Справа № 725/1880/15-ц
УХВАЛА

про відмову у прийняттізаяви про видачу судового наказу

09.04.2015 року Суддя Першотравневого районного суду м.Чернівці Піхало Н. В., розглянувши заяву Комунального житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства №11 про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості за послуги по витратам на утримання будинків і споруд та прибудинкових територій з ОСОБА_1, -

В С Т А Н О В И В :

Заявник звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 боргу за послуги по витратам на утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, в обґрунтування якої зазначали, що вказана особа не сплачуює грошові кошти за надані заявником комунальні послуги, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 28 лютого 2015 року становить 2364,78 грн.

Згідно зі ст. 95 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 96 цього Кодексу.

При цьому, судовий наказ може ґрунтуватися лише на вимогах, які є безспірними, тобто такими, що не потребують перевірки їх обґрунтованості та з'ясування суттєвих обставин, які стосуються правовідносин сторін.

Відповідно до п. 2 ч.3 ст. 100 ЦПК України, суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, якщо із заяви і поданих документів вбачається спір про право.

Крім того, відповідно до п. 9 Постанови Пленуму ВССУ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказового провадження» №14 від 23.12.2011 року, наявність спору про право (пункт 2 частини третьої статті 100 ЦПК), яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність субєктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення субєктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обовязок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні (частина третя статті 267 Цивільного кодексу України (далі ЦК). Разом із тим лише той факт, що договірні зобовязання (наприклад, у частині оплати заборгованості телекомунікаційних послуг чи послуг телебачення і радіомовлення) не виконуються, без обґрунтування причин, не вважається наявністю спору про право.

Таким чином, відповідно до вимог чинного цивільного процесуального законодавства, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні, телекомунікаційні послуги, послуги телебачення та радіомовлення (пункт 3 частини першої статті 96 ЦПК), судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг. Крім того, заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги.

Разом з тим, як убачається з поданих до суду матеріалів, а саме розрахунку заборгованості по особовому рахунку, заборгованість ОСОБА_1 утворилась за період з січня 2010 року по 28.02.2015 рік в розмірі 2364,78 грн.

При цьому, згідно вимог ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність це - строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Таким чином, враховуючи вищевказане, суддя, дослідивши заяву про видачу судового наказу та додані до неї матеріали, а також приймаючи до уваги те, що проплата з січня 2012 року не здійснювалась, вважає, що в даному випадку існує спір про право стосовно стягнення заборгованості, нарахованої за період з січня 2010 року по 28.02.2015 рік, оскільки згідно положень ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки

За таких обставин, суд вважає, що заявникові в прийнятті заяви про видачу судового наказу слід відмовити, оскільки в даному випадку вимога заявника про стягнення заборгованості за комунальні послуги не є безспірною і не може вирішуватися виданням судового наказу без встановлення обставин, що мають істотне значення, шляхом дослідження необхідних доказів з урахуванням відповідних пояснень сторін у справі на загальних підставах, тобто в позовному провадженні.

Керуючись ст. ст. 96, 100, 101 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити Комунальному житловому ремонтно-експлуатаційному підприємству №11 у прийнятті заяви про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за послуги по витратам на утримання будинків і споруд та прибудинкових територій з ОСОБА_1.

Роз'яснити право на звернення з вимогами до суду у позовному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці ОСОБА_2