Провадження № 2/750/404/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 січня 2015 року м. Чернігів
Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:
головуючого - судді Коверзнева В. О.,
при секретарі - Мачачі І. П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,
10.12.2014 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за договором позики в сумі 3700 грн, трьох процентів річних за порушення виконання грошового зобов'язання в сумі 341 грн та процентів за користування грошовими коштами в сумі 927 грн 87 коп., а всього 4968 грн 87 коп. Позов мотивовано невиконанням відповідачем умов договору позики, в частині дотримання строку повернення суми позики.
У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав і наполягав на задоволенні. Відповідач не з'явилася, про час і місце розгляду справи сповіщалася належним чином. У зв'язку з цим, суд, за згодою позивача, постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
Заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
28.09.2011 року позивач надав відповідачу позику в сумі 3700 грн, яку остання зобов'язалася повернути в строк до 28.10.2011 року. На підтвердження отримання позики та визначення строку її повернення відповідач видала позивачеві відповідну розписку, яку приєднано до матеріалів справи (а. с. 5).
В силу положень частини другої статті 1047 ЦК України (далі - Кодекс) розписка позичальника або інший документ, який засвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей, є підтвердженням укладення договору позики.
Наявність оригіналу розписки в кредитора є беззаперечним підтвердженням неповернення йому суми позики.
Згідно статті 526 Кодексу зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Відповідач умови договору позики не виконала і у встановлений ним строк суму позики (3700 грн) не повернула, що є підставою для її стягнення.
Частиною першою статті 1048 Кодексу встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Оскільки договором позики не встановлено розмір процентів, позивач обґрунтовано розрахував суму процентів (927 грн 87 коп.), що підлягають стягненню з відповідача, виходячи з облікової ставки Національного банку України.
Згідно із частиною другою статті 625 Кодексу боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Виходячи з наведеного, вимога позивача про стягнення з відповідача трьох процентів річних за порушення грошового зобов'язання (341 грн) є такою, що ґрунтується на законі.
Керуючись статтями 10, 79, 88, 208, 209, 212 - 215, 224 - 226 ЦПК України, суд
позов задовольнити. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики в розмірі 4968 грн 87 коп. та 243 грн 60 коп. у відшкодування судових витрат, а всього 5212 (п'ять тисяч двісті дванадцять) грн 47 коп.
Заочне рішення може бути переглянуто Деснянським районним судом міста Чернігова за письмовою заявою відповідача протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Позивач має право оскаржити заочне рішення до Апеляційного суду Чернігівської області протягом 10 днів з дня його проголошення в порядку, встановленому статтею 294 ЦПК України.
Суддя В. О. Коверзнев