Провадження 2/522/8246/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«6» листопада 2015 року

Приморський районний суд м. Одеси в складі:

Головуючого судді Погрібного С.О.

за секретаря судового засідання Солодкої А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та її матері,

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 із вказаною вимогою, просить розірвати шлюб між сторонами з тих підстав, що сімейні відносини між сторонами не склалися, існування єдиної сімї носить формальний характер, причинами розпаду сімї позивач вважає той факт, що сторони є різними за характером людьми, між ними виникають постійні сварки через різні погляди на взаємовідносини; ведення спільного господарства та побуту, призводять до накопичування нетерпіння один до одного і в подальшому можуть негативно відбитися на відносинах з дитиною, рідними та друзями, що призведе до втрати важливих стосунків. Також позивачка в якості причини розірвання шлюбу навела факти зловживання відповідачем алкогольними напоями.

Також позивачка просить стягнути з ОСОБА_2 на свою користь, ОСОБА_1, аліменти на утримання сина ОСОБА_3, «19» травня ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 5 000,0 гривень, але не менше ? усіх видів його доходів на місяць, до досягнення дитиною повноліття, а також на своє утримання суму в розмірі одного прожиткового мінімуму, встановленого законом, до досягнення сином ОСОБА_3 віку трьох років. На обґрунтування позову посилалась на наступне. Сторони перебувають у шлюбі починаючи з 31 жовтня 2013 року. Від шлюбу у сторін є син ОСОБА_3, «19» травня ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом з позивачем та, відповідно, знаходиться на її утриманні. Відповідач, будучи батьком дитини, кошти на утримання сина не надає. Відповідач уникає від надання матеріальної допомоги у добровільному порядку, хоча, за твердженням позивача, відповідач в змозі надавати дитині матеріальну допомогу. Дитина проживає з матірю, втім, її можливості з утримання дитини є обмеженими, мати дитини потребує матеріальної допомоги, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, у звязку із чим вона змушена звернутись до суду із зазначеним позовом. Розмір аліментів на своє утримання та утримання дитини позивачка обґрунтувала розміром мінімальних витрат на забезпечення повноцінного існування малолітньої дитини, а також доходами відповідача, який є моряком далекого плавання.

Представник відповідача у судове засідання зявився, позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти розірвання шлюбу й стягнення з відповідача аліментів на утримання сина у сумі 1 167,0 гривень, проти задоволення інших вимог заперечував з причин їх безпідставності та необґрунтованості. Представник відповідача пояснив, що відповідач вживає дієвих дій з подолання своєї залежності він алкогольних напоїв.

В судове засідання зявилась позивачка, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд їх задовольнити.

Заслухавши пояснення сторін, їхніх представників, дослідивши матеріали справи, надані суду заяви, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із частковим задоволенням позову.

Щодо вимоги про розірвання шлюбу.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб 31 жовтня 2013 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі Одеського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис №1803. У цьому шлюбі у сторін народилася дитина ОСОБА_3, «19» травня ІНФОРМАЦІЯ_1.

Судом встановлено, що сімейні відносини фактично припинені, подружні відносини сторони не підтримують, спільне господарство між сторонами не ведеться. Основною причиною припинення сімейних відносин є те, що сторони є різними за характером людьми, у сторін відсутнє взаєморозуміння та довіра.

Вжиті сторонами спроби до примирення виявилися безрезультатними, що не призвело до відновлення сімї.

Майнового спору між сторонами судом не встановлено.

При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й дружини та збереження шлюбу буде протирічити інтересам чоловіка, дружини й спільної дитини подружжя.

Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання чоловіка й дружини та збереження шлюбу суперечать інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення.

З огляду на вказане, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимоги позивача про розірвання шлюбу.

Щодо вимоги про стягнення аліментних платежів.

Як встановлено судом, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 31 жовтня 2013 року, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб від 31 жовтня 2013 року.

Згідно зі свідоцтвом про народження дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, сторони по справі є батьками цієї дитини.

Відповідно до наданих суду пояснень позивачкою, що не заперечені належним чином відповідачем, вона разом з малодітнім сином проживає окремо від відповідача ОСОБА_2 разом із своїми батьками. Судом встановлено, що неповнолітня дитина проживає разом з матірю, нині перебуває на її утриманні. Спору між сторонами про визначення місця проживання дитини між сторонами судом не встановлено. Відповідач на сьогоднішній день не виконує належним чином свої обовязки щодо надання утримання дитини, що спричинило виникнення між сторонами спору, за вирішенням якого сторона звернулась до суду.

При постановленні рішення судом враховані матеріальне становище дитини, її матері; частково задовольняючи позов, суд має врахувати не тільки реальний дохід відповідача чи відсутність доказів такого, а й його реальні можливості щодо його отримання судом враховано, що позивач за своєю професією є моряком. Офіційного, постійного доходу не має, втім періодично, на контрактній основі, за допомогою послуг крюїнгової компанії, працевлаштовується членом екіпажу на різні судна. Зокрема, з наданих стороною відповідача документів про рух коштів по банківському рахунку відповідача слідує факт отримання відповідачем заробітної плати як моряка (а.с. 22). Втім, розмір доходу відповідача є мінливим та нерегулярним.

Суд має виходити з необхідності забезпечення рівності не тільки прав, але й обовязків батьків щодо догляду та матеріального забезпечення неповнолітньої дитини. При вирішенні спору суд зобовязаний застосувати до спірних правовідносин положення ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», за якою кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Беручи до уваги часткове визнання позову відповідачем, з урахуванням викладеного, суд має задовольнити позовні вимоги позивача частково.

За відсутності іншого обґрунтування позивачем більшого розміру належних до виплати відповідачем на утримання малолітньої дитини та її матері сум коштів, суд під час визначення розміру аліментів, що підлягає стягненню з відповідача на утримання сина, має врахувати встановлений законом прожитковий мінімум, починаючи з 1 вересня 2015 року, на дитину віком до 6 років: в розмірі 1167,0 гривень, відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік», а також той факт, що можливості матері із забезпечення дитини є обмеженими, дитина потребує додаткових витрат на її утримання.

Батьки дитини мають рівні обовязки з надання утримання дитині, оскільки згідно ч. 1 ст. 141 Сімейного кодексу України мати і батько мають рівні права та обовязки щодо дитини. При цьому, згідно ст. 182 Сімейного кодексу України, судом враховано, що мати дітей здійснює догляд за ними, можливості матері по наданню утримання на дитину є обмеженими.

Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, суд виходить з того, що про зазначене заявлено обома сторонами, а також з того, що відповідач певний час працював на іншій роботі, у звязку із чим зарплатню отримує нерегулярно. Таким чином, ураховуючи відповідне волевиявлення обох сторін, а також наведені обставини, суд вважає за можливе визначити аліменти саме у твердій грошовій сумі.

Щодо стягнення утримання на користь позивачки.

Наведені доводи повною мірою мають бути застосовані судом до вирішення питання про стягнення сум на утримання самої позивачки.

Згідно з ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Додатково суд має врахувати, що мати дитини, на утриманні якої перебуває дитина, на час вирішення спору не працює, займається доглядом за дитиною, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки на її утримання аліменти у розмірі 1 378,0 гривень, що відповідає розміру суми прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, встановлену ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік». Можливості позивачки з отримання самостійного та достатнього доходу на своє утримання у звязку зі здійсненням догляду за малолітньою дитиною є обмеженими чи в цілому відсутні.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В цілому, справу розглянуто судом за правилами статті 11 ЦПК України, згідно з якою суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За правилом частини 1 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Суд розяснює сторонам, що відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них.

Керуючись ст.ст. 180, 181, 182, 184 Сімейного кодексу України, ст.ст. 10, 11, 60, 62, 88, 174, 212-215, Цивільного процесуального кодексу України, СУД

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, актовий запис №1803, зареєстрований у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції 31 жовтня 2013 року, розірвати.

Після розірвання шлюбу сторонам залишити прізвища, якими вони користувалися після реєстрації цього шлюбу.

Копію рішення суду з набранням ним законної сили направити до відповідного органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), «3» червня ІНФОРМАЦІЯ_3, який зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_4 по прос. Гагаріна, 23АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_3, «19» травня ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1 167,0 (одна тисяча сто шістдесят сім) гривень, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого на певний період законом, щомісячно, починаючи з «3» серпня 2015 року й до досягнення повноліття дитиною ОСОБА_3 Даніілом Андрійовичем, тобто до «19» травня 2032 року.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), «3» червня ІНФОРМАЦІЯ_3, який зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_4 по прос. Гагаріна, 23АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) аліменти на її утримання в розмірі 1 378,0 (одна тисяча триста сімдесят вісім) гривень щомісячно, починаючи з «3» серпня 2015 року й до досягнення трирічного віку дитиною ОСОБА_2 Даніілом Андрійовичем, тобто до «19» травня 2017 року.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) в дохід держави судовий збір у розмірі 487,20 гривень.

В решті вимог позов залишити без задоволення.

Це рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Розяснити сторонам, що відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: С.О. ПОГРІБНИЙ

06.11.2015