Справа № 350/6/15-ц
Номер провадження 2/350/110/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2015 року смт.Рожнятів

Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючої судді Калиній Г.В.

з участю секретаря судового засідання Видойник І.П.

представника позивача Мигаля Р.П.

представника ВДВС Миговича П.В.

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» до Відділу Державної виконавчої служби Рожнятівського районного управляння юстиції та ОСОБА_3 про звільнення майна з - під арешту,-

В С Т А Н О В И В :

У своїй позовній заяві позивач просить звільнити з-під арешту нерухоме майно, яке знаходиться по АДРЕСА_1 - будівлі виробничої бази яка складається з приміщення адмінбудинку загальною площею 79,1 метра квадратного, прохідної загальною площею 9,7 метра квадратного, швейного цеху загальною площею 102,7 метра квадратного, складу загальною площею 424,6 метра квадратного, гаража загальною площею 359,9 метра квадратного та належать ОСОБА_3 та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна зазначені будівлі.

У судовому засіданні представник позивача свої позовні вимоги підтримав та пояснив, що рішенням Рожнятівського районного суду від 14 червня 2010 року з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» стягнуто борг в сумі 83739 доларів США 21 цент, що в гривневому еквіваленті становить 670751 гривню 07 копійок та судові витрати по справі.

Постановою державного виконавця від 11 січня 2014 року відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню зазначеного рішення суду, а 20 січня 2014 року на все майно ОСОБА_3, у тому числі і на зазначене нерухоме майно, накладено арешт.

Вважає, що такі дії державного виконавця порушують права банку, як іпотекодержателя зазначеного майна, який має переважне право на задоволення своїх вимог за розрахунок цього майна.

Договір іпотеки укладено між банком та ОСОБА_3 20 березня 2007 року, а арешт на майно накладено 20 січня 2014 року, тобто після передачі спірного майна в іпотеку, що порушує право іпотекодержателя на звернення стягнення на передане в іпотеку майно.

Представник ВДВС у вирішенні позову покладається на розсуд суду та пояснив, що в порядку примусового виконання поданого до виконання позивачем виконавчого листа про стягнення боргу з ОСОБА_3, накладено арешт на все належне йому майно. Опис майна державним виконавцем не проводився. Арешт на все належне відповідачу майно накладено з метою забезпечення виконання рішення суду і державним виконавцем може бути знятий у випадку повного погашення боргу чи у випадку відкликання виконавчого листа та відповідно закриття виконавчого провадження. Скасування заборони відчуження майна може утруднити виконання рішення суду.

Відповідач ОСОБА_3 позов визнав пояснивши, що на даний час є особа, яка має намір купити належні йому будівлі виробничої бази, а він відповідно міг би ці кошти спрямувати на погашення боргу. Про це є відповідна домовленість між ним і банком. Однак ця угода не може бути виконана, бо на майно накладена заборона відчуження.

Вислухавши пояснення сторін та вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

У забезпечення виконання умов Генеральної кредитної угоди № G 32 від 20 березня 2007 року та кредитного договору № 014/14-10-164 G 32, між ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» та ОСОБА_3 укладений договір іпотеки, предметом якого є будівлі виробничої бази по АДРЕСА_1, що підтверджується копією договору іпотеки від 20 березня 2007 року (а.с. 25-30).

Умови Генеральної кредитної угоди та кредитного договору ОСОБА_3 не виконувалися, а тому боргу у розмірі 83739 доларів США 21 цент, що в гривневому еквіваленті становить 670751 гривню 07 копійок та судові витрати по справі, стягнуто з нього за рішенням суду, на виконання якого видано виконавчий лист, який банком передано до виконання у ВДВС Рожнятівського РУЮ, що підтверджується копією постанови про відкриття виконавчого провадження від 11 січня 2014 року (а.с. 21) та копією виконавчого листа від 14 червня 2010 року (а.с. 22).

Для забезпечення виконання рішення суду, 20 січня 2014 року на все нерухоме майно боржника ОСОБА_3 накладено арешт, що підтверджується копією постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 20 січня 2014 року (а. с. 15).

Відповідно до ч. І ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, а відповідно до ч. 5 зазначеної норми, у випадку незавершеного виконавчого провадження арешт з майна може бути знятий за рішенням суду.

Однак позивач не ставить питання про визнання за ним права власності на спірне нерухоме майно та не надав суду будь - яких доказів того, що майно належить банку. Більше того, надав достовірні докази належеості спірного нерухомого майна відповідачу ОСОБА_3

Отже в цій частині позовні вимоги є безпідставними.

За змістом ст. 572 Цивільного кодексу України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право, у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Отже відповідно до даної норми, саме в інтересах позивача, за умови виконання рішення суду державною виконавчою службою, є збереження арешту заставного майна. Будь яких доказів того, що державний виконавець має накмір отримані від реалізації арештованого майна кошти передати іншому кредитору пзивачем суду не надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, відкликання виконавчого документа стягувачем, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження.

Відповідно до пункту 3.17 Інструкції з організації примусового виконання рішень, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу чи повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який (яка) його видав(ла), державний виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, а також наслідки завершення відповідного виконавчого провадження (зняття арешту тощо).

Отже за потреби звільнення спірного майна від арешту, позивач вправі відкликати виконавчий лист, що має наслідком закриття виконавчого провадження та скасування накладених державним виконавцем заборон. Крім того у процесу виконання судового рішення можливе укладення будь -якої мирової угоди щодо спірного майна.

Накладений державним виконавцем арешт на предмет іпотеки не є перешкодою для звернення стягнення на зазначене майно у встановленому законом порядку.

За викладених обставин суд визнає позовні вимоги безпідставними та не вбачає підстав для звільнення належного боржнику майна з під арешту до завершення виконавчого провадження про стягнення боргу, оскільки це може утруднити або зробити неможливим примусове виконання рішення суду державним виконпавцем.

Керуючись ст. 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

У задоволення позову ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» до Відділу Державної виконавчої служби Рожнятівського районного управляння юстиції та ОСОБА_3 про звільнення майна з-під арешту відмовити, за його безпідставністю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Івано - Франківської області через Рожнятівський районний суд протягом десяти днів з часу його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя :