12 листопада 2015 року Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді Діденко С.А..,
при секретарі - Бібік К.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом та просив суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме, квартирою НОМЕР_1, розташованою за адресою: АДРЕСА_1.
Свої позовні вимоги він обгрунтував тим, що є одноособовим власником квартири НОМЕР_1, розташованої за адресою: АДРЕСА_1. Квартира раніше належала його батькові -ОСОБА_1 З 17.03.1981р. за згодою одного з попередніх власників у квартирі був зареєстрований відповідач -ОСОБА_2 З моменту переходу права власності до його батька (з 2007р.) ОСОБА_2 у даному житловому приміщенні не проживає, але з реєстрації не знятий. Особистих речей відповідача у квартирі немає. За наявними у Поштамп-ЦПЗ №1 Харківської дирекції УДППЗ «Укрпошта» даними з 2013р. (документи за попередній період знищені за закінченням терміну зберігання) за адресою: АДРЕСА_1, на ім'я ОСОБА_2 поштові перекази не значаться та періодичні видання не передплачувалися. Сусідами по вказаній квартирі та головою ОСББ «Воробйова НОМЕР_2 та НОМЕР_3» було складено акт про непроживання ОСОБА_2 На даний час місце проживання відповідача йому невідомо, реєстрація його проживання за вказаною адресою перешкоджає у реалізації права власності на належне йому майно. Він не зможе здійснити відчуження своєї квартири, а також вимушений нести додаткові витрати по сплаті комунальних послуг, що обчислюється відповідно до кількості зареєстрованих осіб.
У судовому засіданні представник позивача свої позивні вимоги підтримав.
Відповідач у судове засідання не з'явився був повідомлений належним чином про час та дату слухання справи. Враховуючи згоду позивача на розгляд справи в порядку заочного розгляду, суд вирішує справу у відповідності до вимог ст. 224, 225 ЦПК України.
Суд, вислухавши пояснення позивача, вчинивши дослідження матеріалів справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав.
Згідно договору дарування від 03.06.2009р., ОСОБА_1 є власником квартири НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.7).
Згідно довідки КП «Жилкомсервіс» від 03.09.2015р. з місця проживання та склад сім'ї, у квартирі НОМЕР_1 по АДРЕСА_1, зареєстровані: ОСОБА_2,та ОСОБА_1 (а.с.11).
Відповідно до акту від 09.09.2015р. мешканців ОСББ «Воробйова НОМЕР_2 та НОМЕР_3» за місцем реєстрації ОСОБА_2 з 2007р. не проживає . (а.с.13).
Згідно повідомлення Поштамп-ЦПЗ №1 Харківської дирекції УДППЗ «Укрпошта» від 14.10.2014р., за даними з 2013р. (документи за попередній період знищені за закінченням терміну зберігання) за адресою: АДРЕСА_1, на ім'я ОСОБА_2 поштові перекази не отримувалися та періодичні видання не передплачувалися (а.с.20).
За даними Харківської міської клінічної лікарні №27 ОСОБА_2 за період з. 01.01.2014 року за медичною допомогою не звертався, стаціонарно не лікувався , листи непрацездатності не отримував..
Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік.
Згідно ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 391 ЦК України. власник майна має права вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 не проживає у квартирі НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 близько 8 років. ОСОБА_2 є колишнім мешканцем житла, залишив його у добровільному порядку, витрат, пов'язаних з оплатою комунальних послуг не несе.
Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 208-218, 224-229 ЦПК України, ст.ст.317, 391,405 ЦК України, Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд,-
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме, квартирою НОМЕР_1, розташованою за адресою: АДРЕСА_1. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем протягом 10 діб з моменту отримання копії рішення.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів після його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час його проголошення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.
СУДДЯ