28 жовтня 2015 року Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді Лях М.Ю.,
при секретарі - Холявка Т.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Київського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, як діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4, треті особи Київський РВ у м. Харкові ГУДМС України в Харківській області, служба у справах дітей Київського району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про усунення перешкод у користуванні власністю та зняття з реєстрації, -
Позивач ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м. Харкова з вимогою усунути перешкоду у володінні та користуванні своєю власністю шляхом зняття з реєстрації ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 за адресою: м. Харків, вул. Пушкіна, буд. № 3; зобовязати Київський РВ у м. Харкові ГУДМС України в Харківській області зняти з реєстрації ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 в буд. № 3 по вул. Пушкіна в м. Харкові. Після уточнення позовних вимог просив визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим будинком № 3 по вул. Пушкіна в м. Харкові та зняти їх з реєстрації. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що згідно свідоцтва про право на спадщину від 02.03.2004 року, виданого Восьмою Харківською державною нотаріальною конторою йому належить житловий будинок № 3 по вул. Пушкіна в м. Харкові. 17.08.2009 року між ним та відповідачем було укладено договір довічного утримання, відповідач є його рідною племінницею. Через деякий час позивач дізнався, що відповідач без його згоди зареєструвалася в будинку та зареєструвала своїх дітей. У звязку з невиконанням відповідачем умов договору довічного утримання та відмовою надавати будь-яку допомогу рішенням Київського районного суду м. Харкова від 21.01.2014 року розірвано договір довічного утримання укладений 17.08.2009 року між сторонами, вказане рішення залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 11.03.2014 року. Позивач зазначає, що зареєструвавшись в будинку відповідач та її діти жодного дня не проживали в ньому, всі обовязки, що випливають з договору найму житлового приміщення покладені на нього. Зазначає, що на теперішній час у позивача виникло питання про зняття з реєстрації місця проживання відповідача та її дітей, але відповідач в добровільному порядку відмовляється це зробити, внаслідок чого позивач позбавлений права розпоряджатися своїм будинком. За вказаних обставин позивач вимушений звернутися до суду з позовною заявою про усунення перешкоди у володінні та користуванні житлом шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим будинком та зняття з реєстрації відповідача та її дітей, оскільки реєстрація перешкоджає йому у здійсненні права користування та розпорядження його майном.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, представник позивача ОСОБА_5, який діє на підставі довіреності надав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити на підставах, викладених в позовній заяві, не заперечував проти винесення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилась, була належним чином повідомлена про дату, час та місце судового розгляду справи, причини неявки суду не повідомила, клопотань про відкладення судового розгляду до суду не направляла, тому враховуючи, що позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд відповідно до ч. 1 ст.224 ЦПК України вважає необхідним розглянути справу на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення.
В судове засідання представник служби у справах дітей Київського району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради не зявився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, представник третьої особи за довіреністю надав до суду заяву про розгляд без їх участі.
В судове засідання представник Київського РВ у м. Харкові ГУДМС України в Харківській області не зявився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, представник третьої особи надав до суду заяву про розгляд без їх участі.
Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до наступного.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 на підставі нотаріально посвідченого свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 02 березня 2004 року є власником житлового будинку з прибудовами, що знаходяться за адресою: м. Харків, вул. Пушкіна, буд. № 3 (арк. справи 8).
З витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження від 10.04.2014 року вбачається, що 17.09.2009 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_6 встановлено обтяження на обєкт нерухомого майна: м. Харків, вул. Пушкіна, буд. № 3 на підставі договору довічного утримання у вигляді заборони на нерухоме майно, особа, майно/права якої обтяжуються (власник): ОСОБА_1, обтяження припинено 10.04.2014 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_6 на підставі рішення Київського районного суду м. Харкова від 21.01.2014 року (справа № 640/9795/13-ц), ухвала Апеляційного суду Харківської області від 11.03.2014 року (справа № 22ц/790/1891/14) (арк. справи 6).
Норми статей 15, 16, 386, 391 Цивільного кодексу України гарантують власникові майна можливість вимагати усунення порушень його права незалежно від того, чи вони вже фактично відбулися, чи є підстави передбачати можливість такого порушення його права в майбутньому.
Відповідно до положень норм статей 16, 391, 386 Цивільного кодексу України власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.
При розгляді даної справи про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, судам слід зясовувати правовідносини, які виникають між власником та колишнім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сімї, колишніми членами його сімї, а також членами сімї колишнього власника житла. У першому випадку власник житла має право вимагати визнання колишнього власника таким, що втратив право користування, та зняття його з реєстрації. При цьому втрата права користування житловим приміщенням є наслідком припинення права власності на житлове приміщення у колишнього власника житла (ст.346 Цивільного кодексу України).
З витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 01.07.2015 року вбачається, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку з надвірними побудовами за адресою: м. Харків, вул. Пушкіна, буд. № 3 (арк. справи 7).
З матеріалів справи вбачається, що рішенням Київського районного суду м. Харкова від 21.01.2014 року розірвано договір довічного утримання укладений 17.08.2009 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, вказане рішення залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 11.03.2014 року.
Відповідно до ч.3 статті 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 21.01.2014 року встановлено, що відповідач ОСОБА_2 у листопаді 2009 року вийшла заміж і виїхала до м. Тирасполь Придніпровської Молдавської Республіки, де залишається проживати.

Відповідно до ч.1 статті 756 Цивільного кодексу України у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення.

Відповідно до статті 346 Цивільного кодексу України втрата права користування житловим приміщенням є наслідком припинення права власності на житлове приміщення у колишнього власника житла.

Згідно копії з поквартирної картки форми «Б» вбачається, що в буд. № 3 по вул. Пушкіна в м. Харкові зареєстрована з 07.03.2012 року відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (арк. справи 5).

Згідно відомостей адресно-довідкового бюро підрозділу ГУДМС, УДМС України в Харківській області вбачається, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована з 07.03.2012 року за адресою: м. Харків, вул. Пушкіна, буд. № 3

Згідно відомостей адресно-довідкового бюро підрозділу ГУДМС, УДМС України в Харківській області вбачається, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстрованими/зняти з реєстрації за вказаною адресою не значаться.

Відповідно до статті 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом 7 днів на підстави заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою, свідоцтва про смерть. Як випливає із зазначеної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: позбавлення права власності на житлове приміщення, позбавлення права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою, оголошення фізичної особи померлою.

За таких обставин, обов'язок зняти з реєстрації відповідача на підставі судового рішення покладений на територіальні управління Державної міграційної служби України чинним законодавством України, у звязку з чим не потребує в подальшому додаткового підтвердження в судовому порядку.

Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, повязані із зверненням до суду і розглядом цивільної справи.

На підставі наведеного, керуючись статтями 71, 72, 116, 156 Житлового кодексу України, статтями 16, 383 386, 391, 405 Цивільного кодексу України, статтями 11, 60, 208, 209, 214, 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4, треті особи Київський РВ у м. Харкові ГУДМС України в Харківській області, служба у справах дітей Київського району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про усунення перешкод у користуванні власністю та зняття з реєстрації задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_6 такими, що втратили право користування житловим будинком № 3 по вул. Пушкіна в м. Харкові.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Відповідачам, які не приймали участі у розгляді справи, протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення, відповідно до вимог ст. 229 ЦПК України.

Заочне рішення може бути оскаржене іншими особами, які брали участь у розгляді справи до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги. Іншими особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Київського районного суду

м. Харкова ОСОБА_9