АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2015 року м. Дніпропетровськ Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого: Козлова С.П.,

суддів: Болтунової Л.М., Тамакулової В.О.,

за участю секретаря: Гулієва М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 грудня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на її утримання в сумі 1500 грн. щомісячно, посилаючись на те, що вона є людиною похилого віку, інвалідом ІІ групи і не працює у зв'язку с пенсійним віком та станом здоров'я, нею були перенесені складні операції, внаслідок чого та хвороби хребта їй важко пересуватися і необхідно постійно приймати ліки щомісячно в сумі 2000 грн., а єдиним джерело її доходів є пенсія у розмірі 1700 грн., але відповідач, який є її сином, матеріально їй не допомагає.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 грудня 2014 року стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання непрацездатної матері ОСОБА_3 в розмірі 750 грн. щомісячно та вирішено питання про розподіл судових витрат по справі, а в задоволенні решти позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду та відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи та порушення норм процесуального права.

Розглянувши справу в межах доводів скарги колегія суддів, що скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню з постановленням нового рішення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає. Суд належним чином не з'ясував характер і суть заявлених позивних вимог; не зазначив, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги; не надав належної правової оцінки зібраним у справі доказам.

Згідно ч. 1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Відповідно до ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка є матір'ю ОСОБА_2 та інших дітей і чоловіка не має, при цьому їй 75 років, вона є інвалідом ІІ групи, отримує пенсію у розмірі 1700,83 грн., лікується від гіпертонічного захворювання, перенесла операції серці, має захворювання хребта.

З наданих скаржником до матеріалів справи після ухвалення судового рішення довідки від 06.02.2015 року видно, що позивачка працює на посаді техніка на дому з 18.12.2006 року в ДП «КБ «Південе» з окладом 1700 грн. (а.с. 124-125) та згідно доданої до заперечень позивачки на апеляційну скаргу довідки ДП «КБ «Південе» від 18.09.2015 року позивачка мала заробітну плату у 2014-2015 роках розмірі від 425 грн. до 589 грн. щомісячно, а данні про наявність у відповідача постійного місця роботи і щомісячного доходу в матеріалах справи відсутні та, як зазначив його представник в судовому засіданні апеляційного суду, відповідач постійного доходу та офіційного працевлаштування не має, що ним ніякими доказами не спростовано.

Крім того, позивачкою не надано необхідних доказів в підтвердження необхідності постійно приймати ліки щомісячно в сумі 2000 грн. та не заявлено вимог на підставі ст. 206 СК України, яка передбачає стягнення коштів на покриття витрат, пов'язаних з лікуванням.

Між тим, стягуючи з ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_3 в розмірі 750 грн. щомісячно суд вказані норми закону і обставини справи не врахував, а його висновок про те, що позивачка не працює у зв'язку с пенсійним віком та станом здоров'я, отримує лише пенсію у розмірі 1700 грн. 83 коп. на місяць, не відповідає дійсним обставинам і саме по собі ще не свідчить про її потребу в матеріальній допомозі зі сторони позивача у заявленому в позові розмірі та можливість його її надавати.

Виходячи з наведеного рішення суду, висновки якого не відповідають дійсним обставинам справи та яке постановлене з порушенням норм матеріального і процесуального права, підлягає скасуванню з постановленням нового рішення на підставі ст. 202 СК України та ст. 309 ЦПК України про відмову в задоволенні позову ОСОБА_3.

Керуючись ст. ст. 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 грудня 2014 року скасувати та в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене у касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Судді: