12 січня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:
Головуючого: Качана В.Я.
Суддів: Рейнарт І.М., Барановської Л.В.
при секретарі: Мікітчак А.Л.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційні скарги позивача ТОВ «Оптіма-лізинг» та представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 11 вересня 2014 року у справі за позовом ТОВ «Оптіма-лізинг» до ОСОБА_1, за участі третьої особи: ФОП ОСОБА_3 про зобов'язання повернути майно, -
У квітні 2014 року ТОВ «Оптіма-лізинг» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про зобов'язання повернути майно, а саме: автомобіль марки Мазда СХ-7, д.н.з. НОМЕР_3, номер кузова НОМЕР_2, який на підставі договору суборенди транспортного засобу № 20131006 від 29.01.2013 перебував у користуванні ОСОБА_1
Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 11 вересня 2014 року позовні вимоги задоволено частково. Зобов'язано ОСОБА_1 повернути на користь ТОВ «Оптіма-лізинг» залишки автомобіля марки Мазда СХ-7, д.н.з. НОМЕР_3, номер кузова НОМЕР_2; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4, видане ВРЕР-3 УДАІ в м. Києві; державні номерні знаки; ключі запалювання від автомобіля. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ТОВ «Оптіма-лізинг» просить суд змінити рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 11 вересня 2014 року. Позовні вимоги ТОВ «Оптіма-лізинг» до ОСОБА_1 задовольнити у повному обсязі. Зобов'язати ОСОБА_1 повернути автомобіль марки Мазда СХ-7, д.н.з. НОМЕР_3, номер кузова НОМЕР_2 та приналежності до нього: реєстраційне посвідчення на автомобіль, видане органами ДАІ МВС України, державні номерні знаки та ключі запалювання від автомобіля власнику ТОВ «Оптіма-лізинг».

В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на те, що суд першої інстанції в порушення норм матеріального та процесуального права помилково визначив факт знищення майна в натурі, не в повній мірі з'ясував обставини щодо наявності чи відсутності майна в натурі, та зважаючи на висновок про знищення майна та відповідно припинення на нього права власності внаслідок знищення, неправомірно виніс судове рішення про повернення залишків такого майна, а не відшкодування його вартості.

Справа 755/11658/14-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/204/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Бартащук Л.П.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Качан В.Я.
Разом з тим, представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 в своїй апеляційній скарзі просить суд скасувати рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 11 вересня 2014 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на те, що висновки суду є помилковими, такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства.

Заслухавши доповідь головуючого, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ТОВ «Оптіма-лізинг» не підлягає задоволенню, а апеляційна скарга представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4, виданого ВРЕР-3 УДАІ в м. Києві 11.07.2008 власником автомобіля марки Мазда СХ-7, д.н.з. НОМЕР_3, номер кузова НОМЕР_2 є ТОВ «Оптіма-лізинг».

10.01.2013 між ТОВ «Оптіма-лізинг» та ФОП ОСОБА_6 було укладено Лізингову угоду № 2013-1, за умовами якої лізингодавець надає у виключне користування лізингоодержувачу на визначений даною угодою строк транспортний засіб за умови сплати лізингоодержувачем періодичних лізингових платежів, згідно додатку № 1.

Із Додатку № 1 до Лізингової угоди від 28.01.2013 транспортним засобом за угодою є автомобіль марки Мазда СХ-7, д.н.з. НОМЕР_3, номер кузова НОМЕР_2.

Із Акту прийому-передачі до лізингової угоди № 2013-1 від 28.01.2013 вбачається, що лізингоодержувач ФОП ОСОБА_6 отримав від ТОВ «Оптіма-лізинг» автомобіль марки Мазда СХ-7, д.н.з. НОМЕР_3, номер кузова НОМЕР_2.

29.01.2013 між ФОП ОСОБА_6 та ОСОБА_1 було укладено угоду суборенди № 20131006, за умовами якої орендодавець надає у виключне користування суборендарю на визначений строк транспортний засіб за умовами сплати суборендарем періодичних орендних платежів.

Із додатку № 1 до угоди суборенди від 29.01.2013 вбачається, що сторони погодили та підтвердили, що транспортним засобом, який передається, є автомобіль маркиМазда СХ-7, д.н.з. НОМЕР_3, номер кузова НОМЕР_2.

Із додатку № 2 до угоди суборенди від 29.01.2013 вбачається, що сторони визначили перелік спеціалізованих сервісних станцій обслуговування.

Із додатку № 3 до угоди суборенди від 29.01.2013 вбачається, що сторони визначили уповноважених водіїв та місця паркування.

Додатком № 4 до угоди суборенди від 29.01.2013 визначено нормальний знос автомобіля.

01.04.2013 між ФОП ОСОБА_6, ФОП ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду до угоди суборенди від 29.01.2013, за умовами якої сторони погодили передати права та обов'язки орендодавця ФОП ОСОБА_6 за угодою суборенди орендодавцю ФОП ОСОБА_3

Із Акту прийому-передачі № 1 від 01.04.2013 вбачається, що ОСОБА_1 прийняла від ФОП ОСОБА_3 автомобіль марки Мазда СХ-7, д.н.з. НОМЕР_3, номер кузова НОМЕР_2 в суборенду зі строком повернення автомобіля 01.02.2016.

25.10.2013 між ТОВ «Оптіма-лізинг» та ФОП ОСОБА_6 було укладено угоду про розірвання Лізингової угоди № 2013-1 з 25.10.2013, якою передбачено, що автомобіль маркиМазда СХ-7, д.н.з. НОМЕР_3, номер кузова НОМЕР_2, на момент розірвання угоди знаходиться у суборендаря ОСОБА_1, лізингоодержувач ФОП ОСОБА_6 зобов'язується вчинити всі необхідні дії та сприяти лізингодавцю у поверненні об'єкту лізингу у володіння.

Із письмової вимоги від 16.09.2013 вбачається, що ОСОБА_1 12.09.2013 повідомила ФОП ОСОБА_3 про знищення автомобіля внаслідок пожежі на станції технічного обслуговування, у зв'язку із чим ФОП ОСОБА_3 просила надати документи щодо ДТП, копію судового рішення у адміністративній справі, всі наявні документи про стан автомобіля після пожежі, характер пошкоджень, залишки, документи, що підтверджують факт та підстави знаходження автомобіля на станції технічного обслуговування, а також просила надати автомобіль для проведення експертизи та здійснення можливого ремонту на станцію технічного обслуговування, передбачену у договорі.

02.10.2013 ФОП ОСОБА_3 на адресу ОСОБА_1 направлено письмове повідомлення про розірвання угоди суборенди від 29.01.2013.

25.10.2013 ТОВ «Оптіма-лізинг» на адресу ОСОБА_1 було направлено письмові вимоги про повернення автомобіля, документів на автомобіль та документів щодо ДТП та пожежі.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 27.12.2013 договір суборенди № 20131006 від 29.01.2013 та додаткову угоду № 1 від 01.04.2013 до договору суборенди визнано недійсними з часу укладення.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 27.03.2014 рішення Обухівського районного суду Київської області від 27.12.2013 в частині визнання договору суборенди № 20131006 від 29.01.2013 та додаткової угоди № 1 від 01.04.2013 до договору суборенди недійсними скасовано, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову про визнання недійсними правочинів відмовлено.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 27.12.2013 встановлено, що відповідно до акту про пожежу від 09.09.2013 автомобіль Мазда СХ-7, д.н.з. НОМЕР_3 знищений пожежею. Зазначене рішення набрало законної сили.

Вирішуючи питання про часткове задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив із того, що позивач, як власник автомобіля, не може бути позбавлений права отримати залишки пошкодженого автомобіля, а також свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, державні номерні знаки та ключі запалювання від автомобіля для виконання обов'язку зняття з реєстраційного обліку вказаного автомобіля та визначення вартості матеріального збитку.

Проте, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Колегією суддів встановлено, що при вирішенні даних спірних правовідносин судом першої інстанції не взято до уваги того, що фактично предметом позову є витребування майна із чужого володіння, а тому об'єктом позовних вимог може бути індивідуально визначене майно, яке існує в натурі, що має бути доведено позивачем у відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України, однак, в матеріалах справи відсутні відповідні доводи та докази.

Разом з тим, судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні встановлено, що відповідач безпідставно володіє спірним майном, однак колегія суддів не погоджується з таким висновком, оскільки в матеріалах справи відсутні докази безпідставного володіння відповідачем спірним майном, тобто факту безпідставності такого володіння відповідачем спірним майном не доведено.

Враховуючи викладене та обставини справи, колегія суддів дійшла висновку про те, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити з підстав недоведеності та необґрунтованості позовних вимог, оскільки оскаржуване рішення ґрунтується на доводах, які не підтверджені належними та допустимими доказами.

За таких обставин, рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 11 вересня 2014 року ухвалено з неповним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи та з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу позивача ТОВ «Оптіма-лізинг» відхилити.

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 11 вересня 2014 року у справі за позовом ТОВ «Оптіма-лізинг» до ОСОБА_1, за участі третьої особи: ФОП ОСОБА_3 про зобов'язання повернути майно скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту.

В задоволенні позовних вимог ТОВ «Оптіма-лізинг» до ОСОБА_1, за участі третьої особи: ФОП ОСОБА_3 про зобов'язання повернути майно відмовити у повному обсязі.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: