Справа № 367/7439/14 Головуючий у І інстанції Линник В.Я.
Провадження № 22-ц/780/2029/15 Доповідач у 2 інстанції Іванова І. В.
Категорія 4 14.04.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

14 квітня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - Іванової І.В.,

суддів - Олійника В.І., Мельника Я.С.

при секретарі - Петленеко І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 22 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аверс-сіті» про визнання права власності,-

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2014 року позивач звернулась до суду з даним позовом, мотивуючи тим, що 29.06.2011 р. між нею та ОСОБА_3 було укладено Договір відступлення права вимоги за Договором купівлі-продажу майнових прав від 17.09.10р. № С 140, відповідно до якого вона набула права вимоги до ТОВ «Аверс-сіті». Згідно з п. 3.2. Договору відступлення права вимоги, підписання цього договору свідчить про одержання ОСОБА_3 повного розрахунку за майнові права у сумі, що вказана в п. 3.1 цього договору, і відсутність матеріальних претензій до неї. Таким чином вважає що, починаючи з 29.06.2011р. вона набула всі права та обов'язки за Договором купівлі-продажу майнових прав.

У зв'язку з укладенням договору відступлення права вимоги від 29.06.11 № С 140 між нею та ТОВ «Аверс-сіті» 30.06.2011 р. було укладено Додаткову угоду до договору купівлі-продажу майнових прав, відповідно до якої вартість майнових прав на квартиру складає 113 298,97 грн., які були оплачені відповідачу на момент укладення Договору відступлення права вимоги.

Будинок, складовою частиною якого є квартира, було введено в експлуатацію 16.09.2011р., але акт приймання-передачі майнових прав на квартиру між нею та відповідачем до цього часу не укладено.

Рішенням Виконавчого комітету Коцюбинської селищної ради Київської області від 22.09.2011 № 270 було дано доручення КП КОР «Ірпінське бюро технічної інвентаризації» оформити та видати поквартирно свідоцтва про право власності товариству з обмеженою відповідальністю «Аверс-Сіті» на квартири введеного в експлуатацію будинку за адресою: АДРЕСА_1.

Далі позивачка вказує, що отримавши інформацію про введення будинку в експлуатацію вона неодноразово зверталася до відповідача з вимогою виконати умови договору та підписати з нею акт і передати їй відповідні документи на квартиру, але не отримала відповіді щодо намірів виконання відповідачем своїх зобов'язань, тому просила суд визнати за нею право власності на спірну квартиру.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 22 січня 2015 року у задоволені позову було відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду позивачка подала апеляційну скаргу, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Посилається на те, що суд порушив норми матеріального права, а саме невірно застосував ст.ст.514 та 601 ЦК України, що призвело до невірного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, приходить до наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, виходив із того, що до суду не надано доказів на підтвердження факту здійснення покупцем 100% оплати вартості майнових прав на зазначену у договорі квартиру, а також послався на те, що позивач отримав лише право на набуття права власності, а не саме право власності на нерухоме майно

З таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна, оскільки він суперечить вимогам закону та не ґрунтується на матеріалах справи.

Судом установлено, що у зв'язку із укладенням Договору відступлення права вимоги від 29.06.11 № С140 між ОСОБА_2 та ТОВ «Аверс-сіті» 30.06.2011 р. було укладено Додаткову угоду до Договору купівлі-продажу майнових прав, відповідно до якої Договір купівлі-продажу майнових прав було викладено у новій редакції, за умовами якого продавець продає, а покупець купує майнові права на об'єкт нерухомості у порядку та на умовах, передбачених цим договором. Об'єктом нерухомості є складова та невід'ємна частина об'єкту капітального будівництва, яка виражена у вигляді квартири АДРЕСА_1 (п. 1.3 Договору) (а.с. 7-13).

Вартість майнових прав на квартиру згідно п. 4.2. Додаткової угоди становить 113 298,97грн.( а.с. 16)

Судом також встановлено, що будинок, складовою частиною якого є спірна квартира, було введено в експлуатацію, про що свідчить сертифікат відповідності від 16.09.11 серії КС №6 та рішення Виконавчого комітету Коцюбинської селищної ради Київської області від 22.09.11 № 270, яким було дано доручення КП КОР «Ірпінське бюро технічної інвентаризації» оформити та видати поквартирно свідоцтва про право власності товариству з обмеженою відповідальністю «Аверс-Сіті» на квартири введеного в експлуатацію будинку за адресою: АДРЕСА_1. (а.с. 26-37).

З довідки ТОВ ««Аверс-Сіті» від 26.06.2011 року вбачається відсутність заборгованості за договором купівлі-продажу майнових прав на спірну квартиру та підтверджується факт повної оплати (а. с. 21).

Суд першої інстанції у порушення ст. 212 ЦПК України оцінки вказаному доказу не надав.

Крім того, позивачка надала до суду апеляційної інстанції довідку ТОВ ««Аверс-Сіті» від 30.06.2011 року про відсутність заборгованості позивачки за договором купівлі-продажу майнових прав №С 140 від 17.09.2010 року на спірну квартиру та відсутність грошових вимог відповідача за цим договором.

Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530-532 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з положеннями ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Майном як особливим об'єктом вважаються окремі речі, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки ( ч.1 ст. 190 ЦК України).

Майнові права є неспоживчою річчю та визнаються речовими правами.

Закон України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» дає визначення поняття «майнові права», які можуть оцінюватися як будь-які права, пов'язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги (ст. 3 Закону).

Майнові права на нерухомість, що є об'єктом будівництва, не є речовими правами на чуже майно, оскільки об'єктом цих прав не є «чуже майно», а також не є правом власності, оскільки об'єкт будівництва не існує на момент виникнення майнових прав, а тому не може існувати й право власності на нього.

Отже, майнове право, яке можна визначити як «право очікування», є складовою частиною майна як об'єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Новостворене нерухоме майно стає об'єктом цивільних правовідносин з моменту завершення будівництва, прийняття до експлуатації або державної реєстрації без урахування того, яким суб'єктом правовідносин здійснено такі дії та на якого суб'єкта цивільних правовідносин або сторону договору зареєстроване новостворене майно.

Захист майнових прав на новостворене майно, прийняте до експлуатації та оформлене (зареєстроване) на іншу особу, у разі невизнання цією особою прав позивача на спірне майно здійснюється в порядку, визначеному законодавством, а якщо такий спеціальний порядок не визначений, то захист майнового права здійснюється на загальних підставах цивільного законодавства, зокрема на підставі ст. 392 ЦК України.

При цьому рішення суду про захист порушеного права та визнання за позивачем прав на спірне майно є підставою для реєстрації такого права.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 12 листопада 2014 року у справі № 6-129цс14, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для застосування судами.

Також суд першої інстанції не звернув уваги на те, що рішенням Виконавчого комітету Коцюбинської селищної ради Київської області від 22.09.2011 № 270 було дано доручення КП КОР «Ірпінське бюро технічної інвентаризації» оформити та видати поквартирно свідоцтва про право власності товариству з обмеженою відповідальністю «Аверс-Сіті» на квартири введеного в експлуатацію будинку за адресою: АДРЕСА_1.

З огляду на викладене, рішення суду не може вважатись законним і обґрунтованим у зв'язку з чим підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України колегія суддів стягує із відповідача на користь позивача понесені судові витрати в розмірі 3654 грн.

Керуючись ст.ст. 309,314,316 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах,-

В и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 22 січня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_1

Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю "Аверс-Сіті" на користь ОСОБА_2 3654 грн. судових витрат.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий :

Судді :