Справа №490/4659/15-ц 28.10.2015 28.10.2015 28.10.2015
Провадження №22-ц/784/2500/15
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа 490/4659/15-ц
Провадження №22ц/784/2500/15
Категорія 27 Головуючий у 1-й інстанції: Гуденко О.А.
Доповідач апеляційного суду: Буренкова К.О.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючої: Буренкової К.О.,

суддів: Крамаренко Т.В., Кутової Т.З.,

із секретарем судового засідання: Гавор В.Б.,

за участю: ОСОБА_1. - представника позивача, представника ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» - Бичковського О.Г., представника ТОВ «Стайл - Т» - Гусак О.М.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»

на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 08 вересня 2015 року за позовом ОСОБА_6 до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», третя особа - ТОВ «Стайл - Т», про стягнення безпідставно набутих коштів,

в с т а н о в и л а :

В травні 2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» (далі - Банк), третя особа - ТОВ «Стайл - Т», про стягнення безпідставно набутих коштів.

Позивач свої вимоги мотивував тим, що 21 грудня 2007 року між ним та Банком було укладено договір поруки в забезпечення зобов'язань ТОВ «Стайл - Т» та ФОП ОСОБА_6 за генеральним кредитним договором № №010/01-02/07-106, укладеним 21 грудня 2007 року між останніми і Банком.

15 липня 2008 року між Банком та ТОВ «Стайл-Т» були укладені додаткові угоди, згідно яких збільшено процентну ставку за користування кредитними коштами з 14,75% до 18,00%. У зв'язку із чим без його згоди було збільшено обсяг відповідальності за даним поговором поруки.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 18 липня 2012 року, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 липня 2013 року, договір поруки визнано припиненим в частині забезпечення кредитних зобов'язань ТОВ «Стайл-Т».

Позивач також зазначав, що оскільки рішенням суду першої інстанції в задоволенні позову про припинення поруки було відмовлено, то він продовжував вносити платежі в погашення заборгованості ТОВ «Стайл-Т» на загальну суму 280000 грн.

Посилаючись на те, що зобов'язання за договором поруки між ним та Банком фактично припинились з 2008 року, вказані кошти ним сплачені на виконання зобов'язання, яке на той час вже не існувало, ОСОБА_6 просив стягнути з Банку на його користь грошові кошти в розмірі 280000 грн.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 08 вересня 2015 року позов ОСОБА_6 задоволено.

Постановлено стягнути з Банку на користь ОСОБА_6 280000 грн. сплачених коштів та 2800 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі Банк, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду внаслідок неправильного застосування норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким ОСОБА_6 в позові відмовити.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.

Постановляючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції вважав, що оскільки договір поруки, укладений між Банком та ОСОБА_6 в частині забезпечення кредитних зобов'язань ТОВ «Стайл-Т» припинений в судовому порядку фактично з 15 серпня 2008 року, то покладення на позивача обов'язку виконувати зобов'язання поручителя кредитним договором є неправомірним.

У зв'язку з чим, на думку суду, сплачені позивачем 280000 грн. на виконання договору поруки №010/01-02/07-106/3 за кредитними зобов'язаннями ТОВ «Стайл-Т» підлягають поверненню позивачу на підставі п.3 ч.3 ст.1212 ЦК України як безпідставно набуті Банком.

Проте з таким висновком суду не можна погодитись із наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що 21 грудня 2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є Банк, та ТОВ «Стайл-Т», ФОП ОСОБА_6 укладений генеральний кредитний договір, відповідно умов якого Банк надав кредитні кошти за кредитними договорами № 010/01-02/07-107, № 010/01-02/07-108 ТОВ «Стайл-Т» 15 000 000 грн. зі сплатою 14,5 % річних за користування коштами, строком до 18 грудня 2011 року - за першим договором; 3 000 000 грн. - за другим договором відповідно.

В забезпечення виконання умов кредитного договору між сторонами у справі в той же день укладений договір поруки №010/01-02/07-106/3, відповідно до якого позивач як поручитель взяв на себе зобов'язання відповідати по борговим зобов'язанням ТОВ «Стайл-Т» та ФОП ОСОБА_6, які виникають з умов Генерального кредитного договору, а саме: повернути кредит у сумі 19 200 000 грн., сплатити проценти за його користування, комісійну винагороду, неустойку, а також відшкодувати можливі збитки та виконати інші умови кредитного договору в повному обсязі.

Між тим, 15 липня 2008 року між Банком та ТОВ «Стайл-Т» укладені додаткові договори до кредитних договорів, що укладені в рамках генерального кредитного договору, № 010/01-02/07-107/1, № 010/01-02/07-108/1, згідно яких плата за користування кредитними коштами збільшена до 18 % річних.

Із матеріалів справи вбачається, що в липні 2011 року ОСОБА_6 звертався з позовом до Банку про визнання вказаного договору поруки припиненим, з підстав, передбачених ч. 1 ст. 559 ЦК України.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 07 червня 2012 року в позові ОСОБА_6 було відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 18 липня 2012 року вказане рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову про припинення поруки за кредитними зобов'язаннями ТОВ «СТАЙЛ-Т» скасовано, визнано договір поруки №010/01-02/07-106/3, укладений між Банком та ОСОБА_6 21 грудня 2007 року, припиненим лише в частині забезпечення кредитних зобов'язань ТОВ «СТАЙЛ-Т».

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін. Тобто, ОСОБА_6 як поручитель зобов'язаний сплачувати заборгованість за кредитними зобов'язаннями ФОП ОСОБА_6

Крім цього, аналізуючи наведені обставини, колегія приходить до висновку, що договір поруки, укладений між Банком і ОСОБА_6, в забезпечення зобов'язань ТОВ «СТАЙЛ-Т» за кредитним договором припинений не 15 серпня 2008 року, як зазначав суд, а з 18 липня 2012 року, тобто з дня набрання рішенням Апеляційного суду Миколаївської області законної сили.

Із наявних у справі копій квитанцій від 30 січня 2012 року, 28 лютого 2012 року, 30 березня 2012 року, 25 квітня 2012 року, 12 червня 2012 року, 26 червня 2012 року, 30 липня 2012 року видно, що ОСОБА_6 сплатив 280000 грн. із зазначенням, що платежі є надходженням коштів в погашення в погашення кредитів, сплати відсотків за кредитним договором № 010/01-02/07-107, № 010/01-02/07-108 від 21 грудня 2012 року відповідно до умов договору поруки № 010/01-02/07-106/3.

Данні обставини свідчать, що позивач сплатив грошові кошти відповідно до умов договору поруки, який на час внесення ним зазначених платежів був чинним. А тому Банк правомірно набув ці кошти на умовах даної угоди.

Вирішуючи спір, суд не звернув належної уваги на вказані обставини, помилково застосував до спірних правовідносин положення ст. 1212 ЦК України, що відповідно до п. 3,4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування оскаржуваного рішення і ухвалення нового рішення, яким ОСОБА_6 слід відмовити в задоволенні позову за безпідставністю вимог.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України із ОСОБА_6 на користь Банку слід стягнути 3080 грн. в рахунок витрат по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги.

Керуючись статтями 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» задовольнити частково.

Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 08 вересня 2015 року скасувати і ухвалити нове рішення.

В позові ОСОБА_6 до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», третя особа - ТОВ «Стайл - Т», про стягнення безпідставно набутих коштів відмовити.

Стягнути на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» із ОСОБА_6 3080 (три тисячі вісімдесят) грн. витрат по сплаті судового збору при подачі апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: