Справа № 522/9212/15-ц
Провадження № 2/522/6373/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2015 року Приморський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді Свяченої Ю.Б.,

при секретарі Шеян І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулись до суду з позовною заявою до ОСОБА_3, та просять визнати відповідачку такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 в м. Одесі.

Позивачі обґрунтовують вимоги тим, що вони являються співвласниками квартири АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 27 січня 2015 року, укладеного між ними та ОСОБА_4 У зазначеній квартирі також зареєстрована відповідачка - колишня дружина ОСОБА_4 - ОСОБА_3, котра не мешкає там починаючи з січня місяця 2013 року, у зв'язку з виїздом за кордон.

Також позивачі вказують, що у зв'язку з наявністю прописки відповідачки в квартирі їм доводиться сплачувати більшу суму за комунальні послуги, що вводить їх в скрутне матеріальне становище. Тому позивачі просять визнати відповідачку такою, що втратила право користування вищевказаною квартирою.

ОСОБА_1, ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримали позовні вимоги у повному обсязі та просили їх задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилась, була сповіщена про розгляд справи належним чином згідно вимог ст. 74 ЦПК України за місцем її реєстрації, про причини неявки до суду не повідомляла.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, вислухавши думку позивачів, повно і всебічно з'ясувавши обставини, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 319 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ОСОБА_2 є співвласниками квартири АДРЕСА_1 в рівних частках на підставі договору дарування від 27 січня 2015 року, укладеного між ними та ОСОБА_4, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Філімоновою Г.В. та зареєстрованого в реєстрі за №89.

У даній квартирі позивачі зареєстровані та постійно мешкають, що вбачається з відповідної довідки про склад сім'ї та реєстрацію від 17 лютого 2015 року.

Також судом встановлено, що у спірній квартирі зареєстрована відповідачка - колишня дружина ОСОБА_4 - ОСОБА_3, котра не мешкає в квартирі АДРЕСА_1 починаючи з січня місяця 2013 року, у зв'язку з виїздом за кордон, а саме до Російської Федерації.

Факт того, що відповідачка не проживає у вказаній квартирі підтверджується також довідкою Дільниці №3 КП ЖКС «Порто-Франківський» від 27 листопада 2014 року.

Відповідно до ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Таким чином, у судовому засіданні доведено, що відповідачка не проживає за вказаною адресою, не приймає участі в оплаті за житлово-комунальні послуги та в утриманні вищевказаної квартири, однак, зареєстрована у квартирі позивачів, що перешкоджає їм, як власникам, вільно розпоряджатись своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» судове рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Враховуючи наведене, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 обґрунтованими та такими, що знайшли своє підтвердження у судовому засіданні.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. ст. 15, 16, 319, 321, 405 ЦК України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 57, 60, 208-209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 в м. Одесі.

Рішення суду після набрання чинності є підставою для зняття ГУДМС України в Одеській області ОСОБА_3 з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_2.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги через Приморський районний суд м. Одеси протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ю.Б. Свячена