АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
Справа №22-ц/796/5863/2015 Головуючий у І інстанції - Вовк Є.І.
Доповідач - Заришняк Г.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

Головуючого - Заришняк Г.М.

Суддів - Андрієнко А.М., Мараєвої Н.Є

при секретарі - Осмолович В.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в Апеляційному суді міста Києва апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 05 березня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на дитину,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення на її користь з відповідача фактично понесених додаткових витрат на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та з урахуванням уточнених позовних вимог просила стягнути з ОСОБА_1 1/2 частину вартості придбаних туфель підліткових для танців, що становить 240 грн., а також 1050 грн. - половину вартості понесених нею додаткових витрат на оплату гуртка спортивно-бального танцю за період з 02 серпня 2013 року по січень 2014 року включно. Також просила стягнути на її користь з ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в сумі 1300 грн. та 243 грн. 60 коп. витрати по оплаті судового збору.

Зазначала, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 30.09.2013 року стягнуто аліменти з ОСОБА_1 на її користь. на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття. На даний час відповідач сплачує аліменти у розмірі 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вона щомісячно несе додаткові витрати у розмірі 350 грн. на розвиток здібностей до танцю сина ОСОБА_3, який постійно з 2010 року відвідує гурток спортивно-бального танцю в Палаці культури і техніки "Дніпро", крім того змушена постійно витрачати додатково кошти на спеціальне взуття та одяг для спортивно-бальних танців. Просила суд задовольнити її позовні вимоги та стягнути з відповідача на її користь Ѕ частину фактично понесених додаткових витрат на неповнолітнього сина.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 05 березня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено частково, стягнуто на її користь з ОСОБА_1 фактично понесені додаткові витрати на неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у сумі 240 грн. - у розмірі 1/2 частини коштів за придбані туфлі підліткові для танців, а також у сумі 1044,35 грн. - у розмірі 1/2 частини понесених ОСОБА_2 додаткових витрат на оплату гуртка спортивно-бального танцю за період з 02 серпня 2013 року по січень 2014 року включно.

Стягнуто на користь ОСОБА_2 з ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в сумі 1294,31 грн. та 242 грн. 53 коп. витрат по оплаті судового збору. В задоволені решти позовних вимог відмовлено. Решту судового збору в сумі 47 коп. зараховано в дохід держави.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволені позову ОСОБА_5

В суді апеляційної інстанції відповідач ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу з підстав та доводів, наведених в ній.

Представник позивачки проти задоволення апеляційної скарги заперечував, вважаючи рішення суду законним.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого рішення суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що сторони ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.6-9).

В період з 02 серпня 2013 року по січень 2014 року включно син сторін проживав разом з матір'ю - позивачкою пол. справі за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 03.02.2009 року розмір стягнутих з ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, було збільшено до 1/2 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше ЗО % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 фактично понесені додаткові витрати на сина у розмірі 1831 грн. 95 коп. (а.с.6-9).

Згідно з вимогами ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо); розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотні значення; додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Відповідно до роз»яснень, що містяться в п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо в батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 р. №3, до участі у додаткових витратах на утримання дитини, можна притягати лише батьків, у цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Як видно зі справи, син сторін є обдарованою й талановитою дитиною, був активним учасником міжміських та всеукраїнських конкурсів з спортивно-бальних танців, де неодноразово отримував нагороди.

ОСОБА_3 з 2010 року систематично займався в колективі занять танцями в Палаці культури і техніки "Дніпро" (за адресою: м. Київ, вул. Бориспільська, 10) на платній основі, в тому числі в період з 02 серпня 2013 року по січень 2014 року включно. Плата за вказане навчання становила 350 грн. щомісячно, яку здійснювала мати - позивачка ОСОБА_2, й заборгованість по сплаті за навчання ОСОБА_3 за вказаний період відсутня.

Дані обставини підтверджуються довідками за №4 та №5від 14.02.2014 року й №02 від 02.03.2015 р., виданими директором Палацу культури і техніки "Дніпро" 14.02.2014 року ( а.с.19, 20, 231), які сумнівів у колегії суддів не викликають й відповідачем не спростовані.

Посилання ОСОБА_1 на те, що вимоги позивачки щодо стягнення витрат на оплату занять танцями є недоведеним, оскільки нею не надано суду відповідних розрахункових документів про сплаті вказаних витрат, не заслуговують на увагу й спростовуються вказаними довідками.

Відповідачем не оспорюється факт навчання сина танцям у Палаці культури і техніки "Дніпро" в зазначений період та оплати цього навчання позивачкою. ОСОБА_1 не надав суду доказів, які б свідчили про те, що це навчання оплачувалося ним.

Як вбачається із пояснень представника позивачки, розрахунковим документів щодо оплати навчання сина танцям ОСОБА_2 не видавалося.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що позивачкою доведено в судовому засіданні оплату нею додаткових витрат в загальній сумі 2100 грн. на розвиток неповнолітнього сина, який в період з 02 серпня 2013 року по січень 2014 року включно відвідував вказаний гурток танцю в Палаці І культури і техніки "Дніпро", тому відповідно половину цих додаткових витрат в сумі 1044грн. 35 коп. повинен оплачувати батько.

За таких обставин, судом обґрунтовано задоволено вимоги ОСОБА_2 в цій частині.

У відповідності зі ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

На підставі ч.3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов»язаних з розглядом справи, відносяться, зокрема, витрати на правову допомогу.

Разом з тим,на підставі пункту 1 Додатку до Постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.2006 р. №590 «Граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» відповідач має право на компенсацію за рахунок позивача понесених ним витрат на правову допомогу в розмірі, що не перевищує 40% розміру мінімальної заробітної плати за годину роботи.

Згідно з роз»ясненнями, що містяться в п.48 Постанови №10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 р. «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 вказаної постанови Кабінету Міністрів України, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов»язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

З матеріалів справи вбачається, що між позивачем та ПП "Сучасна Феміда" в особі адвоката ДаниленкоТ.І. було укладено договір про надання юридичної допомоги від 17.02.2014 року (а.с.14, 16).

Згідно із актом прийняття-передачі послуг від 17.02.2014 року та на підставі квитанції №14005. 28.1., позивачка оплатила адвокату за юридичну консультацію, складення та подання позовної заяви до суду 800 грн. Адвокатом витрачено на виконання послуг по складенню позовної заяви до суду 120 хвилин часу; юридичну консультацію - 60 хвилин часу (а.с.15).

02.06.2014 року між позивачкою та ПП "Сучасна Феміда" в особі адвоката Даниленко Т.І. було укладено договір про надання юридичної допомоги (а.с.72).

Відповідно до акту прийняття-передачі послуг від 10.06.2014 року та квитанції №13569.2.1. позивачка оплатила адвокату за юридичну консультацію, складення уточненої позовної заяви 500 грн. Адвокат витратила на виконання послуг по складанню даної позовної заяви до суду 60 хвилин часу; на юридичну консультацію - 30 хвилин часу (а.с.77, 78).

Всього адвокатом потрачено часу 4 год. 30 хв. часу, що з урахуванням 40% розміру мінімальної заробітної плати в сумі 1218 грн. за годину роботи становить 2192 грн. 40 коп.

Разом з тим, позивачкою оплачено послуги адвоката в сумі 1300 грн., що є значено меншим встановленого граничного розміру компенсації витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги по справі.

За таких обставин, суд обґрунтовано відшкодував позивачці понесені нею судові витрати.

Постановлене судом рішення у приведеній частині відповідає вимогам матеріального та процесуального закону й не може бути скасованим з підстав, що наведені в апеляційній скарзі відповідача.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитися з висновком суду щодо доведеності вимог позивачки ОСОБА_2 про стягнення з відповідача додаткових витрат на придбання для сина туфлів для танців.

Як видно з довідки №5 від 14.02.2014 року, Палац культури і техніки «Дніпро» не забезпечує колективи, створені на платній основі, безкоштовним тренувальним одягом та взуттям (а.с.20).

10.11.2013 року позивачкою були придбані туфлі підліткові для танців для сина сторін вартістю 480 грн. (а.с.21), що не заперечується відповідачем.

05.03.2015 року відповідач добровільно сплатив на користь позивачки половину вартості придбаних для сина туфель в сумі 240 грн., перерахувавши ці кошти поштою на підставі фіскального чеку (а.с.232).

Представник позивачки підтвердив у судовому засіданні апеляційної інстанції факт одержання ОСОБА_2 вказаних грошей.

З огляду на викладене, рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивачки половину вартості коштів за придбані туфлі підліткові для танців в сумі 240 грн. підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні даних позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 05 березня 2015 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь з ОСОБА_2 фактично понесених додаткових витрат на неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у сумі 240 грн. - у розмірі 1/2 частини коштів за придбані туфлі підліткові для танців скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення половини коштів за придбані туфлі підліткові для танців -відмовити.

В решті дане рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту його проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: