Справа № 750/4378/15-ц
Провадження № 2/750/1774/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2015 року м.Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:

головуючого судді Рахманкулової І.П.

із секретарем Разумейко К.М.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просить стягнути з відповідача основну суму заборгованості за Кредитним договором № 50008100 від 05.04.2013 р. у розмірі 256 700, 01 грн., основну суму заборгованості за Додатковою угодою до Кредитного договору № 50008100 від 05.04.2013 р. у розмірі 7 685, 94 грн., штраф у розмірі 24 431, 34 грн., пеню у розмірі - 653, 09 грн., 3% у розмірі - 4 223, 89 грн., збитки у розмірі 20 997, 54 грн., інфляційні втрати у розмірі 73 412, 43 гри., що загалом складає 388 104, 24 грн.

Обгрунтовано позов тим, що 05.04.2013 року між ТОВ «Порше мобіліті» та відповідачем було укладено кредитний договір №50008100, за умовами якого позивач зобов`язався надати відповідачу кредит в сумі 116353 грн. 44 коп., що еквівалентно 14259 дол. США, строком на 60 місяців, зі змінною процентною ставкою, з цільовим призначенням для придбання автомобіля марки VW, модель Polo Sedan, кузов № НОМЕР_1, 2013 року випуску, а відповідач зобов`язався прийняти, належним чином використовувати та повернути позивачу кредит у повному обсязі, сплативши відсотки та інші платежі, визначені договором. Також між сторонами 05.04.2013 року було укладено додаткову угоду №50008100 до кредитного договору, відповідно до якої позивачем було надано відповідачу додатковий кредит в сумі 35590 грн. 65 коп., що еквівалентно на дату укладення договору 4361, 60 доларів США строком на 60 місяців зі змінною процентною ставкою з цільовим призначенням для сплати страхових платежів згідно з договором страхування, який був укладений на виконання умов кредитного договору. Зважаючи на характер своєї господарської діяльності та економічної спеціалізації ринку позивач звернувся до спеціалізованих організацій, а саме ТОВ «Тріпл Сі» та ТОВ «Юридична фірма «Вернер» для супроводження процесу стягнення заборгованості та підготовки процесуальних документів, представництва своїх інтересів в суді, тому просить стягнути з відповідача вартість послуг ТОВ «Тріпл Сі» та ТОВ «Юридична фірма «Вернер», які склали 16 200 грн. з ПДВ.

У зв'язку з порушенням відповідачем взятих на себе зобов'язань за вказаним договором кредиту станом на час подання позовної заяви утворилась заборгованість 388104 грн. 24 коп, яку позивач просить стягнути у судовому порядку разом із збитками, штрафами, 3% річних та інфляційними втратами.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлений позов та просив суд його задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена завчасно і належним чином, її клопотання про відкладення розгляду справи судом відхилено, оскільки згідно ч.1 ст. 169 ЦПК України передбачена можливість відкладення розгляду справи в межах строків, встановлених ст. 157 ЦПК України, а оскільки справа у провадженні суду перебуває з 05.05.2015 року, а тому поважних причин для відкладення розгляду справи суд не встановив.

В судовому засіданні встановлено, що 05.04.2013 року між ТОВ «Порше мобіліті» та відповідачем було укладено кредитний договір №50008100, за умовами якого позивач зобов`язався надати відповідачу кредит в сумі 116353 грн. 44 коп., що еквівалентно 14259 дол. США, строком на 60 місяців, зі змінною процентною ставкою, з цільовим призначенням для придбання автомобіля марки VW, модель Polo Sedan, кузов № НОМЕР_1, 2013 року випуску, а відповідач зобов`язався прийняти, належним чином використовувати та повернути позивачу кредит у повному обсязі, сплативши відсотки та інші платежі, визначені договором.

Також між сторонами 05.04.2013 року було укладено додаткову угоду №50008100 до кредитного договору, відповідно до якої позивачем було надано відповідачу додатковий кредит в сумі 35590 грн. 65 коп., що еквівалентно на дату укладення договору 4361, 60 доларів США строком на 60 місяців зі змінною процентною ставкою з цільовим призначенням для сплати страхових платежів згідно з договором страхування, який був укладений на виконання умов кредитного договору.

У зв'язку з невиконанням умов договору 17 вересня 2014 року позивачем було направлено відповідачу вимогу щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором вих. № 50008100 з вимогою повернути суму кредиту та заборгованості відповідно до умов договору, що становить на дату направлення вимоги 189219 грн. 61 коп., проте вимоги щодо сплати боргу протягом 30 календарних днів задоволені не були.

Відповідач зверталася до Деснянського районного суду м. Чернігова з позовом про визнання недійсним кредитного договору та договору застави транспортного засобу, проте рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 16.07.2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 01.10.2015 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до ТОВ «Порше Мобіліті» про визнання недійсним кредитного договору №50008100 від 05.04.2013 року та договору застави транспортного засобу відмовлено.

Відповідно до положень п. 1.3.1. Загальних умов, що становлять невід'ємну частину Договору, відповідач зобов'язалася здійснювати щомісячні платежі у повернення кредиту та додаткового кредиту відповідно до Графіку погашення. Розмір платежів, що підлягають сплаті відповідачем, визначено відповідно до виставлених позивачем рахунків у гривні, при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування до еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у Графіку погашення кредиту чинного на момент виставлення рахунку обмінного курсу банку, зазначеного в Договорі.

Згідно з п. 1.4.2. та пп. 2.4, 2.5 Умов кредитування, повернення Кредиту та процентів за його використання здійснюється шляхом сплати чергових платежів в обсязі та терміни, встановлені Графіком погашення кредиту по Договору не пізніше 15-го числа поточного місяця. Період нарахування процентів починається з першого календарного дня місяця і закінчується останнім календарним днем поточного місяця. Проценти нараховуються за методом «30/360» (для цілей розрахунку один календарний місяць складається із 30 днів, при цьому умовно в році 360 днів) відповідно до Графіку погашення кредиту.

Відповідно до п. 3.2.1. Умов кредитування, у випадку порушення Відповідачем терміну сплати будь-якого чергового платежу (або його частини) з повернення Кредиту відповідно до Графіку погашення кредиту та/або сплати за користування Кредитом на строк щонайменше 1 (один) календарний місяць позивач мав право визнати термін повернення Кредиту таким, що настав.

Як зазначає позивач у своїй позовній заяві, відповідач порушила свої зобов'язання за Договором, не сплативши чатково щомісячний платіж за серпень 2014 року на суму 1 429,68 грн. відповідно до рахунку № 00196665 від 04.08.2014 р., належного до сплати відповідно до Графіку погашення не пізніше 15.08.2014 року, а також не здійснила сплату щомісячного кредитного платежу за вересень 2014 року на суму 3 895,93 грн. відповідно до рахунку № 00209696 від 04.09.2014 року, належного до сплати відповідно до Графіку відшкодування не пізніше 15.09.2014 року.

Таким чином, станом на 24 квітня 2015 року залишилася не сплаченою відповідачем заборгованість перед позивачем за вказаними вище рахунками, виставленими згідно умов договору, на загальну суму 5 325,61 грн.

У зв'язку з невиконанням умов Договору, 17.09.2014 року позивачем було направлено відповідачу вимогу (повідомлення) щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором вих. № 50008100 з вимогою повернути суму Кредиту та сплатити заборгованість, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, яке було отримано відповідачем 27.09.2014 року (а.с.49)

Відповідно до п. 3.3. кредитного договору сторони погодили, що відповідач зобов'язаний повернути позивачу у повному обсязі суму кредиту та суму додаткового кредиту, плату за кредит та штрафні санкції, якщо такі підлягають застосуванню протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати одержання повідомлення про таку вимогу позивачем.

Позивачем нараховано заборгованість за кредитом на час подання позовної заяви, тобто на 24 квітня 2015 року, за виключенням заборгованості за серпень та вересень 2014 року в сумі 5325 грн. 61 коп., в розмірі еквіваленту 10 683, 38 доларів США, що становить 237 897, 51 грн. за обмінним курсом банку, зазначеного у Кредитному договорі відповідно до п.1.3.1 Умов кредитування, які є додатком до кредитного договору №50008100 від 05.04.2013 року.

Згідно із умовами Кредитного договору № 50008100 від 05.04.2013 року процентна ставка становить 9,9 %.

Виходячи з того, що сума кредиту, яка підлягає сплаті становить 237 897,51 грн., кількість днів прострочення сплати суми кредиту становить (01.10.2014 - 24.04.2015) 206 днів, позивачем нараховано 13476 грн. 89 коп. процентів за користування кредитними коштами.

Отже, загальна сума невиконаних грошових зобов'язань відповідача щодо повернення суми кредиту та процентів за користування кредитом за договором становить 256 700, 01 грн., яку суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача.

Позивачем у позові зазначено, що на день предявлення позову відповідачем не виконано зобов'язання зі сплати наступних щомісячних платежів з повернення додаткового кредиту:

- щомісячний платіж за серпень 2014 р. в розмірі 910,26 грн. відповідно до рахунку № 00196665 від 04.08.2014 р. Строк виконання зобов'язання не пізніше 15.08.2014 року;

- щомісячний платіж за вересень 2014 р. в розмірі 945,44 грн. відповідно до рахунку № 00209696 від 04.09.2014 р. Строк виконання зобов'язання не пізніше 15.09.2014 року;

- щомісячний платіж за жовтень 2014 р. в розмірі 949,11 грн. відповідно до рахунку № 00214857 від 01.10.2014 р. Строк виконання зобов'язання не пізніше 15.10.2014 року;

- щомісячний платіж за листопад 2014 р. в розмірі 949,11 грн. відповідно до рахунку № 00220488 від 03.11.2014 р. Строк виконання зобов'язання не пізніше 15.11.2014 року;

- щомісячний платіж за грудень 2014 р. в розмірі 1 118,41 грн. відповідно до рахунку № 00228259 від 03.12.2014 р. Строк виконання зобов'язання не пізніше 15.12.2014 року;

- щомісячний платіж за січень 2015 р. в розмірі 1 333,15 грн. відповідно до рахунку № 00234636 від 12.01.2015 р. Строк виконання зобов'язання не пізніше 22.01.2015 року;

- щомісячний платіж за лютий 2015 р. в розмірі 1 480,46 грн. відповідно до рахунку № 00241536 від 02.02.2015 р. Строк виконання зобов'язання не пізніше 15.02.2015 року.

Таким чином, загальна сума основного боргу зі сплати додаткового кредиту за договором станом на 24.04.2015 року становить 7 685, 94 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Згідно ст.ст. 526,625,629 ЦK України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідач, не сплативши у вказаний в договорі строк кредит, порушив вимоги ст.530 ЦК України, відповідно до якої, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п. 3 ч. 1. ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання відповідно до ст. 549 ЦК України. При цьому, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання, а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Договором передбачені штрафні санкції у вигляді фіксованих штрафів у випадку неповідомлення позивача про несплату платежів за договором у встановлений строк відповідно до п. 8.3., а також пеня у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми заборгованості за кожен день прострочення до моменту повного погашення.

Відповідно до п.8.3. кредитного договору, за кожен випадок порушення відповідачем вимог п.п. 5.2, 5.3, 5.4, 8.2 Договору відповідач сплачує позивачеві штраф у розмірі: еквівалент 15 Євро чи 20 доларів США за першу вимогу, еквівалент 20 Євро чи 25 доларів США за другу вимогу, еквівалент 25 Євро чи 30 доларів США за третю вимогу, якщо позивач вирішить надіслати таку вимогу.

Позивачем було направлено вимоги щодо сплати заборгованості згідно листів від 05.06.2014 року, 17.06.2014 року, 03.07.2014 року, 04.08.2014 року, 15.08.2014 року, 05.09.2014 року та від 17.09.2014 року, які не були задоволені відповідачем.

Позивачем відповідно до п.8.3 Умов кредитування нараховані штрафні санкції на підставі: Рахунку-фактури № 00199649 від 15.08.2014 р. на суму 336,21 грн.; Рахунку-фактури № 00205398 від 05.09.2014 р. на суму 419,13 грн.; Рахунку-фактури № 00211450 від 17.09.2014 р. на суму 405,31 грн., а всього на загальну суму 1 160 грн. 65 коп.

Крім того, відповідно п. 8.2. Договору, у випадку порушення терміну повернення Кредиту, визначеного в п. 3.3. Договору (до 30-го (тридцятого) календарного дня з дня направлення Позивачем відповідної письмової вимоги Відповідачеві), Відповідач сплачує Позивачеві штраф у розмірі 20% від суми кредиту.

Оскільки, станом на момент подання позовної заяви кредит позивачу не повернутий, відповідач не виконала свої зобов'язання, передбачені в п. 3.3. Договору, а тому позивач, виходячи з суми кредиту на час його отримання в розмірі 116353 грн. 44 коп. нарахував штраф за порушення зобов'язань, вказаних в п. 3.3. Договору в розмірі 23 270, 69 грн., а тому суд вважає за необхідне стягнути штрафи в загальному розмірі 24431 грн. 34 коп., оскільки вони нараховані відповідно до умов договору, які були погоджені сторонами при його укладенні.

Крім того, відповідно до 5.5. договору відповідач зобов'язувався забезпечити страхування майна, яким забезпечено виконання зобов'язань за договором, на протязі усього терміну дії договору.

Згідно з пунктом 5.6. договору, в тому випадку якщо відповідач не сплатить суми страхових платежів на користь страхової компанії у строки обумовлені договором страхування, вказаними в 5.5. договору, відповідач надала згоду і доручила позивачеві здійснити від імені і за рахунок відповідача сплату страхових плат на користь страхової компанії.

Позивач здійснив страхові платежі, які не були компенсовані відповідачем, а саме: страховий платіж за березень 2015 року на суму 2035 грн. 32 коп. без ПДВ на підставі Рахунку фактури №245002

/4098/0002377 від 03.03.2015 року та страховий платіж за квітень 2015 року на суму 1962 грн. 63 коп. без ПДВ на підставі Рахунку фактури №245002/4098 від 30.03.2015 року. (а.с.54-58)

Таким чином, сума грошових коштів компенсації витрат позивача на страхування предмету застави, які він здійснив відповідно до умов договору, становить 4797 грн. 54 коп. з урахуванням податку на додану вартість відповідно до вимог діючого законодавства України, оскільки позивач є платником податку на додану віртість, а тому понесені позивачем витрати також повинні бути стягнуті з відповідача на користь позивача, бо вони були здійснені на виконання умов укладеного сторонами договору.

Згідно із п. 3 ч. 1. ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до п. 8.1. договору, у разі порушення відповідаем терміну оплати будь-якого чергового платежу з повернення кредиту відповідач сплачує позивачеві пеню у розмірі 10% річних від суми заборгованості за кожен день прострочення до моменту повного погашення заборгованості включно.

Отже загальна сума пені, що підлягає сплаті через невиконання відповідачем грошових зобов'язань за договором складає 653 грн. 09 коп., які також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Згідно із ч. 2. ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Відповідно до ст. 34 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ст. 360 7 ЦПК України, Верховним Судом України за наслідками розгляду заяв про перегляд судових рішень з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, прийнято ряд постанов, в яких сформульовані обовязкові для усіх судів України правові позиції.

Так, у постанові від 15.11.2010 року №3-11 гс10 Верховний Суд України зазначив, що аналіз ст. 625 ЦК України вказує на те, що наслідки прострочення боржником грошового зобовязання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобовязання.

Оскільки станом на 24.04.2015 року відповідачем не було виконано грошові зобовязання щодо сплати платежів за основним та додатковим кредитом, а тому суд вважає правомірним нарахування позивачем 3% річних за період прострочення виконання зобовязання згідно розрахунку, наведеного у позовній заяві, та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 4223 грн. 89 коп. 3% річних.

Відповідно до п. 1.3.1 розмір платежів, що підлягають сплаті відповідачем у повернення кредиту, визначено у гривні на день укладення Кредитного договору у Графіку погашення кредиту, який є невід'ємною частиною Кредитного договору. В подальшому відповідач сплачує платежі у повернення кредиту відповідно до виставлених позивачем рахунків у гривні; при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування до еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у Графіку погашення кредиту, чинного на момент виставлення рахунку обмінного курсу банку, зазначеного у Кредитному договорі.

Суд знаходить підстави для стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат у звязку з невиконанням грошових зобовязань за кредитним договором в сумі 1429 грн. 68 коп. за період з 15.08.2014 року по 24.04.2015 року в розмірі 487 грн. 52 коп. та 3895 грн. 93 коп. за період з 15.09.2014 року по 24.04.2015 року в розмірі 1285 грн. 66 коп., а всього 1773 грн. 18 коп. Також обґрунтованим є нарахування позивачем інфляційних втрат в загальному розмірі 1935 грн. 28 коп. за порушення терміну оплати чергових платежів з повернення додаткового кредиту в сумі 910 грн. 26 коп. у період з 15.08.2014 року по 24.04.2015 року; 945 грн. 44 коп. за період з 15.09.2014 року по 24.04.2015 року; 949 грн. 11 коп. за період з 15.10.2014 року по 24.04.2015 року; 949 грн. 11 коп. за період з 15.11.2014 року по 24.04.2015 року; 1118 грн. 41 коп. за період з 15.12.2014 року по 24.04.2015 року; 1333 грн. 15 коп. за період з 15.01.2014 року по 24.04.2015 року; 1480 грн. 46 коп. за період з 15.02.2014 року по 24.04.2015 року.

Проте, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь позивача нарахованих позивачем втрат від інфляції у звязку з несвоєчасною сплатою основного боргу в розмірі 237897 грн. 51 коп., оскільки, як вбачається із змісту позовної заяви, вказана сума зазначена як еквівалент 10683,38 доларів США станом на 24.04.2015 року, тобто станом на день предявлення позову. Інфляційні втрати можуть бути нараховані лише до національної валюти гривні. Оскільки позивачем на день предявлення позову 24.04.2015 року борг за умовами договору зазначений в еквіваленті суми кредиту в доларах США, а саме еквівалент 10683,38 доларів США, а тому нарахування інфляційних за період з 01.10.2014 року по 24.04.2015 року на суму 237 897 грн. 51 коп., суд вважає безпідставним, а тому в частині вимог про стягнення інфляційних втрат в розмірі 69703 грн. 97 коп. позивачу слід відмовити.

Також суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь позивача в якості понесених збитків витрат на оплату послуг ТОВ «Тріпл Сі» та ТОВ «Юридична фірма «Вернер» для супроводження процесу стягнення заборгованості та підготовки процесуальних документів, представництва своїх інтересів в суді.

Оскільки витрати, понесені на оплату послуг ТОВ «Тріпл Сі» повязані з процесом звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису, що є правом позивача, проте ці витрати не є реальними збитками у розумінні ст. 22 ЦК України, адже для відновлення свого порушеного права позивач звернувся до суду.

Витрати на послуги ТОВ «Юридична фірма «Вернер» фактично відносяться до судових витрат, а тому також не можуть вважатися збитками у розумінні ст. 22 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно ч.3 ст. ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом справи належить зокрема, витрати на правову допомогу та витрати сторін та їх представників, що пов'язаних з явкою до суду.

У відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Частиною 1 ст.84 ЦПК України передбачено, що витрати на правову допомогу складаються з витрат, пов'язаних з оплатою такої допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права.

З п.п.47.48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року, вбачається, що право на правову допомогу гарантовано статтями 8,59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України. Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 ЗУ від 05 липня 2012 року №5076-V-І «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»), або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12,42,56 ЦПК України).

Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84,88,89 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що позивачу правова допомога надавалася ТОВ «Юридична фірма «Вернер», в такому разі такий вид понесених витрат не підлягає відшкодуванню.

Враховуючи вищенаведене, відповідач повинен відшкодувати позивачу лише витрати, пов'язані зі сплатою судового збору в сумі 3654 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 213-215, 218 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 256700 грн. 01 коп., суму заборгованості за додатковою угодою до кредитного договору в розмірі 7685 грн. 94 коп., штраф в розмірі 24431 грн. 34 коп., пеню в розмірі 653 грн. 09 коп., 3% річних в розмірі 4223 грн. 89 коп. та інфляційні втрати в розмірі 3708 грн. 46 коп., а всього 297402 грн. 73 коп. (двісті девяносто сім тисяч чотириста дві грн. 73 коп.).

В іншій частині вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» 3654 грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Чернігівської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя І.П.Рахманкулова