Справа № 128/1143/15-ц Провадження № 22-ц/772/3241/2015Головуючий в суді першої інстанції Карпінська Ю. Ф.
Категорія 39Доповідач Пащенко Л. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" листопада 2015 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого: Пащенко Л.В.

Суддів: Жданкіна В.В., Голоти Л.О.

При секретарі: Агеєвій Г.В.

розглянувши у відкритому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3

на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 07 жовтня 2015 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа без самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області Білозарецька Олена Юріївна, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2015 року ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_4, 3-я особа-приватний нотаріус Вінницького райнотокругу Вінницької області Білозарецька О.Ю., про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

В заяві зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер її батько ОСОБА_6, після смерті якого залишилось відповідне спадкове майно. Крім неї-позивача спадкоємцем першої черги за законом є її рідний брат ОСОБА_4, який прийняв спадщину. Однак, останній не надав письмову згоду на подання позивачем заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини.

23.03.2015 року вона-позивач отримала листа №77/02-14 від 17.03.2015 року, в якому приватний нотаріус Білозарецька О.Ю. повідомила про те, що після смерті ОСОБА_6 залишилось спадкове майно, для прийняття якого вона-позивач повинна звернутися до суду для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини та про необхідність на протязі 30-ти днів повідомити приватного нотаріуса Вінницького райнотокругу Вінницької області Білозарецьку О.Ю. про свої наміри щодо оформлення спадщини, в іншому випадку свідоцтво про право на спадщину буде видано сину померлого -ОСОБА_4

Для отримання спадщини вона-позивач не змогла вчасно звернутись із заявою до нотаріальної контори, оскільки на час відкриття спадщини та на даний час проживає за межами території України, а саме: на території Швейцарської Конфедерації і, починаючи з 2012 року по даний час, не перетинала кордон України. Тобто, існували об'єктивні причини пропуску строку, зокрема щодо особливого порядку юридичного оформлення та легалізації відповідних документів. Крім того, протягом тривалого часу вона-позивач хворіла і не мала можливості займатись оформленням документів для прийняття спадщини.

Оскільки, на її-позивача думку, зазначені причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини є поважними, то просила суд визначити їй додатковий строк для подання приватному нотаріусу Вінницького райнотокругу Вінницької області Білозарецькій О.Ю. заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року її батька ОСОБА_6, тривалістю три місяці з часу набрання законної сили судовим рішенням.

Рішенням Вінницького районного суду від 07 жовтня 2015 року в позові ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_3просить рішення суду, як постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_2 задоволити в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення по слідуючих підставах.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_6 (копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1-а.с.89 зворот), після смерті якого відкрилась спадщина на 1/2 частку житлового будинку з відповідною часткою господарських споруд по АДРЕСА_1 що належаласпадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу від 20.02.1992 року (копія договору-а.с.101-102, копія інформдовідки-характеристики КП «ВООБТІ» № 7 від 27.06.2014 року-а.с.102 зворот).

Позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_4 є спадкоємцями першої черги за законом після смертіОСОБА_6, як його діти. Факт, що позивач ОСОБА_2 є дочкою спадкодавця ОСОБА_6, підтверджується копією свідоцтва про її народження серії НОМЕР_2 (а.с.21), копією свідоцтва про шлюб, виданого Швейцарською Конфедерацією і посвідченого апостилем відповідно до Гаазької конвенції від 05.10.1961 року (а.с.30-31,32) та не заперечується відповідачем.

Також суд встановив, що відповідач спадщину після смерті батька прийняв, звернувшись у встановлений законом строк до нотаріальної контори із заявою про її прийняття (копія спадкової справи №12/2014 - а.с.86-108).

Як видно, позивач ОСОБА_2 в позовній заяві та її представники в поясненнях посилались на те, що позивач бажає прийняти спадщину, але звернутись у встановлений законом шестимісячний строк до нотаріальної контори вона не мала можливості, оскільки проживає в Швейцарії і з 2012 року по даний час не перетинала кордону України, що, на думку позивача та її представників, підтверджується ксерокопією її закордонного паспорта (а.с.10-20). Крім того, в період від серпня 2013 року до травня 2014 року позивач була вагітною (07.05.2014 року народила сина), під час вагітності її розбив параліч і вона була госпіталізована на кілька днів, та відповідно до заключення лікаря не була спроможна подорожувати з самого початку вагітності до кінця осені 2014 року, що, на думку позивача та її представників, підтверджується ксерокопіями листа лікаря та ксерокопіями лікарняних звітів, перекладених перекладачем ОСОБА_7, засвідченими другим секретарем по посаді першого секретаря консульського відділу Посольства України у Швейцарській Конфедерації (а.с.33,34,35,36,37,38).

Крім того, з матеріалів справи вбачається (і зазначено про це в позовній заяві), що 23.03.2015 року позивач отримала листа №77/02-14 від 17.03.2015 року, в якому приватний нотаріус Білозарецька О.Ю. повідомила про те, що після смерті ОСОБА_6 залишилось спадкове майно, для прийняття якого ОСОБА_2 може звернутися до суду для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини та про необхідність на протязі 30 днів повідомити приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Білозарецьку О.Ю. про свої наміри щодо оформлення спадщини, в іншому випадку свідоцтво про право на спадщину буде видано сину померлого ОСОБА_4 (а.с.22).

Згідно пояснень відповідача та його представника позивач була повідомлена про смерть батька та відкриття спадщини одразу після цієї події, тобто в грудні 2013 року. Дану обставину представник позивача не заперечував.

Проте, як видно, позивач ОСОБА_2, через своїх представників, довіреність яким для представництва її інтересів як в органах нотаріату, так і в судах України була оформлена у консульському відділі Посольства України у Швейцарії (а.с.23), подала до суду даний позов 31.03.2015 року (а.с.1-3), тобто лише після отримання нею в березні 2015 року вищевказаного листа від приватного нотаріуса.

Статтею 1270 ЦК України встановлено строк для прийняття спадщини у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК Україниза позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України в постанові №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» (ч.ч.1,2,5 п.24) особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом.

Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (ч.2 ст.1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Згідно ч.1 ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст.59 ЦПК Україниобставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Врахувавши вищевказані обставини справи та вимоги закону, суд дійшов вірного висновку про відмову в позові ОСОБА_2, оскільки позивач, посилаючись на поважні причини, що перешкоджали їй прийняти вчасно спадщину після смерті батька (зокрема неможливість подорожувати), не надала переконливих належних та допустимих доказів на підтвердження цих обставин. Крім того, дослідивши питання поважності причин пропуску позивачем строку для прийняття спадщини, суд також дійшов висновку, що зазначені позивачем причини не можуть бути визнані поважними, так як вони не пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для позивача, як спадкоємця, на вчинення цих дій.

При цьому судом також було враховано норми Положення про порядок учинення нотаріальних дій в дипломатичних представництвах та консульських установах України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України, Міністерства закордонних справ України від 27.12.2004 року за 142/5/310, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12. 2004 року за № 1649/10248, та в рішенні наведено мотиви, з яких суд не приймає до уваги, як докази, ксерокопію закордонного паспорта позивача та ксерокопії листа лікаря і лікарняних звітів, надані в підтвердження поважності причин пропуску встановленого законодавством строку прийняття спадщини.

Таким чином, суд повно з'ясував обставини справи, належно перевірив доводи і заперечення сторін (в межах наданих до суду доказів), дав оцінку зібраним доказам та постановив рішення, яке відповідає матеріалам справи та вимогам закону.

В скарзі представник позивача посилається на те, що суд безпідставно не прийняв до уваги, зокрема, лікарські документи щодо стану здоров'я позивача (лист та звіти, надані лікарями у Швейцарії), які були власноручно підписані лікарями, а їх точність та змістовність була підтверджена перекладачем та засвідчена консульським відділом Посольства України у Швейцарії.

Дані посилання не можуть бути прийнятті до уваги, оскільки в них фактично представник позивача дає цим лікарським документам свою, відповідно до своєї і позивача позиції, оцінку. При цьому представник позивача посилається на дані медичного довідника (а.с.120), оскільки в наданих (до речі, тільки у вигляді ксерокопій) лікарських документах, крім діагнозу медичною термінологією, не зазначено жодних даних чи рекомендацій щодо стану позивача, її лікування чи режиму життя у певний період.

До того ж, як видно з матеріалів справи, консульським відділом Посольства України у Швейцарії на вказаних лікарських документах було засвідчено справжність підпису саме перекладача (а.с.32 зворот,34,36 зворот,38 зворот), а не точність і змістовність самих цих документів чи підпис лікаря.

Решта доводів апеляційної скарги також безпідставні, необґрунтовані і висновків суду не спростовують.

Згідно з ч.1 ст.300 ЦПК України особа, яка подала апеляційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на апеляційне оскарження.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.303 ЦПК України суд апеляційної інстанції, перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, а також досліджує нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

До суду апеляційної інстанції 05.11.2015 року надійшли письмові (фактично додаткові) пояснення до апеляційної скарги іншого представника позивача-ОСОБА_10 і додані до них ксерокопія паспорта громадянина України ОСОБА_2 для виїзду за кордон та ксерокопія письмових пояснень лікаря від 19.10.2015 року, в перекладі перекладача ОСОБА_8, підпис якої засвідчено державним нотаріусом третьої Вінницької держнотконтори.

Суд апеляційної інстанції не може взяти ці пояснення з додатками до уваги з огляду на наступне.

Додаткові пояснення до апеляційної скарги іншого представника позивача надійшли поза межами строку апеляційного оскарження, а додані до них документи не надавались, як докази, суду першої інстанці і відповідно не були предметом його дослідження, суд першої інстанці вирішив спір в межах заявлених вимог та наданих на їх підтвердження доказів.

Отже, ксерокопія паспорта громадянина України для виїзду за кордон є новим доказом, неподання якого до суду першої інстанції не було зумовлено поважними причинами, а письмові пояснення лікаря (ксерокопія) є взагалі новим доказом, який виданий лікарем, як видно, 19.10.2015 року, тобто після ухвалення судом 07.10.2015 року рішення у даній справі.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 07 жовтня 2015 рокузалишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Л.В. Пащенко

Судді: Л.О. Голота

В.В. Жданкін

З оригіналом вірно: /підпис/