АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 619/1367/14-ц Головуючий І інстанції - Болибок Є.А.
Провадження: 22-ц/790/5327/15 Головуючий ІІ інстанції - Бездітко В.М.
Категорія: право власності
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - Бездітка В.М.,

суддів - Довгаль А.П., Коваленко І.П.,

за участю секретаря - Сашко Я.С.,

розглянувши матеріали цивільної справи за апеляційними скаргами ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 10 червня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_6 про визнання правочинів недійсними, поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та його поділ та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання права власності, -

встановила:

ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що предметом оскаржених нею правочинів є житловий будинок літ. «А-1» загальною площею 623,40 м2 та земельна ділянка із кадастровим номером НОМЕР_1 загальною площею 0,7500 га, розташовані за адресою: АДРЕСА_1. Вони були відчужені без її згоди, як співвласниці у спільному сумісному майні подружжя, що потягло позбавлення її права на частку у цьому майні. ОСОБА_1 посилалася на нікчемність оскаржених правочинів з тих підстав, що їх укладення відповідачами було спрямоване на незаконне заволодіння нерухомим майном, а саме: зазначеним житловим будинком та земельною ділянкою, та їх удаваність, що тягне їх недійсність. ОСОБА_1 просила суд, вирішуючи спір про поділ спільного сумісного майна подружжя, відступити від принципу рівності часток подружжя на її користь з огляду на те, що їх спільні малолітні діти залишилися проживати з неї, як матір'ю.

Просила визнати недійсними з моменту вчинення наступні правочини: посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_6. за реєстром №645 іпотечний договір, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 від 07.10.2013 року; посвідчені приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_6 за реєстром № 669, 670 від 14.10.2013 року договори про задоволення вимог іпотекодержателя, укладені між ОСОБА_4 та ОСОБА_2; договори купівлі-продажу від 25.10.2013 року, укладені між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 та посвідчені приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_6 за реєстром № 715 та № 716; договори дарування від 26.10.2013 року, укладені між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, посвідчені приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_6 за реєстровим № 728 та № 729; скасувати: свідоцтво про реєстрацію права власності на будинок АДРЕСА_1 від 12.02.2014 року, видане державним реєстратором РС Дергачівського РУЮ Харківської області; державну реєстрацію права власності на будинок АДРЕСА_1, проведену державним реєстратором РС Дергачівського РУЮ Харківської області на підставі Свідоцтва про реєстрацію права власності на будинок АДРЕСА_1 від 12.02.2014 року, що видане державним реєстратором РС Дергачівського РУЮ Харківської області; державну реєстрацію права власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1 від 26.10.2013 року, проведену приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_6 Визнати за нею право власності в спільному майні подружжя в розмірі 2/3 частини: житлового будинку АДРЕСА_1; земельної ділянки по АДРЕСА_1 на якій розташовані житловий будинок №4 та усі наявні надвірні господарські будівлі та споруди. Спільне рухоме майно просила розподілити наступним чином: автомобілі «Hyundai Н-1» р/н НОМЕР_2 та «Mitsubishi L 200» р/н НОМЕР_3 залишити у власності ОСОБА_2, а автомобілі «Mercedes-Benz ML 320 cdi 4 matic» р/н НОМЕР_4 та «Mercedes-Benz GL 320 cdi р/н НОМЕР_5 залишити у власності ОСОБА_1

ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом, який обґрунтовує тим, що майно, яке є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя було набуто ним за час перебування у шлюбі із ОСОБА_1, що тривав з 29.01.1993 року до 09.04.2012 року. Земельну ділянку та житловий будинок із надвірними будівлями, що знаходяться у АДРЕСА_1, вважає особистою приватною власністю, посилаючись на те, що земельну ділянку набув у власність у процесі приватизації, а житловий будинок побудував за свої кошти його батько ОСОБА_3 ОСОБА_2 вказував, що ОСОБА_3 брав безпосередню фінансову та трудову участь у будівництві спірного житлового будинку із надвірними будівлями, на підтвердження чого надав суду копії договорів підряду на будівництво будинку та господарських будівель, укладених його батьком ОСОБА_3 підрядною будівельною організацією, кошторисних документів та документів щодо ходу виконання відповідних будівельних робіт. ОСОБА_2 стверджував, що, дім будувався для проживання батька та за його власні кошти. Поділ майна, що є об'єктом спільної сумісної власності, просив провести у натурі, виділивши кожному із подружжя рухоме та нерухоме майно.

Просив визнати спільною сумісною власністю подружжя: квартиру АДРЕСА_2: квартиру АДРЕСА_3; земельну ділянку площею 0,0540 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_3: автомобіль «Mercedes-Benz ML 320 cdi 4 matic», 2008 року випуску, колір чорний, двигун НОМЕР_6, кузов НОМЕР_7, д.н.з. НОМЕР_4: автомобіль «Mercedes-Benz GL 320 cdi», 2007 року випуску, колір чорний, двигун НОМЕР_8, кузов НОМЕР_9, д.н.з. НОМЕР_5: автомобіль «Mitsubishi L 200», 2008 року випуску, колір білий, двигун НОМЕР_10. кузов НОМЕР_11, д.н.з. НОМЕР_3. Провести поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя та виділити у власність ОСОБА_1: квартиру АДРЕСА_3; земельну ділянку, площею 0,0540 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3; автомобіль «Mercedes-Benz ML 320 cdi 4 matic», 2008 року випуску, колір чорний, двигун НОМЕР_6. кузов НОМЕР_7, державний номерний знак НОМЕР_4. Йому виділити у власність: квартиру АДРЕСА_2; автомобіль «Mercedes-Benz GL 320 cdi», 2007 року випуску, колір чорний, двигун НОМЕР_8, кузов НОМЕР_9, д.н.з. НОМЕР_5; автомобіль «Mitsubishi L 200», 2008 року випуску, колір білий, двигун НОМЕР_10, кузов НОМЕР_11, д.н.з. НОМЕР_3. Визнати особистою приватною власністю ОСОБА_2: земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1. загальною площею 0,7500 га, кадастровий номер НОМЕР_1; житловий будинок літ. «А-1», загальною площею 623,40 м2, житловою площею 194,70 м2, з надвірними будівлями: сторожка літ. «В»; зливна яма літ. «Г»; зливна яма літ. «Д»; зливна яма літ. «Є»: зливна яма літ. «Ж»; огорожа №1- №2, літня кухня літ. «Б»; майстерня літ. «Б-1»; сарай літ. «З»; навіс літ. «И»; вбиральня літ. «К»; котельня літ. «Л»; сарай літ. «Н»; навіс літ. «О»; гараж- літ. «П»; сарай літ. «Р»; навіс літ. «С»; сарай «Т»; навіс літ. «У»; навіс літ. «X»; баня літ. «Ф»; мансарда літ. «Фмнс»; тамбур літ. «ф»; ґанок літ. «фі»; тераса літ. «ф2»; балкон літ. «фЗ»: басейн літ. «ф4»; зливна яма літ. «Ч», яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

ОСОБА_3 подав зустрічний позов до ОСОБА_1 та ОСОБА_2, в якому просив визнати за ним право власності на: 1) житловий будинок літ. «А-1», загальною площею 623,40 м2, житловою площею 194,70 м2, з надвірними будівлями: сторожка літ. «В»; зливна яма літ. «Г»; зливна яма літ. «Д»; зливна яма літ. «Є»; зливна яма літ. «Ж»; огорожа №1- №2, літня кухня літ. «Б»; майстерня літ. «Б-1»; сарай літ. «З»; навіс літ. «Й»; вбиральня літ. «К»; котельня літ. «Л»; сарай літ. «II»; навіс літ. «О»; гараж літ. «П»; сарай літ. «Р»; навіс літ. «Є»; сарай «Т»; навіс літ. «У»; навіс літ. «X»; баня літ. «Ф»; мансарда літ. «Фмнс»; тамбур літ. «ф»; ґанок літ. «фі»; тераса літ. «ф2»; балкон літ. «фЗ»; басейн літ. «ф4»; зливна яма літ. «Ч», яка розташована за адресою: АДРЕСА_1; 2) на 2/3 частки земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 0,7500 га, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1; 3) на 1/3 частку земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 0,7500 га, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_3 посилався на неодноразові факти позики ним грошових коштів у третіх осіб шляхом укладання відповідних угод позики, кредитних угод із цією метою. В якості однієї із підстав виникнення права власності на спірний житловий будинок наводить власну фінансову та трудову участь у його будівництві, на підтвердження чого надав до суду копії договорів підряду №3105 від 31.05.2004 року та №2812 від 28.12.2007 року, предметом яких є виконання підрядником робіт із будівництва житлового будинку із надвірними господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1, разом із копіями кошторисної документації та актами про виконані роботи. Зазначав, що є єдиним постійним мешканцем вказаного житлового будинку, який утримує і доглядає, сплачуючи вартість комунальних та експлуатаційних послуг та обов'язкових зборів і платежів за земельну ділянку, на якій будинок розміщено.

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 10 червня 2015 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину: квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2; квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3; земельної ділянки площею 0,0540 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3;

автомобіля «Mercedes-Benz ML 320 cdi 4 matic», 2008 року випуску, колір чорний, двигун НОМЕР_6, кузов НОМЕР_7, р/н НОМЕР_4;

автомобіля «Mercedes-Benz GL 320 cdi», 2007 року випуску, колір чорний, двигун НОМЕР_8, кузов НОМЕР_9, р/н НОМЕР_5;

автомобіля «Mitsubishi L 200», 2008 року випуску, колір білий, двигун НОМЕР_10, кузов НОМЕР_11, р/н НОМЕР_3.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину: квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2; квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3; земельної ділянки площею 0,0540 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3;

автомобіля «Mercedes-Benz ML 320 cdi 4 matic», 2008 року випуску, колір чорний, двигун НОМЕР_6, кузов НОМЕР_7, р/н НОМЕР_4;

автомобіля «Mercedes-Benz GL 320 cdi», 2007 року випуску, колір чорний, двигун НОМЕР_8, кузов НОМЕР_9, р/н НОМЕР_5;

автомобіля «Mitsubishi L 200», 2008 року випуску, колір білий, двигун НОМЕР_10, кузов НОМЕР_11, р/н НОМЕР_3.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 1827 грн. судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави 1827 грн. судового збору.

В іншій частині позовів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить змінити рішення, скасувавши його в частині відмови їй у позові та визнати недійсними з моменту вчинення наступні правочини - посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_6 за реєстром № 645 іпотечний договір, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 від 07.10.2013., посвідчені приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_6 за реєстром № 669, 670 від 14.10.2013 договори про задоволення вимог іпотеко держателя, укладені між ОСОБА_4 та ОСОБА_2, договори купівлі-продажу від 25.10.2013., укладені між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 та посвідчені приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_6 за реєстром № 715 та № 716, договори дарування від 26.10.2013., укладені між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, посвідчені приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_6 за реєстровим № 728 та № 729; визнати за ОСОБА_1 право власності в спільному майні подружжя в розмірі 2/3 частини житлового будинку АДРЕСА_1; визнати за ОСОБА_1 право власності в спільному майні подружжя в розмірі 2/3 частини земельної ділянки по АДРЕСА_1 на якій розташовані житловий будинок № 4 та надвірні господарські будівлі та споруди; визнати за ОСОБА_1, право власності на квартиру АДРЕСА_3, та земельну ділянку площею 0,0540 га за тією ж адресою; визнати за ОСОБА_1 право власності на автомобіль Mercedes-Benz ML 320 cdi 4 matic, 2008 року випуску, чорного кольору, двигун НОМЕР_6, кузов НОМЕР_7, д.н.з. НОМЕР_4; визнати за ОСОБА_2, право власності на автомобіль HYUNDAI Н-1, 2014 року випуску, сірий колір №дв. НОМЕР_12, № куз. НОМЕР_13; визнати за ОСОБА_2, право власності на автомобіль Mitsubishi L200,2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_3; визнати за ОСОБА_1 право власності на автомобіль Mercedes-Benz GL 320 cdi 4 matic, 2007 року випуску, кузов № НОМЕР_9, д.н.з. НОМЕР_5; в іншій частині залишити рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 10.06.2015 року без змін. Посилалась на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, неправильність встановлення обставин, які мають значення для справи, неправильне їх дослідження й оцінку, порушення судом норм матеріального і процесуального права. В обґрунтування скарги зазначено, що судом прийнято до уваги неналежні та недопустимі докази, що отримані із суттєвими порушеннями норм законодавства України. Не було надано належної оцінки факту повідомлення відповідачем ОСОБА_5 завідомо неправдивих відомостей нотаріусу ОСОБА_6 про час та обставини набуття ОСОБА_2 окремого нерухомого майна земельної ділянки та будинок АДРЕСА_1 придбані у власність у 2004 - 2010 p.p. не під час шлюбу з ОСОБА_1 Судом не було надано належну оцінку факту надання (виготовлення та використання) відповідачами ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 штучних доказів; судом не були враховані вимоги позивача та відповідача щодо фактичного розподілу спільного майна та наявність у відповідача іншого нерухомого майна. Судом був невірно встановлений момент припинення шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, який визначається часом набрання законної сили рішенням Апеляційного суду Харківської області від 21.08.2014 щодо зміни рішення Київського районного суду м. Харкова у справі № 2018/2-4919/11 від 09.04.2012.; шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 тривав двадцять один рік.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити рішення, скасувавши його в частині відмови йому у зустрічному позові та визнати наступний обсяг спільного сумісного майна подружжя: квартира АДРЕСА_3, розміщена на земельній ділянці площею 0,0540 га, кадастровий номер НОМЕР_14, цільове призначення - для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 вартістю 4 188 500,00 грн., автомобіль Mercedes-Benz ML 320 cdi 4 matic, 2008 року випуску, колір чорний, двигун НОМЕР_6, кузов НОМЕР_7, д.н.з. НОМЕР_4 вартістю 660 631,20 грн., автомобіль Mercedes-Benz GL 320 cdi, 2007 року випуску, колір чорний, двигун № НОМЕР_8, кузов № НОМЕР_9, д.н.з. НОМЕР_5 вартістю 632 266,65 грн., автомобіль Mitsubishi L 200, 2008 року випуску, колір білий, двигун № НОМЕР_10, кузов № НОМЕР_11, д.н.з. НОМЕР_3 вартістю 216 403,30 грн. Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного сумісного майна в натурі задовольнити. Поділити між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 спільне сумісне майно.

Виділити у власність у натурі ОСОБА_1 наступне рухоме та нерухоме майно загальною вартістю 4 849 131,20 грн.:

-квартиру АДРЕСА_3.

-земельну ділянку, площею 0,0540 га, кадастровий номер НОМЕР_14, цільове призначення - для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва, розташована за адресою: АДРЕСА_1;

-автомобіль Mercedes-Benz ML 320 CDI 4 МАТІС, 2008 року випуску, колір чорний, двигун НОМЕР_6, кузов НОМЕР_7, д.н.з. НОМЕР_4.

Виділити у власність у натурі ОСОБА_2 наступне рухоме та нерухоме майно загальною вартістю 1 615 519,95 грн.:

-квартиру АДРЕСА_2;

-автомобіль Mitsubishi L 200, 2008 року випуску, колір білий, двигун № НОМЕР_10, кузов № НОМЕР_11, д.н.з. НОМЕР_3;

-автомобіль Mercedes-Benz GL 320 CDI, 2007 року випуску, колір чорний, двигун № НОМЕР_8, кузов № НОМЕР_9, державний номерний знак НОМЕР_5.

Припинити право спільної сумісної власності між співвласниками ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на наступне рухоме та нерухоме майно загальною вартістю 6 464 651,15 грн.:

-автомобіль Mitsubishi L 200, 2008 року випуску, колір білий, двигун № НОМЕР_10, кузов № НОМЕР_11, д.н.з. НОМЕР_3;

-автомобіль Mercedes-Benz ML 320 CDI 4 МАТІС, 2008 року випуску, колір чорний, двигун НОМЕР_6, кузов НОМЕР_7, д.н.з. НОМЕР_4;

-автомобіль Mercedes-Benz GL 320 CDI, 2007 року випуску, колір чорний, двигун № НОМЕР_8, кузов № НОМЕР_9, державний номерний знак НОМЕР_5;

-квартиру АДРЕСА_3;

-земельну ділянку, площею 0,0540 га, кадастровий номер НОМЕР_14, цільове призначення - для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва, розташована за адресою: АДРЕСА_1;- квартира АДРЕСА_2.

Вирішити питання про грошову компенсацію позивачу за зустрічним позовом ОСОБА_2 В іншій частині рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 10 червня 2015 року залишити без змін.

Посилався на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права. В обґрунтування скарги зазначено, що висновки суду викладені в резолютивні частині рішення від 10.06.2015 року відносно відмови ОСОБА_2 у задоволенні зустрічних позовних вимог про визнання обсягу спільного сумісного майна подружжя суперечать висновкам суду викладеним в мотивувальній частині рішення суду. Беручи до уваги те, що до кола об'єктів спільної сумісної власності, входять неподільні речі, суд першої інстанції безпідставно, в порушення ст. 71 СК України, дійшов до висновку про неможливість присудження кожному із подружжя в особисту власність конкретних речей, як об'єктів нерухомості, так і цінних рухомих речей - транспортних засобів. Суд, при розгляді справи по суті, не звернув уваги на той факт, що позивач за первісним позовом ОСОБА_1 в особі її представника у судовому засіданні, яке відбулося 10 червня 2015 року не заперечувала проти запропонованого ОСОБА_2 порядку розподілу в натурі спільного сумісного майна подружжя, оскільки вказаний порядок користування спільним майном фактично склався та був доречним, не порушував прав та інтересів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Висновок суду про відсутність з боку ОСОБА_2 згоди на грошову компенсацію є таким, що не ґрунтується на фактичних обставинах. Матеріали справи не містять заперечень з боку ОСОБА_2 щодо грошової компенсації, проте, суд, в порушення норм ст. 71 СК України, не вирішив питання про необхідність стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суми грошової компенсації у рахунок рівності їх часток у спільному сумісному майні подружжя. Суд, не застосував до спірних правовідносин норми ч. 3 ст. 372 ЦК України та не припинив спільну сумісну власність між колишнім подружжям відносно вищевказаних об'єктів рухомого та нерухомого майна.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити рішення, скасувавши його в частині відмови йому у зустрічному позові та визнати за ним право власності на житловий будинок А1, загальною площею 623,40 кв.м, житловою площею 194,70 кв.м, з надвірними будівлями: сторожка, В; зливна яма, Г; зливна яма, Д; зливна яма, Є; зливна яма, Ж; огорожа №1- №2, літня кухня, Б; майстерня, Б-1; сарай, 3; навіс, Й; вбиральня, К; котельня, Л; сарай, Н; навіс, О; гараж, П; сарай, Р; навіс, С; сарай, Т; навіс, У; навіс, X; баня, Ф; мансарда, Фмнс; тамбур, ф; ґанок, ф1; тераса, ф2; балкон, ф3; басейн, ф4; зливна яма, Ч, що знаходиться в АДРЕСА_1; визнати за ним право спільної часткової власності на земельну ділянку, що розташована в АДРЕСА_1, загальною площею 0,7500 га, кадастровий номер земельної ділянки № НОМЕР_1 у розмірі 2/3 частки земельної ділянки; визнати за ОСОБА_2 право спільної часткової власності на земельну ділянку, що розташована в АДРЕСА_1, загальною площею 0,7500 га, кадастровий номер земельної ділянки № НОМЕР_1 у розмірі 1/3 частки земельної ділянки. В іншій частині рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 10 червня 2015 року залишити без змін. Посилався на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права. В обґрунтування скарги зазначено, що відповідно до фактичних обставин та підтверджених численними письмовими доказами, які знаходяться в матеріалах цивільної справи, спірне майно було набуте у власність ОСОБА_2 та створене завдяки грошовим коштам, що не заперечувалось ОСОБА_2, які були отримані ОСОБА_3 за договорами позики та витрачені на придбання двох земельних ділянок кожна площею по 0,2500 га, що увійшли у склад об'єднаної земельної ділянки площею 0,7500 га та будівництво спірного нерухомого майна. Право власності на спірне майно за особистою згодою ОСОБА_3 (про що в матеріалах справи є копії його заяв, оригінали яких знаходяться в інвентарній справі КП БТІ «Інвенрос» та Реєстраційній службі Дергачівського районного управління юстиції) було зареєстроване за ОСОБА_2 На підтвердження наявності грошових коштів на будівництво до матеріалів справи залучені договори цільової позики, укладені ОСОБА_3 Витрачання ОСОБА_3 саме запозичених у ОСОБА_7 коштів на придбання та будівництво спірного майна підтверджено численними письмовими доказами. Долучені до матеріалів справи договори підряду № 3105 від 31.05.2004 року, № 2812 від 28.12.2007 року, всі додатки до нього, акти приймання-передачі виконаних робіт, квитанції про внесення коштів за виконані роботи до каси підрядника, всі ці докази є належними та допустимими, які беззаперечно свідчать про реальність того, що саме ОСОБА_3 виступав замовником будівництва спірного майна, керував будівництвом, особисто сплачував кошти за виконані роботи.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_3 не підлягає задоволенню, а апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами , які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

По справі встановлено, що згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_15, ОСОБА_2 і ОСОБА_1 29 січня 1993 року одружилися, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблений відповідний запис за №88.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_16, ОСОБА_8 народився ІНФОРМАЦІЯ_1, його батьками є: батько - ОСОБА_2, мати - ОСОБА_1

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_17, ОСОБА_9 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1, її батьками є: батько - ОСОБА_2, мати - ОСОБА_1

Згідно заочного рішення Київського районного суду міста Харкова від 09.04.2012 року, зміненого рішенням апеляційного суду Харківської області від 21.08.2014 року розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1

Згідно рішення Київського районного суду міста Харкова від 27 лютого 2014 року зміненого рішенням апеляційного суду Харківської області від 02 квітня 2014 року, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання дітей у розмірі 1/2 частини усіх видів заробітку, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

За час перебування у шлюбі колишнім подружжям ОСОБА_2 та ОСОБА_1 придбано у власність рухоме та нерухоме майно.

Судом встановлено, що 16.06.2001 року ОСОБА_1 придбала у ОСОБА_10 чотирикімнатну квартиру котеджу АДРЕСА_3, що має чотири житлові кімнати площею 63,80 м2, загальною площею 297,0 м2 та приватизовану земельну ділянку до неї площею 0,05396 га із цільовим призначенням - для обслуговування квартири АДРЕСА_3.

Договір купівлі-продажу квартири від 16.06.2001 року, укладений між ОСОБА_10, як продавцем, та ОСОБА_1, як покупцем, посвідчено державним нотаріусом Першої Харківського району та області державної нотаріальної контори 16.06.2001 року та зареєстровано в реєстрі за №1-909.

З довідки Харківського міжміського БТІ від 02.10.2001 року вбачається, що квартира, котедж АДРЕСА_3 у цілому зареєстрована за ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу квартири від 16.06.2001 року.

Земельна ділянка площею 0,0540 га, із кадастровим номером НОМЕР_14 та визначеним цільовим призначенням - для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва, розташована за адресою: АДРЕСА_3 належить ОСОБА_1 згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого 07.05.2012 року та зареєстрованого за НОМЕР_18. Вказана земельна ділянка, на якій розміщена квартира АДРЕСА_3, увійшла до меж м. Харкова, затверджених постановою Верховної Ради України від 06.09.2012 року №5215-VI «Про зміну і встановлення меж міста Харкова, Дергачівського і Харківського районів Харківської області».

Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 10.04.2013 року №211 «Про зміну та впорядкування адрес об'єктам нерухомого майна на території, що включена до меж міста Харкова» у Київському районі міста Харкова змінено та впорядковано адреси об'єктам нерухомого майна на території, що включена до меж міста Харкова. Зокрема, згідно із Додатком №1 до цього рішення адресу: АДРЕСА_3, змінено на адресу: АДРЕСА_3.

Згідно звіту про оцінку майна від 23.02.2015 року, виконаного суб'єктом оціночної діяльності - ФОП ОСОБА_11 щодо квартири АДРЕСА_3, вартість майна - чотирикімнатної квартири №1, котедж №1, загальною площею 297,0 м2, розміщеного на земельній ділянці площею 0,5396 га за адресою: АДРЕСА_3 становить 4.188.500 грн.

Згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого виконавчим комітетом Харківської міської ради 07.08.2001 року, реєстраційний номер №2-01-196407, згідно із розпорядженням від 07.08.2001 року №4404, ОСОБА_2 та ОСОБА_1, як член його сім'ї, мають на праві спільної сумісної власності квартиру АДРЕСА_2. В якості підстави набуття права власності на квартиру у свідоцтві зазначено її приватизацію згідно із Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». Квартира АДРЕСА_2, 23.08.2001 року зареєстрована у міському бюро технічної інвентаризації на праві спільної сумісної власності за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 та записана у реєстрову книгу за №1-2-1021.

Згідно даних автоматизованого обліку УДАІ ГУ МВС України у Харківській області викладених у листі Управління ДАЇ ГУ МВС України у Харківській області від 07.07.2014 року вих. №11570/14 встановлено наявність у ОСОБА_2 та ОСОБА_1 транспортних засобів. Автомобіль «Mitsubishi L 200», 2008 року випуску, колір білий, двигун НОМЕР_10, кузов НОМЕР_11, д.н.з. НОМЕР_3 зареєстровано на ім'я ОСОБА_2 29.01.2008 року (із відміткою про заміну номерної знаку 18.03.2008 року) згідно зі Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_19.

Автомобіль «Mercedes-BenzML 320 CDI 4 МАТІС», 2008 року випуску, колір чорний двигун НОМЕР_6, кузов НОМЕР_7, р/н НОМЕР_4 - зареєстровано на ім'я ОСОБА_1 10.06.2008 року згідно зі Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засоб; НОМЕР_20; автомобіль «Mercedes-BenzGL 320 CDI», 2007 року випуску, колір чорний, двигун НОМЕР_8, кузов НОМЕР_9, р/н НОМЕР_5 - зареєстровано н ім'я ОСОБА_1 04.12.2007 року (із відміткою про перереєстрацію при видачі дублікат свідоцтва 05.12.2012 року) згідно зі Свідоцтвом про реєстрацію ТЗ НОМЕР_21.

З висновку судової автотоварознавчої експертизи №9938, складеного 07.10.2014 року судовим експертом Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса Поздняковим Г.О. вбачається, що ринкова вартість автомобіля «MERCEDES-BENZ GL 320 cdi», р/н НОМЕР_5, на дату оцінки, складає 632266,65 грн.; ринкова вартість автомобіля «MITSUBISHI L 200», р/н НОМЕР_3, на дату оцінки, складає 216403,30 грн.

Відповідно з висновком судової авто товарознавчої експертизи №14257 за цією справою, складеного 31.03.2015 року судовим експертом Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл. проф. М.С.Бокаріуса, ринкова вартість автомобіля «MERCEDES- BENZ ML 320 cdi 4 matic», р/н НОМЕР_4, на дату оцінки, складає 660631,20 грн.

20.11.2007 року ОСОБА_2 видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_22. як власнику земельної ділянки площею 0,7500 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, із визначеним цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за НОМЕР_23. В якості підстав набуття права власності зазначено рішення XIII сесії ХХІV скликання Черкасько-Лозівської сільської ради від 09.12.2003 року «Про надання земельної ділянки для будівництва житлового будинку та господарчих споруд ОСОБА_2 у АДРЕСА_4», рішення XIX сесії ХХІV скликання від 11.05.2004 року «Про зміну номера земельних ділянок по АДРЕСА_1» та договори купівлі-продажу земельної ділянки, укладені 26.03.2004 року №544 та №547. Згідно вказаних договорів купівлі-продажу земельних ділянок від 26.03.2004 року, вбачається, що покупцем земельної ділянки площею 0,2500 га та земельної площею 0,2500 га, розташованих в АДРЕСА_5 та АДРЕСА_6 відповідно був особисто ОСОБА_2

На підставі зазначених документів 30.09.2013 року було проведено державну реєстрацію земельної ділянки у Державному земельному кадастрі, як сформовану земельну ділянку, із врахуванням розробленої документації із землеустрою - технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки у натурі (на місцевості), виготовленої 01.01.2004 року.

Судом встановлено, що право власності на житловий будинок літ. «А-2» загальною площею 623,40 м2, розташований за адресою: АДРЕСА_1 було набуте як на новостворене внаслідок здійснення будівництва. Вказане підтверджується тим, що 20.08.2009 року Інспекцією архітектурно-будівельного контролю у Харківській області було видане Свідоцтво НОМЕР_24 про відповідність збудованого об'єкта проектній документації, вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил, яким встановлено відповідність закінченого будівництва об'єкту - індивідуального житлового будинку загальною площею 623,40 м2, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, документації, вимогам державних стандартів, будівельних норм, в зв'язку чим підтверджено його готовність до експлуатації.

Згідно із свідоцтвом про право власності на будинок, виданим 06.08.2010 року, на підставі рішення Черкасько - Лозівської сільської ради від 06.08.2010 року, посвідчено, що житловий будинок літ. «А-2» з господарсько-побутовими будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1, належить ОСОБА_2, про що КПТІ «ІНВЕНРОС» вчинено реєстраційний напис на право встановлювальному документі, записаний у реєстрову книгу №12, за реєстровим №1503 17.08.2010 року.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з положень ст.ст. 60, 63, 65, 69, 70-72 СК України, ч. 2,3 ст. 325, ч. 3 ст. 368, ст. 372 ЦК України, Постанови пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» та прийшов до висновку про визнання за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 права власності по 1/2 частині кожному: квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2; квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3; земельної ділянки площею 0,0540 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3; автомобіля «Mercedes-Benz ML 320 cdi 4 matic», 2008 року випуску, колір чорний, двигун НОМЕР_6, кузов НОМЕР_7, р/н НОМЕР_4; автомобіля «Mercedes-Benz GL 320 cdi», 2007 року випуску, колір чорний, двигун НОМЕР_8, кузов НОМЕР_9, р/н НОМЕР_5; автомобіля «Mitsubishi L 200», 2008 року випуску, колір білий, двигун НОМЕР_10, кузов НОМЕР_11, р/н НОМЕР_3.

Суд першої інстанції вирішив, що позов ОСОБА_1 в частині визнання недійсними договору іпотеки від 07.10.2013 року та наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після нього, задоволенню не підлягає, оскільки ОСОБА_1 обрано неналежний спосіб захисту своїх прав.

Суд відмовив ОСОБА_1 у задоволенні вимог про визнання за нею права власності на спірне нерухоме майно, оскільки норми статей 215, 216 ЦК України не можуть застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третім особам.

Суд першої інстанції врахував, що вимоги позивача ОСОБА_1 носять речово-правовий характер, разом з тим, нею застосовано зобов'язально-правовий спосіб відновлення порушеного права.

Інші позовні вимоги районним судом з не задоволені мотивів їх необґрунтованості, оскільки ОСОБА_1 не наведено належні підстави для скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, проведеної 26.10.2013 року та 12.02.2014 року.

Суд також відхилив вимоги ОСОБА_2 про визнання особистою власністю спірного житлового будинку із надвірними будівлями та земельну ділянку, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, з огляду на те, що ОСОБА_2 не доведено факт придбання нерухомості за особисті грошові кошти.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями та земельні ділянки, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1,суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3, діючи добровільно, 26.10.2013 року подарував ОСОБА_2 як житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, так і земельну ділянку. Доказів, що це було здійснено з порушенням закону суду не надано.

Колегія суддів з висновками рішення суду в частині визнання права власності та поділу як спільного сумісного майна подружжя між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 кв. АДРЕСА_2 не погоджується з наступних підстав. В іншій частині рішення суду постановлене з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Сторонами не заперечується і матеріалами справи підтверджено, що ця квартира була подружжям приватизована під час проживання у зареєстрованому шлюбі та кожному з них належить на праві власності рівна частина квартири. Таким чином у суду не було підстав вважати цю квартиру спільним майном подружжя та, відповідно, розділяти її як спільне майно подружжя.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_3 не підлягає задоволенню, а апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підлягають частковому задоволенню, висновки суду частково не відповідають обставинам справи. Рішення суду частково ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права і підлягає скасуванню в частині визнання права власності в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на 1/2 частину за кожним на кв. АДРЕСА_2 з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні зустрічного позову. В іншій частині апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а рішення районного суду залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Апеляційні скарги ОСОБА_1, ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 10 червня 2015 року змінити, скасувавши рішення в частині визнання права власності в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на 1/2 частину за кожним на кв. АДРЕСА_2 та в цій частині ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні зустрічного позову.

В іншій частині рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 10 червня 2015 року залишити без змін, апеляційні скарги ОСОБА_1, ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення. Рішення може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий -

Судді -