Справа № 127/3454/15-ц Провадження № 22-ц/772/2775/2015Головуючий в суді першої інстанції Овсюк Є. М.
Категорія 27 Доповідач Медвецький С. К.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2015 року м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого: Медвецького С.К.,

суддів: Оніщука В.В., Чуприни В.О.,

при секретарі: Франчук О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 15 квітня 2015 року у справі за позовом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк Форум» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

встановила:

У лютому 2015 року уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк Форум» (далі - ПАТ «Банк Форум») звернулася до суду з указаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що 21 вересня 2008 року між акціонерним комерційним банком «Форум» (далі - АКБ «Форум»), правонаступником якого є ПАТ «Банк Форум», та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, за яким банк відкрив позичальнику відновлювальну кредитну лінію у розмірі 89 000 доларів США на строк до 20 квітня 2018 року зі сплатою 13,0 % річних.

Посилаючись на те, що ОСОБА_2 не виконує зобов'язання за вказаним кредитним договором, уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Форум» просила стягнути з нього 39 872 долари США заборгованості по поверненню кредитних коштів, 3 755 доларів США 61 цент заборгованості за нарахованими процентами, 55 872 грн. 61 коп. пені за прострочену заборгованість по кредиту та відсотках, 5 000 грн. штрафу станом на 06 лютого 2015 року.

Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 15 квітня 2015 року, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк Форум» 39 872 долари США заборгованості по поверненню кредитних коштів, 3 755 доларів США 61 цент заборгованості за нарахованими процентами, 55 872 грн. 61 коп. пені за прострочену заборгованість по кредиту та відсотках, 5 000 грн. штрафу.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 3 654 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування судом норм матеріального і процесуального права та відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

У судовому засіданні відповідач та його представник ОСОБА_3. підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Представник позивача в судове засідання не з'явилася, надіслала заяву про розгляд справи у її відсутність, заперечувала проти задоволення апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення відповідача та його представника, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає задоволенню частково з таких міркувань.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач не виконує взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, внаслідок чого виникла заборгованість по тілу кредиту та відсоткам за користування кредитом на які нарахована штраф та пеня.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Статтею 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Частина четверта статті 10 ЦПК України передбачає, що суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції повністю не відповідає.

Установлено, що 21 вересня 2008 року між АКБ «Форум», правонаступником якого є ПАТ «Банк Форум», та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, за яким банк відкрив позичальнику відновлювальну кредитну лінію на споживчі цілі у розмірі 89 000 доларів США на строк до 20 квітня 2018 року зі сплатою 13,0 % річних.

Згідно з пунктом 3.3.2. кредитного договору позичальник зобов'язався повертати кредитні кошти, згідно з п. 2.3. цього договору. Не пізніше строку, визначеного п. 1.2. цього договору, повернути банку всю суму наданих кредитних коштів, сплачувати проценти за користування кредитними коштами.

За пунктом 3.3.3. кредитного договору позичальник зобов'язався сплачувати кошти, передбачені п. 2.9. цього договору, витрати пов'язані з проведенням дій по примусовому погашенні простроченої заборгованості, а також на вимогу банку сплачувати можливі неустойку, штраф та пеню.

Відповідно до п. 4.1. за несвоєчасне повне чи часткове повернення кредитних коштів та за несвоєчасну повну чи часткову сплату процентів, позичальник сплачує неустойку у вигляді пені у розмірі 0,2 (нуль цілих два десятих) процентів за кожен день прострочення, що обчислюється з суми неповерненого кредиту та/або несплачених процентів. Сплата пені не звільняє позичальника від сплати процентів за користування кредитними коштами до моменту фактичного погашення заборгованості.

Пунктом 4.4. кредитного договору визначено, що за кожний випадок невиконання або неналежного виконання зобов'язань, передбачених п. 3.3. (крім п. 3.3.2.) цього договору, позичальник сплачує банку штраф у розмірі 5 000 грн.

Свої зобов'язання за кредитним договором ОСОБА_2 належним чином не виконував, що призвело до виникнення заборгованості зі сплати кредиту та встановлених договором процентів.

Станом на 06 лютого 2015 року заборгованість відповідача за кредитним договором становить:

-6 792 дол. США, що еквівалентно 157 102, 90 грн. - прострочена заборгованість по поверненню кредитних коштів;

-33 080 дол. США, що еквівалентно 765 159, 59 грн. - поточна заборгованість по поверненню кредитних коштів;

-3 237, 28 дол. США, що еквівалентно 74 880, 16 грн. - прострочена заборгованість за нарахованими процентами;

-518, 33 дол. США, що еквівалентно 11 989, 27 грн. - поточна заборгованість за нарахованими процентами;

-2 415 дол. США , що еквівалентно 55 872 грн. - пеня за прострочену заборгованість по кредиту та відсотках;

-5 000 грн. - штраф за порушення умов договору, а всього сума заборгованості становить 1 070 004, 53 грн.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагент та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

За правилами статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Викладене свідчить, що суд першої інстанції вірно встановив, що відповідачем було істотно порушено зобов'язання за кредитним договором, а відтак дійшов правильного висновку щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості, штрафу та пені.

Доводи відповідача про те, що кредитний договір є недійсним, оскільки до позичальника застосована нечесна підприємницька практика, колегія суддів не приймає до уваги з таких міркувань.

За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до п. 7.2. кредитного договору сторони фіксують свою згоду з тим, що ними узгоджені усі істотні умови, і зобов'язуються надалі ніяких претензій одна до одної з цього приводу не мати. Цей договір відображає повне розуміння сторонами його предмету та інших питань, зазначених в цьому договорі. Всі попередні заяви домовленості чи угоди між сторонами з предмету цього договору анулюються з моменту набрання чинності цим договором в частині, що суперечить умовам цього договору.

Умови кредитування, відповідно до п. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» позичальником отримано до укладення цього договору.

Відкликання згоди на укладення кредитного договору оформлюється письмовим повідомленням, яке позичальник зобов'язаний подати особисто чи через уповноваженого представника або надіслати банку до закінчення строку зазначеного в п. 3.4.2. цього договору. З відкликанням згоди на укладення кредитного договору позичальник повинен одночасно повернути банку кошти, одержані згідно з цим договором.

Таким чином, уклавши з позивачем кредитний договір, відповідач зафіксував свою згоду з тим, що ними узгоджені усі істотні умови і ніяких претензій одна до одної з цього приводу не мають. При цьому умови кредитування ним отримано до укладення кредитного договору.

Матеріалами справи встановлено, що кошти позичальник від позивача отримав (а.с.7-11) та не повідомляв банк про відкликання згоди на укладення кредитного договору.

За таких обставин, безпідставними є доводи відповідача про порушення зі сторони банку вимог положень статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів».

Також безпідставними є доводи апеляційної скарги про невірність нарахування пені та стягнення штрафних санкцій у вигляді штрафу, оскільки стягнення таких штрафних санкцій передбачено пунктами 4.1., 4.4 кредитного договору. При цьому відповідач був ознайомлений з умовами договору, а відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про те, що позивач звернувся до суду з позовом поза межами строків позовної давності, оскільки такі доводи спростовуються розрахунком заборгованості (а.с.12).

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» кошти є грошима в національній або іноземній валюті чи їх еквівалент; у статтях 47 та 49 цього Закону визначені операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Ці кредитні операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу.

Законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (стаття 192 ЦК України).

Відповідно до статті 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Такий порядок встановлено Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19 лютого 1993 року № 15-93, статтею 5 якого визначено, що операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 цього Декрету.

У зв'язку з наведеним вище слід дійти висновку про те, що не суперечить чинному законодавству України стягнення заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті, якщо саме вона надавалась за договором і позивач просить стягнути суму у валюті. Разом зі стягненням заборгованості в іноземній валюті суд має право стягнути й проценти за кредитним договором в іноземній валюті, оскільки такий процент є не фінансовою санкцією, а платою за користування грошима.

Разом з тим вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо стягнення розміру неустойки (пені).

Згідно з ч. 3 ст. 509 ЦК України зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

У роз'ясненнях, які містяться у п. 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» визначено, що положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу.

Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання).

Положення статті 616 ЦК передбачають право суду за певних умов зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника. Зазначене стосується цивільно-правової відповідальності боржника, а не сплати ним основного грошового боргу за кредитним договором, що суд на підставі вказаної норми закону змінити не може.

Матеріалами справи та поясненнями відповідача встановлено, що до липня 2014 року ОСОБА_2 своєчасно і належним чином виконував зобов'язання за кредитним договором. Припинення виконання зобов'язання відповідачем було пов'язано з тим, що Вінницькі відділення ПАТ «Банк Форум» припинили свою роботу у м. Вінниці і йому не були повідомлені реквізити на які необхідно сплачувати кошти за користування кредитом.

Такі пояснення відповідача підтверджуються листом Національного банку України від 03 вересня 2014 року № 41-114/48876, відповідно до якого 01 вересня 2014 року внесені записи про виключення з Державного реєстру банків відділень №№ 1113, 1119, 1300 «Вінницька дирекція» ПАТ «Банк Форум».

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (пені), колегія суддів виходить із засад добросовісності, розумності та справедливості, співмірності суми основного боргу та пені, а також враховує майновий стан відповідача, те, що останній до закриття відділень банку своєчасно і належним чином виконував зобов'язання, а відтак вважає за можливе зменшити розмір неустойки (пені) до 5 000 грн.

При цьому колегія суддів враховує не лише інтереси відповідача, але й відсутність негативних наслідків для позивача через зменшення розміру пені.

За таких обставин, відповідно до ч. 1 ст. 309 ЦК України, рішення суду першої інстанції в частині стягнення розміру пені підлягає зміні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 15 квітня 2015 року змінити.

Зменшити розмір стягнутої пені за прострочену заборгованість по кредиту та відсотках до 5 000 (п'яти тисяч гривень).

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/ С.К. Медвецький

Судді: /підпис/ В.В. Оніщук

/підпис/ В.О. Чуприна

З оригіналом вірно: