Справа № 404/5509/15-ц
Номер провадження 2/404/3172/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2015 року Кіровський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого - судді Галагана О.В.,

при секретарі Голенко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси і Кредит» про захист прав споживача, стягнення суми строкового банківського вкладу, пені за прострочення виконання зобовязання, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», в якому просила:

- стягнути з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» суму банківського вкладу в розмірі 2707,65 євро, що в еквіваленті за курсом НБУ складає 65792,10 грн., суму нарахованих на банківський вклад процентів в розмірі 237,60 євро, що в еквіваленті за курсом НБУ складає 5773,35 грн., пеню в розмірі 81,23 євро, що в еквіваленті за курсом НБУ складає 5921,34 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що між нею та відповідачем 24.10.2014 року було укладено Договір-Заява № 300131/122977/3-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 3 місяці в іноземній валюті під 11,70% річних. 24.01.2015 р. строк депозиту за взаємною згодою сторін було продовжено до 24 квітня 2015 р., а з 24 квітня 2015 р. до 24 липня 2015 р. На виконання вказаного договору нею було передано відповідачеві в період з 24.10.2014 р. по 27.01.2015 р. грошові кошти в загальній сумі 2707,65 євро.

Станом на 01.07.2015 р. залишок коштів на депозитному рахунку позивача разом з нарахованими процентами становив 2945,32 євро. За умовами договору відповідач зобов'язався по закінченню терміну дії договору повернути йому суму вкладу та нараховані проценти.

14.07.2015 року позивач звернулася до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» з вимогою про те, що вона не бажає продовжувати строк дії банківського вкладу ще на три місяці та з проханням 27.07.2015 р. повернути їй повністю банківський вклад разом з нарахованими процентами. Однак, вимога позивача залишена відповідачем без відповіді та без виконання, банківський вклад позивачеві не повернуто.

Вважає, що відповідачем обмежено її право вільно користуватися та розпоряджатися власними коштами. Також зазначила, що ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, у разі коли виконавець не може надати послугу (прострочує виконання) згідно з договором, за кожний день прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості послуги, якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість послуги не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення (у контексті позову - це залучений банком депозит на умовах повернення з виплатою відповідних відсотків). Так, позивач вважає, що прострочення відповідача щодо вчасного повернення залучених депозитних коштів підпадає під дію санкцій, встановлених ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів».

Позивач до початку судового засідання надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не зявився, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, що відповідає вимогам ст. 74 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив, заперечень на позов не надав.

У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, судом у відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 24.10.2014 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» було укладено Договір-Заява № 300131/122977/3-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 3 місяці в іноземній валюті під 11,70% річних. 24.01.2015 р. строк депозиту за взаємною згодою сторін було продовжено до 24 квітня 2015 р., а з 24 квітня 2015 р. до 24 липня 2015 р. На виконання вказаного договору позивачем було передано відповідачеві в період з 24.10.2014 р. по 27.01.2015 р. грошові кошти в загальній сумі 2707,65 євро.

Відповідно до п. 3 Договору вкладник має право отримувати суми процентів, нараховані на вклад, протягом строку, визначеного п. 1 цього Договору-заяви, щомісячно, у порядку та у строки, передбачені п.п. 4.2, 4.3.2 Основних умов.

Відповідно до п. 6 Договору, після закінчення строку, визначеного п. 1 цього Договору-заяви, вклад повертається вкладникові в порядку, строки та на умовах, передбачених положеннями п. 5.2 Основних умов.

Відповідно до п. 7 Договору, строк розміщення вкладу може бути продовжено в прядку, строки та на умовах, визначених положеннями п. 5.2 Основних умов.

Відповідно до п. 5.2. Основних умов, вкладник у випадку його бажання не продовжувати подальше розміщення вкладу, отримати кошти з строкового вкладного рахунку шляхом видачі готівкою або перерахуванням на його власний поточний/картковий або інший вкладний рахунок, а дію договору припинити, зобовязаний надати банку письмову вимогу не пізніше дати закінчення строку строкового вкладу, визначеного договором-заявою.

По закінченню строку дії Договору 14.07.2015 року позивач звернулася до Відділення № 38 ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» з письмовою вимогою повернути суму вкладу, а також нараховані проценти 27.07.2015 р. (а.с. 18).

Однак на день розгляду справи Вклад з нарахованими процентами позивачу не були виплачені відповідачем. Не повернуто суму вкладу в розмірі 2707,65 євро та проценти в сумі 237,60 євро.

Суд вважає, що в даному випадку відповідач допустив неналежне виконання взятих зобов'язань перед позивачем, оскільки банк був зобов'язаний повернути позивачу депозитні кошти в строк закінчення дії договору 24.07.2015 року в повному обсязі.

У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

Так, згідно ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі сплином встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Відповідно до змісту ст. 41 Конституції України, ст. 317, 319, 321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Але, в порушення цих норм, позивач позбавлений права користуватися своїм майном. В даному випадку його майном є грошові кошти, які відповідач отримав від позивача на умовах строковості та платності, та до цього моменту не повернув в повному обсязі, тому вимоги щодо стягнення банківського вкладу з урахуванням 11,70% річних в розмірі 2945,25 євро підлягають задоволенню в повному обсязі, тобто в межах позовних вимог.

Хоча згідно до виписки по особовому рахунку позивача станом на 01.07.2015 року залишок коштів рахується в розмірі 2945,32 євро (а.с. 17).

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача пені, передбаченої ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» за затримку повернення депозитного вкладу, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов'язання, не звільняє його від виконання зобов'язання в натурі.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» № 5 від 12.04.1996 року встановлено, що оскільки Закон не визначає певних меж своєї дії, судам слід мати на увазі, що до відносин, які ним регулюються, належать, зокрема, ті, що виникають із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг). Відносини, щодо захисту прав споживачів можуть виникати також з актів законодавства або з інших угод, які не суперечать Закону.

Неустойка (штраф, пеня) стягується лише тоді, коли це передбачено укладеним сторонами договором чи відповідним нормативним актом. Пеня за порушення договору нараховується і стягується у відсотковому відношенні до суми заборгованості за кожний день прострочки, в тому числі за святкові, неробочі й вихідні дні (п.20 зазначеної Постанови № 5 від 12.04.1996 р.).

Разом з тим, судом установлено, що ПАТ «Банк «Фінанси і Кредит» надав позивачу послугу, яка зводилася до прийняття ним від позивача грошових сум з обов'язком виплати процентів на них. Надання такої послуги було оформлено укладеними банком з позивачем договором банківського вкладу.

Після укладення цього договору між банком та позивачем виникли зобов'язальні відносини, які регулюються нормами зобов'язального права та положеннями укладеного договору банківського вкладу, водночас, положення ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», яка встановлює відповідальність виконавця робіт (послуг) за її не виконання в обумовлений договором строк у вигляді сплати пені, виниклих між сторонами відносин не регулюють.

Таким чином, до правовідносини між ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» та ОСОБА_1, які виникли з приводу депозитного договору, Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується лише в частині, не врегульованій нормами ЦК України та іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності.

Оскільки неустойка у виді пені в якості забезпечення виконання ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» грошових зобов'язань за депозитним договором його умовами не передбачалась, то і правових підстав для її стягнення суд не вбачає.

Підстав до застосування ст. 625 ЦК України до виниклих правовідносин у суду не має, оскільки вимоги із застосуванням цієї норми права не обґрунтовані, хоча позивач і вказала цю норму серед переліку інших, перед прохальною частиною позову.

Згідно положень ч. ч. 2, 3 ст. 533 ЦК України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Станом на 23.10.2015 року НБУ встановив офіційний курс валюти: 1 євро 25,2060 грн.

Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси і Кредит» про захист прав споживача, стягнення суми строкового банківського вкладу, пені за прострочення виконання зобовязання задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси і Кредит» на користь ОСОБА_1 суму вкладу за Договором-заявою № 300131/122977/3-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний»» в розмірі 2945,25 євро, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 23.10.2015 рік становить 74237,97 грн.

В решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк» «Фінанси і Кредит» на користь держави судовий збір в розмірі 742,20 грн.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Кіровоградської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.;

Суддя Кіровського О. В. Галаган

районного суду

м.Кіровограда