АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/7552/15 Головуючий 1 інстанції -
Справа № 645/3988/15-ц Бондарєва І.В.
Категорія: про встановлення факту Доповідач - Швецова Л.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2015 року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Швецової Л.А.

суддів : Даниленка В.М., Малінської С.М.

за участі секретаря - Єрьоменко Є.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Харківської міської ради на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 15 вересня 2015 року у цивільній справі за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім'єю, зацікавлені особи : приватний нотаріус ХМНО Саутенко Наталія Владиславівна, Харківська міська рада,

в с т а н о в и л а :

У квітні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою в якій просив встановити факт його проживання з ОСОБА_4 однією сім'єю у період з грудня 2004 року до дати відкриття спадщини після ОСОБА_4, зокрема - до ІНФОРМАЦІЯ_1.

В обгрунтування своїх вимог ОСОБА_2 посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4, єдиним спадкоємцем якого є заявник, оскільки він проживав разом з померлим однією сім'єю з грудня 2004 року і до дати смерті ОСОБА_4 Місцем їх проживання була квартира №105, розташована за адресою: АДРЕСА_1. Вони вели спільний побут, мали спільне віросповідання та разом здійснювали діяльність, пов'язану з ним, спільно володіли побутовим та іншим майном. Вони регулярно проводили разом час та займались спільними справами. Саме заявником було проведено та оплачені всі ритуальні послуги у зв'язку зі смертю ОСОБА_4

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 15 вересня 2015 року заяву ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім'єю - задоволено.

Встановлено факт проживання ОСОБА_2 із ОСОБА_4 однією сім'єю понад п'ять років, у період з грудня 2004 року і до дня смерті ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_1.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, Харківська міська рада звернулася на нього з апеляційною скаргою, в якій просить вказане рішення скасувати, як незаконне та необґрунтоване, та ухвалити по справі нове рішення про відмову у задоволенні заяви.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на те, що заявником ОСОБА_2 не наведено жодного належного доказу на підтвердження того факту, що він дійсно проживав однією сім'ю з ОСОБА_4, в розумінні ч. 2 ст. 3 СК України. Заявником, при зверненні до суду з відповідною заявою, не підтверджено коло спадкоємців, які мають право на обов'язкову частку у спадщині після смерті ОСОБА_4, а в оскаржуваному рішенні суду відсутні посилання щодо дослідження постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій.

Крім того, встановлення факту проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_4 однією сім'єю необхідно заявнику для подальшого оформлення ним права на спадщину, квартиру АДРЕСА_1. Встановлення цього факту впливає на права Харківської міської ради щодо визнання спадщини відумерлою, і Харківська міська рада як орган місцевого самоврядування оспорює право заявника на спадкування. Проте, в порушення зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р., та норм Цивільного процесуального кодексу України, суд першої інстанції після з'ясування наявності в даній справі спору про право не залишив заяву ОСОБА_2 без розгляду

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та заперечення проти них, колегія відповідно до ч.1 ст.309 ЦПК України вирішила апеляційну скаргу міської ради задовольнити з наступного.

Задовольняючи заяву ОСОБА_2 на підставах показань свідків про його спільне проживання із ОСОБА_4, довідки Харківської міської поліклініки №3, яка обслуговує мешканців Фрунзенського району м. Харкова про проведення медичних досліджень ОСОБА_2 07.07.2007 року та 19.05.2014 року, платіжних документах за ритуальні послуги з похованням ОСОБА_4, суд дійшов висновку про доведеність факту проживання заявника із ОСОБА_4 однією сім'ю понад п'ять років як підстава для спадкування за ст..1264 ЦК України четвертої черги за законом.

Проте погодитись з таким висновком суду не можна.

За правилом ст..213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим,таким, яким суд, виконавши усі вимоги закону, вирішив справу згідно із законом.

Під час ухвалення рішення суд за ч.1 ст.214 цього Кодексу з'ясовує наявність обставин, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини випливають із встановлених обставин та яка правова норм підлягає застосуванню до цих правовідносин.

За нормою ст.1264 ЦК України права на спадкування за законом у четверту чергу мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш, як п'ять років до часу відкриття спадщини, а у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, суд за ч.1 ст.1277 цього Кодексу визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Як вбачається з листа Двадцятої Харківської нотаріальної контори, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4, заяви про прийняття або відмову від спадщини до нотаріальної контори не надходили. Спадкова справа не заводилася. Свідоцтво про право на спадщину не видавалося. (а.с. 51)

Посилання суду першої інстанції на те, що згідно інформації Приватного нотаріусу ХМНО Саутенко Н.В., після смерті ОСОБА_4 єдиною особою, що звернулась із заявою про прийняття спадщини, є ОСОБА_2, судова колегія оцінює критично, оскільки до повноважень приватного нотаріуса не входить вирішення питання щодо прийняття зав про прийняття спадщини, заведення спадкової справи та видача свідоцтва про право на спадщину.

Окрім цього із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5, актовий запис № 1409 від 28.08.2014 року .

При вирішенні справи, суд в порушення вимог ст..212 ЦПК України, сукупності наданих заявником доказів оцінки не надав та не врахував керівних роз'яснень постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» стосовно того, що до числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі.

Крім наведеного, пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008р. №7, встановлено, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з'ясується, що має місце спір про право, суд на підставі ч. 6 ст.235 ЦПК України залишає заяву без розгляду та роз'яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.

У відповідності до вимог ст. 1277 ЦК України у випадку відсутності спадкоємців за законом та за заповітом, усунення їх від права спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття суд визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Встановлення факту проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_4 однією сім'єю необхідно заявнику для подальшого оформлення ним права на спадщину, квартиру АДРЕСА_1. Встановлення цього факту впливає на права Харківської міської ради щодо визнання спадщини відумерлою, і Харківська міська рада як орган місцевого самоврядування оспорює право заявника на спадкування, а також на встановлення кола спадкоємців.

В порушення зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р., та норм Цивільного процесуального кодексу України, суд першої інстанції після з'ясування наявності в даній справі спору про право не залишив заяву ОСОБА_2 без розгляду.

Згідно п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв'язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі.

Вказане порушення норм процесуального права є суттєвим, таким, що відповідно до п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України тягне за собою безумовне скасування судового рішення.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з залишенням заяви ОСОБА_2 про встановлення факту його проживання з ОСОБА_4 однією сім'єю у період з грудня 2004 року до дати відкриття спадщини після ОСОБА_4, зокрема - до ІНФОРМАЦІЯ_1 - без розгляду.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.2 ч.1 ст.307, п.п. 1, 4 ч.1 ст.309, ст.313, ч.2 ст.314, ст.ст. 316, 317, 319 ЦПК України судова колегія, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу Харківської міської ради задовольнити частково.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 15 вересня 2015 року скасувати.

Заяву ОСОБА_2 про встановлення факту проживання ОСОБА_2 з ОСОБА_4 однією сім'єю у період з грудня 2004 року до дати відкриття спадщини після ОСОБА_4, зокрема - до ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий -

Судді -