОБА_8 - частка 31/100, ОСОБА_15 - частка 19/50, ОСОБА_6 - частка 31/100.

Ст.. 15 ЦК України передбачає, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Оскільки ОСОБА_6 згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 10 лютого 2005 року на праві власності належить 31/100 частки спадкового майна, яке складається з 31/50 частин жилого будинку з прибудовами в цілому під літ. А-І, сарай Б, вбиральня В, сараї Д, .д. погріб Ж,К, вбиральня Г, огорожа 1,2, а дані про те, що дане право оспорюється або не визнається іншими особами в матеріалах справи відсутні, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні її позовних вимог саме в цій частині є правильним та таким, що ґрунтується на вимогах закону.

Щодо вимоги позивачки про визнання права власності на 31/100 частин будинку «А-1», «а» з прибудовою «а-1»; ? частину сараїв «Д»,»д»; ? частину вбиральні «Л»; ? частину погребу «К», колегія суддів звертає увагу на те, що розрахунок часток у спільній власності на об»єкти нерухомого майна проводиться відповідно до Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об»єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 55 від 18.06.2007 року і до компетенції суду не відноситься.

Щодо рішення суду першої інстанції в частині відмови у визнанні права власності на ? частину літньої кухні «З» з прибудовою «з» необхідно змінити виходячи із наступного.

Із матеріалів справи вбачається, що на земельній ділянці площею 624, 1 кв. м., власниками якої в даний час згідно свідоцтва про право на спадщину за законом /а.с. 46/, договору дарування частини земельної ділянки від 28.04.2014 року та витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 21055771 /а.с. 197-1/ є відповідно ОСОБА_8 та ОСОБА_6, в розмірі по ? частині кожна. На даній земельній ділянці розташована літня кухня «З-1» з прибудовою «з», яка була побудована без відповідних дозвільних документів в 1973 році.

Відповідно до технічного паспорту від 18.04.84 року власником житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 був ОСОБА_11 /а.с. 75-80 т. 1/.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21.03.1986 року був проведений реальний розподіл будинковолодіння і 19/50 частин було виділено реально ОСОБА_16

Спадкоємцями майна після смерті ОСОБА_12, а саме частини будинку та частини надвірних споруд є ОСОБА_8 та ОСОБА_6, які отримали спадщину в 2005 році.

Оскільки станом на момент отримання спадщини, літня кухня «З-1» з прибудовою «з» були самочинним будівництвом, до маси спадкового майна вони не увійшли.

Відповідно до п. 3.2 в редакції Наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства № 404 /z1538-12/ від 09.08.2012 року не належать до самочинного будівництва індивідуальні /садибні/ житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські /присадибні/ будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05 серпня 1992 року.

П 3.1 Наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва і житлово-комунального господарства України від 19.03.2013 року про затвердження Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних /садибних/ житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських /присадибних/ будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення 1 та 11 категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, передбачено, що документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних /садибних/ житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських /присадибних / будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.

Відповідно до п. 49 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджених постановою КМ України № 868 від 17.10.2013 року, документом, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом індивідуального /садибного/ житлового будинку, садового, дачного будинку, господарської /присадибної/ будівлі та споруди, прибудови до них, побудованих до 05 серпня 1992 року , є технічний паспорт на об»єкт нерухомого майна.

Враховуючи, що літня кухня «З-1» з прибудовою «з» збудовані в 1973 році, то вони не підлягають здачі в експлуатацію /реєстрації здачі інспекцією/.

Наявність технічного паспорту від 18.03.2014 року на садибний /індивідуальний/ житловий будинок АДРЕСА_1, до складу якого входить і господарська споруда - спірна літня кухня «З-1» з прибудовою «з» свідчить про прийняття її в експлуатацію як закінченого будівництвом приміщення відповідно до вищевказаних змін до Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних /садибних/ житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських /присадибних/ будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення 1 та 11 категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж.

Враховуючи вищевикладене, та приймаючи до уваги, що спірне приміщення не увійшло до спадкової маси за спадкоємцями необхідно визнати на нього право власності у рівних частках, тобто по ? частині за кожною, а тому рішення суду в цій частині необхідно змінити.

Колегія суддів не може прийняти до уваги твердження відповідачки ОСОБА_8 про те, що вказане приміщення належить їй, оскільки було побудоване нею разом із чоловіком, оскільки доказів цього остання суду не надала, а на момент його будівництва в 1973 році власником будинковолодіння відповідно до матеріалів справи був ОСОБА_11, ОСОБА_8 набула право власності на 31/100 частини будинковолодіння тільки в 2005 році на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_12 Спір між сторонами з цього приводу ухвалою Придніпровського райсуду м. Черкаси від 03.02.2012 року залишений без розгляду /а.с. 247 т. 1/.

Колегія суддів також не може прийняти до уваги твердження ОСОБА_8 відносно того, що фактично приміщення «З-1» з прибудовою «з» є житловим будинком, а не літньою кухнею, оскільки вони спростовуються матеріалами справи, а саме технічним паспортом на садибний /індивідуальний/ житловий будинок АДРЕСА_1 від 18.03.2014 року відповідно до якого даний об»єкт будівництва є саме літньою кухнею. А її використання як житлового приміщення, на що вказує сторона, не може свідчити про те, що даний об»єкт є житловим будинком.

Відносно того, що в резолютивній частині рішення судом першої інстанції не правильно викладені позовні вимоги, щодо яких судом ухвалено рішення, то в цій частині питання може бути вирішено шляхом виправлення описки в порядку передбаченому положеннями цивільно-процесуального законодавства.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316, 317 ЦПК України, судова колегія судової палати, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07 листопада 2014 року по справі за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8, ОСОБА_7, третя особа - Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю в Черкаській області в частині відмови у визнанні права власності на ? частину літньої кухні «З-1» з прибудовою «з» - змінити.

Визнати за ОСОБА_6 право власності на ? частину літньої кухні «З-1» з прибудовою «з» згідно технічного паспорту на садибний /індивідуальний/ житловий будинок АДРЕСА_1 від 18.03.2014 року.

Визнати за ОСОБА_8 право власності на ? частину літньої кухні «З-1» з прибудовою «з» згідно технічного паспорту на садибний /індивідуальний/ житловий будинок АДРЕСА_1 від 18.03.2014 року.

В решті частини рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ на протязі двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :