Провадження № 22-ц/780/2499/15 Доповідач у 2 інстанції Антоненко В. І.
Категорія 46 14.04.2015
УХВАЛА

Іменем України

14 квітня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді - Антоненко В.І.,

суддів: Касьяненко Л.І.,Гуля В.В.,

за участю секретаря - Ромашини І.В.,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зобов»язання усунути перешкоди в користуванні житловим приміщенням та земельною ділянкою.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У грудні 2014 року позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, в якому просила усунути перешкоди з боку ОСОБА_3 в користуванні нею 1/4 земельної ділянки та ј частиною будинку АДРЕСА_1. У січні 2015 року ОСОБА_2 подала до суду уточнену позовну заяву, в якій зазначала, що їй на праві приватної власності належить 1/4 частина жилого будинку та господарських споруд за адресою: АДРЕСА_1 та ј частина земельної ділянки за вказаною адресою загальною площею 0,05228 га. Даний факт підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії ССР № 977085 від 26 листопада 2009 року і рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 грудня 2008 року, яке набрало законної сили 09 червня 2009 року. Інша частина домоволодіння належить ОСОБА_3. У зв»язку з тим, що з ОСОБА_3 у неї склались неприязні стосунки, тривалий час йшла судова тяганина щодо визнання права власності на спадкове майно, виділення частини нерухомого майна в натурі, що належить їй і ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності, він створює перешкоди у користуванні її власністю, не пускає її у будівлю і на територію земельної ділянки. На спроби користування і володіння нею нерухомим майном ОСОБА_3 відмовляється в добровільному порядку вирішити даний спір. Вона неодноразово приїздила до нього і намагалась владнати конфлікт мирним шляхом, однак він не йде їй назустріч, не дає ключів від будинку і не бажає виділити їй кімнату для проживання. На даний час вона проживає у родичів, іншого житла, крім спірного, у неї немає. Спірний будинок має чотири житлові кімнати площею 50 кв.м.. Загальна площа будинку складає 76,2 кв.м.. Біля житлового будинку розміщені господарські будівлі і споруди. Загальна площа земельної ділянки біля спірного будинку складає 0,0528 га. Таким чином, два житлових приміщення: кімната площею 10,5 кв.м., що відображена на плані як «1-7», та кімната площею 9,2 кв.м., що відображена на плані як «1-8», майже відповідають 1/4 частині площі будинку, а тому вона могла б оселитись в ній, якби ОСОБА_3 не чинив перешкод у користуванні нею шляхом заборони, фізичного недопуску до житлового приміщення (зазначеної кімнати) та погроз розправи. Крім того, вона у відповідності до рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 грудня 2008 року володіє 1/4 частиною земельної ділянки за вказаною адресою загальною площею 0,05228 га. ОСОБА_3 не дозволяє їй використовувати цю частину земельної ділянки, не допускаючи на цю ділянку її і погрожуючи знешкодити врожай. На даний час спірним домоволодінням і земельною ділянкою фактично користується виключно ОСОБА_3 і не бажає надати їй, як співвласнику, можливість володіти і користуватися належною їй на праві приватної власності 1/4 частиною. На вимогу надати їй доступ до однієї з кімнат ОСОБА_3, перебуваючи систематично в стані алкогольного сп»яніння, відмовляє їй шляхом фізичного перешкоджання увійти до приміщення, викидає з приміщення її речі, зачиняє вхідні двері. Враховуючи викладене, позивач ОСОБА_2 просила зобов»язати ОСОБА_3 надати їй можливість використовувати як житлові приміщення дві житлові кімнати: площею 10,5 кв.м., що відображена на плані, як «1-7», та площею 9,2 кв.м., що відображена на плані як «1-8», шляхом вільного проходу та доступу до вказаних кімнат через вхід до будівлі домоволодіння АДРЕСА_1, та зобов»язати ОСОБА_3 надати їй вільний доступ і не чинити перешкод у користуванні нею частиною земельної ділянки загальною площею 0,05228 га за адресою домоволодіння АДРЕСА_1

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 лютого 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

По справі встановлено, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 грудня 2008 року в справі за позовом ОСОБА_3 до Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, ОСОБА_2, треті особи: КП «БТІ Києво-Святошинського району Київської області», Управління земельних ресурсів Києво-Святошинського району Київської області про визнання права власності на спадкове майно та на земельну ділянку, та за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Горенської сільської ради Києво-Святошинського району, Київської області, КП «БТІ Києво-Святошинського району Київської області», Управління земельних ресурсів Києво-Святошинського району, Київської області, про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, стягнення витрат за поховання та моральної шкоди, визнання недійсним державного акту, визнання недійсним реєстрації в реєстрі прав власності на нерухоме майно, позови ОСОБА_3 і ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано за ОСОБА_3 право власності на ѕ частин будинку АДРЕСА_1, на ѕ частин земельної ділянки за вказаною адресою загальною площею 0,0528 га (згідно Державного акту на право приватної власності на землю від 29 січня 2003 року ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд). Визнано за ОСОБА_2 право власності на ј частину будинку АДРЕСА_1 та на 1/4 частину земельної ділянки за вказаною адресою загальною площею 0,0528 га (згідно Державного акту на право приватної власності на землю від 29 січня 2003 року ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд), Визнано недійсним Державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 виданий Києво-Святошинським районним відділом земельних ресурсів Києво-Святошинського району Київської області від 31 жовтня 2007 року, виданого на підставі рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 листопада 2006 року на право власності на земельну ділянку площею 0,0528 га в АДРЕСА_1 на ім»я ОСОБА_3; Зобов»язано Києво-Святошинський районний відділ земельних ресурсів виключити запис за № 52 в книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю. Визнано недійсною реєстрацію в реєстрі прав власності на нерухоме майно КП «БТІ Києво-Святошинської районної ради Київської області» за № 16619627, номер запису 1108 в книзі 3 на домоволодіння в АДРЕСА_1 на ім»я ОСОБА_3 згідно рішення Києво-Святошинського районного суду від 06 жовтня 2006 року. Зобов»язано КП «БТІ Києво-Святошинської районної ради Київської області» анулювати вищевказану реєстрацію домоволодіння на ОСОБА_3; Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати, понесені на поховання, в сумі 2457 грн. 50 коп.. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати, понесені у зв»язку з переїздом, в сумі 1952 грн.. В решті вимог ОСОБА_3, ОСОБА_2 відмовлено.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з положень ст.ст. 15, 16, 316, 319, 321, 355, 357, 358, 360, 361, 383, 386, 391 ЦК України та прийшов до правильного висновку про те, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та задоволенню не підлягають, оскільки нею не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своїх вимог.

На підтвердження своїх позовних вимог позивачка надала суду копію рішення Києво-Святошинського районного суду від 29 грудня 2008 року, витяг з реєстру права власності на нерухоме майно, копію технічного паспорта на будинок, копію будинкової книги, копію висновку спеціаліста № 87 про розподіл домоволодіння між співвласниками, складеного 17 червня 2011 року ФОП ОСОБА_5, згідно якого надати можливі варіанти розподілу будинковолодіння на ѕ та 1/4 частин, які при цьому необхідні провести переобладнання, виділивши їх в окремі ізольовані квартири (відокремлені кухні, газове постачання), неможливо, і надати можливі варіанти розподілу земельної ділянки площею 0, 0528 га в натурі, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, з виділенням співвласникам ѕ та 1/4 частин, неможливо; копію висновку експертів КНДІСЕ за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 29 березня 2013 року, в якому експертами зазначено, що враховуючи вимоги нормативних документів, а саме пункти 2.22, 2.24 ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення», розподіл житлового будинку АДРЕСА_1 , згідно ідеальних часток співвласників не вбачається можливим, та оскільки розподіл житлового будинку у відповідності до вимог нормативних документів виконати неможливо, дослідження по питанню розділу і визначення порядку користування земельною ділянкою АДРЕСА_1 не проводиться.

Таким чином, виходячи з вищевикладеного, позивачем не доведено та не надано суду першої інстанції доказів з приводу того, що відповідач ОСОБА_3 чинить позивачу ОСОБА_2 перешкоди у користуванні вказаним жилим будинком АДРЕСА_1 і перешкоджає їй вільному доступу до будинку і земельної ділянки, судом не встановлено порушення прав позивача ОСОБА_2 у зв"язку із зверненням до суду з даним позовом.

Додані ОСОБА_2 до позовної заяви вказані вище матеріали, як докази для підтвердження заявлених позовних вимог, не містять достовірних фактичних даних, що відповідач ОСОБА_3 чинить перешкоди позивачу ОСОБА_2 у користуванні спірним житлом і земельною ділянкою.

З наданих суду першої інстанції доказів неможливо дійти висновку, що відповідач ОСОБА_3 чинить перешкоди позивачу ОСОБА_2 в користуванні належною їй на праві власності 1/4 частиною жилого будинку АДРЕСА_1, і 1/4 частиною земельної ділянки за вказаною адресою, і що вона не в змозі мати вільний доступ і користуватись належним їй на праві власності нерухомим майном.

Крім того по справі встановлено, що поділ будинку в натурі неможливий, а порядок користування приміщеннями не встановлювався, у зв»язку з чим суд позбавлений можливості визначитись, у користуванні якими саме приміщеннями повинен не перешкоджати відповідач позивачці та якою частиною земельної ділянки, оскільки права на користування всіма приміщеннями та будівлями та всією земельною ділянкою вона не має.

Таким чином суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та застосував до них відповідні норми права.

Рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстав до його скасування при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Докази та обставини, на які посилається апелянт в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Керуючись ст. ст. 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Судді: