Головуючий в 1 інстанції: Мельник І.Г.
Доповідач: Гаврилова Г.Л.
У Х В А Л А

Іменем України

03 лютого 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого судді Гаврилової Г.Л.

суддів Баркової Л.Л.,Сороки Г.П.

при секретарі - Бєльченко Б.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Аванті» ( далі ТОВ «Аванті») про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку, компенсації заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати, індексації заробітної плати, оплати лікарняного та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, відшкодування моральної шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 28 листопада 2014 року,

В СТ А Н О В И Л А:

У вересні 2014 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ТОВ «Аванті» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку, компенсації заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати, індексації заробітної плати, оплати лікарняного та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позову зазначила, що з 19.01.2005 року по 01.04.2005 року перебувала у трудових відносинах з відповідачем. З моменту її працевлаштування заробітна плата їй виплачувалася нерегулярно, із затримками, роботодавець при оплаті її праці не дотримувався колективного договору, внаслідок чого порушені її права на оплату праці, які мають бути відновлені шляхом зобов'язання підприємства провести перерахунок, а також сплатити компенсацію втрати частини доходів в зв'язку з порушенням строків їх виплати. Просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі в сумі 4500 грн.; заборгованість по оплаті лікарняного в сумі 1000 грн.; заборгованість по компенсації за невикористану відпустку в сумі 1500 грн.; компенсацію заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати в сумі 850 грн.; індексацію заробітної плати в сумі 350 грн.; середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні, починаючи від дати її звільнення, яке було 19.01.2005 року по день повної виплати всіх сум, належних позивачці та моральну шкоду в сумі 10000 грн.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 28 листопада 2014 року у задоволені позову ОСОБА_1 відмовлено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1,посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, а саме - стягнути з відповідача недоплачену заробітну плату за період роботи з 19.01.2005 року по по 01.04.2005 року , суми індекасації по даній заробітній платі з компенсацією, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільенні та моральну шкоду у розмірі 10000 гривень.

Сторони, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, вдруге, до судового засідання не зїявились, що не перешкоджає слуханню справи за їх відсутність.( а.с. 88-89,99-100)

Заслухавши суддю-доповідача,дослідивши матеріали справи,письмові заперечення відповідача, та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно вимог ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 з 19 січня 2005 року по 01 квітня 2005 року перебувала у трудових відносинах з ТОВ «Аванті», що підтверджується відповідними записами в трудовій книжці та наданими з боку відповідача наказами про прийняття на роботу № 3к від 19.01.2005 року за сумісництвом помічником директора, наказом № 7 к від 01.02.2005 року про переоформлення трудового договору із сумісництвом на трудовий договір за основним місцем роботи з 01.02.2005 року та наказом № 16 к від 01.04.2005 року про припинення трудового договору.

За цей період їй нараховувалася та виплачувалася заробітна плата, що підтверджується наданими з боку відповідача видатковими касовими ордерами.

Згідно штатного розкладу на 01.02.2005 року посадовий оклад помічника директора складав 1025,00 грн., що було затверджено президентом ТОВ «Аванті».

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про оплату праці" заробітною платою є винагорода у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу.

Перевіряючи надані по справі докази, судова колегія погоджується з висновками суду, що відповідачем своєчасно та належним чином, у відповідності до положень закону та укладеного трудового договору проводилася виплата заробітної плати ОСОБА_1 , у тому числі при звільненні з підприємства.

Так, згідно розрахункових відомостей за січень, лютий, березень та квітень( перше квітня) 2005 року та видаткового ордеру вбачається, що позивачка отримала грошові кошти, які їй надавались з урахуванням обов'язкових платежів та відповідають її заробітній платі у розмірі 1025 гривень.( а.с. 54-56,60-66) За перше квітня 2005 року ( останній робочий день ) їй нараховане: за робочий день- 48,81 грн, відпускні -141,36 грн.та з урахуванням обов'язкових платежів вона отримала 160, 00 гривень. ( а.с.65)

Відповідно до ст.33 Закону України "Про оплату праці" в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством.

Індексація заробітної плати здійснюється на підставі ЗУ "Про індексацію грошових доходів населення" та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. № 1078.

Згідно ч.1 ст. 4 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка.

Відповідно до індексів інфляції за 2005 рік, індекс інфляції у січні 2005 року становив 101,7, у лютому 2005 року - 101,0, у березні 2005 року- 101,6 , у квітні 2005 року - 100,7.

Оскільки базовий місяць для нарахування індексації для позивачки є січнем 2005 року, то підстав для нарахування індексації за лютий-березень та перше квітня у роботодавця не було.

За таких обставин, переглядаючи судове рішення в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, судова колегія погоджується з висновками суду про відмову у задоволені позову, а доводи апеляційної скарги про порушення норм матеріального права, є безпідставними.

Позивачкою та її представником не спростовані докази, надані роботодавцем, та не надано суду будь-яких доказів, які свідчили б про те, що відповідачем були порушені вимоги діючого законодавства при сплаті позивачці заробітної плати за вказаний нею час перебування у трудових відносинах з ТОВ «Аванті» .

Порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, та є безумовною підставою для скасування рішення у справі не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303,307,308 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 28 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання чинності безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді