№ 201/7717/14-ц
провадження 6/201/270/2015
УХВАЛА

18 листопада 2015 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

в складі: головуючого

судді Антонюка О.А.

при секретарі Дашкевич Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчих листів таким, що не підлягають виконанню, по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором і судових витрат, -

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» 12 червня 2014 року звернулося до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором і судових витрат, позовні вимоги не змінювалися і не уточнювалися.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 жовтня 2014 року позовну заяву задоволено.

Справа слухалася різними судами неодноразово постановлювалися та ухвалювалися різні судові рішення.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 січня 2015 року рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 жовтня 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 березня 2015 року рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 січня 2015 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у задоволенні заяви ОСОБА_1. про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 березня 2015 року відмовлено.

ОСОБА_1 10 листопада 2015 року звернувся до суду з заявою про визнання виконавчих листів таким, що не підлягають виконанню.

Стягувач і боржник у судове засідання не зявилися, про час та місце судового засідання повідомлялися належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомили. На підставі ч. 3 ст. 369 ЦПК України суд вважає можливим розглядати вказане питання за відсутності цих осіб.

Перевіривши матеріали справи та заяви, оцінивши представлені і добуті докази, суд вважає цю заяву не підлягаючою задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

Судом встановлено, що відповідно до матеріалів справи, справа слухалася різними судами неодноразово постановлювалися, ухвалювалися різні судові рішення.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 січня 2015 року, залишеного без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 березня 2015 року, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «АКБ «Капітал» заборгованість за кредитним договором від 08 лютого 2008 року в розмірі 678 356,13 грн., яка складається з заборгованості: за кредитом - 24 874,85 доларів США, що еквівалентно 292 640,70 грн.; за відсотками - 15 485,01 доларів США, що еквівалентно 182173,73 грн.; пені за порушення основного зобовязання - 15 310,21 грн.; пені за прострочення погашення відсотків - 7 642,98 грн.; штрафу 15 350,26 доларів США, що еквівалентно 180 588,48 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «АКБ «Капітал» судовий збір в сумі 3654 грн., вказане рішення у встановленому законом порядку набрало законної сили, з урахуванням вказаного судом на вимогу стягувача було видано виконавчі листи його представнику та останнім вони були подані до відповідної державної виконавчої служби з метою примусового виконання рішення суду.

З урахуванням зазначеного постановами державного виконавця Жовтневого ВДВС Дніпропетровського МУЮ ОСОБА_2 про відкриття виконавчого провадження №47592017 та №47592613 від 20 травня 2015 року було відкрито виконавчі провадження з виконання виконавчих листів № 201/7717/14-ц, які було видано 13 травня 2015 року судом по цій справі, та запропоновано боржнику виконати рішення суду у добровільному порядку, однак на даний час рішення суду залишається невиконаним та державним виконавцем проводяться відповідні виконавчі дії (звернення стягнення на майно боржника; винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження).

Також судом було встановлено, що рішення господарського суду Запорізької області від 19 січня 2015 року, на яке у своїй заяві посилається позивач та на підставі якого було укладено договір № 23 У відступлення права вимоги від 23 березня 2015 року, на даний час скасовано, а справу направлено на новий розгляд, а тому вище вказані підстави для визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконання не можуть бути взяті до уваги судом та є необґрунтованими та безпідставними.

Крім того слід зазначити, що відповідно до статті 606 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється поєднанням боржника і кредитора в одній особі.

Зазначена підстава припинення цивільно-правового зобов'язання відноситься до групи підстав, що не належать до правочинів і не залежать від волі сторін.

Стаття 606 Цивільного кодексу України застосовується судом до спірних правовідносин у разі, коли до сторони, яка є боржником, переходить зобов'язання іншої особи відповідно до будь-якої підстави, зазначеної в законі, та якщо при цьому один із суб'єктів правовідношення у зв'язку з обставинами, зазначеними в законі, зникає і з двох самостійних суб'єктів залишається (утворюється) один, в якому поєднується боржник і кредитор. Саме в такому разі підстава припинення цивільно-правового зобов'язання не залежатиме від волі сторін.

До вище вказаного висновку дійшов Верховний Суд України у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року № 6-43цс15 прийнятій за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, а саме: у випадку, коли боржник банку придбав право вимоги до банку за договором, відповідні два зобов'язання між банком і його боржником, який придбав згідно з договором право вимоги до банку, не можуть припинятись на підставі статті 606 ЦК України, оскільки зазначена стаття до таких правовідносин не застосовується.

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже зазначеного витікає, рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 січня 2015 року встановлено і не потребує доказування те, що з ОСОБА_1 стягнуто на користь ПАТ «АКБ «Капітал» заборгованість за кредитним договором від 08 лютого 2008 року в розмірі 678 356,13 грн., яка складається з заборгованості: за кредитом - 24 874,85 доларів США, що еквівалентно 292 640,70 грн.; за відсотками - 15 485,01 доларів США, що еквівалентно 182173,73 грн.; пені за порушення основного зобовязання - 15 310,21 грн.; пені за прострочення погашення відсотків - 7 642,98 грн.; штрафу 15 350,26 доларів США, що еквівалентно 180 588,48 грн., а також з ОСОБА_1 стягнуто на користь ПАТ «АКБ «Капітал» судовий збір в сумі 3654 грн, а отже це рішення повинно бути виконаним шляхом передбачених Законом України «Про виконавче провадження» дій державного виконавця, також слід зазначити, що видані судом виконавчі листи відповідають вимогам до виконавчих документів, встановленим Законом України «Про виконавче провадження» і їх не було видано помилково; існує обовязок боржника, так як він не був припиненим чи добровільно виконаний боржниками чи іншою особою або наявні інші підстави.

Згідно ч. 5 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» сторони зобов'язані протягом трьох робочих днів письмово повідомити державного виконавця про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також письмово повідомляти державного виконавця про виникнення обставин, що зумовлюють обов'язкове зупинення виконавчого провадження, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі про зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - про зміну місця роботи.

В судовому засіданні також було встановлено та підтверджується матеріалами справи, що стягувач не повідомляв у встановлений законом строк державного виконавця про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником чи інше, також слід зазначити, що заявник про це у своїй заяві не зазначає та на підтвердження не надає відповідних доказів.

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов'язок із доказування, оскільки ст. 60 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов'язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. ст. 27, 46 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст. 27 ЦПК України), так і обов'язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу. Слід також зазначити, що заявник в разі наявності труднощів щодо витребування доказів по справі, відповідно до статті 137 ЦПК, міг би скористатися своїм процесуальним правом та звернутися до суду з відповідним клопотанням про витребування доказів. Але в даному разі відповідачем цього зроблено не було.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності.

Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають обєктивні підстави вважати, що заява не підлягає задоволенню ні повністю, ні в частині.

Не може суд прийняти до уваги позицію викладену у заяві стосовно наполягання на своїх вимогах, оскільки вона спростовується вищенаведеним і нічим обєктивно не підтверджується.

На даний момент вказане рішення суду знаходиться на виконанні в Жовтневому ВДВС ДМУЮ і підлягає виконанню. За таких обставин відсутні підстави для визнання виконавчих листі таким, що не підлягають виконанню.

Таким чином суд вважає, що вимоги про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню в такому вигляді не ґрунтуються на вимогах закону, а тому в їх задоволенні слід відмовити в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 210, 293, 369 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчих листів таким, що не підлягають виконанню, по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором і судових витрат, відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом 5 днів з дня проголошення ухвали, а у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя -