АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/7799/14-ц Номер провадження 22-ц/786/786/15Головуючий у 1-й інстанції Яковенко Н. Л. Доповідач ап. інст. Винниченко Ю. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Винниченка Ю.М.,

Суддів: Абрамова П.С., Корнієнка В.І.

При секретарі: Коротун І.В.

розглянувши у відкритому судовому засідання в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на рішення Київського районного суду м. Полтави від 28 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до територіальної громади в особі Полтавської міської ради, Управління з питань містобудування і архітектури Полтавської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно як об'єкти самочинного будівництва,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 28 січня 2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, ОСОБА_3 до територіальної громади в особі Полтавської міської ради, Управління з питань містобудування і архітектури Полтавської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно як об'єкти самочинного будівництва - відмовлено.

З рішенням суду не погодилися позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та подали апеляційну скаргу, в якій прохають рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, по причині його невідповідності нормам матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги вмотивовують тим, що суд невірно застосував для врегулювання спірних правовідносин норми ч. 3 ст. 376 ЦК України. Вказують, що підстави позову ґрунтуються на ч. 5 ст. 376 ЦК України і матеріали справи містять всі докази у підтвердження правомірного користування земельною ділянкою. Також вказували, що договір оренди землі вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Вважають, що суд не надав правової оцінки доказу, який підтверджує відповідність збудованих об'єктів вимогам ДБН.

Справа розглядається судом апеляційної інстанції за участю апелянтів ОСОБА_3, ОСОБА_2 та його представника адвоката Бибика В.А., які підтримали апеляційну скаргу з мотивів та підстав, наведених у ній.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що скарга не підлягає до задоволення, за наступних підстав.

Відповідно п.1 ч.1 ст.307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Вирішуючи спірні правовідносини, місцевий суд вірно встановив обставини справи і коло правовідносин, що склалися між сторонами, та правомірно виходив з наступного.

Позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відповідно до нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 01 листопада 2011 року являються власниками в рівних частках нежитлових споруд за адресою: АДРЕСА_1 що складається з наступних будівель: А-1 - магазин, цегляний, розмір загальної площі 101,1 кв.м., склад Б-1, цегляний, площею 113 кв.м., гараж В-1, цегляний, площею 66,7 кв.м., № 1-2 - огорожа.

Встановлено, що ПП Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» станом на 04 липня 2014 року здійснено технічну інвентаризацію об'єкта нерухомого майна - громадські будинки за адресою: АДРЕСА_1 (інвентарна справа 7093, реєстровий номер 4-521).

За даними технічного паспорта на громадські будинки за адресою: АДРЕСА_1, самочинно збудованими є приміщення № 4 склад площею 51,4 кв.м., № 5 побутове приміщення площею 16,5 кв.м., № 6 гараж площею 68,3 кв.м., № 7 гараж площею 57,0 кв.м.

Також встановлено, що дія договору оренди землі від 03 лютого 2009 року (а.с. 6-7) закінчилася 11 грудня 2013 року, при цьому земельна ділянка на строк з 11 грудня 2008 року по 11 грудня 2013 року надавалася виключно для експлуатації та обслуговування складу-магазину, а не для здійснення будівництва нежитлових споруд.

З урахуванням цього, суд дійшов обґрунтованого висновку, що позивачам під вже збудоване нерухоме майно земельна ділянка у встановленому законом порядку також не виділялася.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Цією нормою передбачено загальне правило про те, що особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього (ч. 2 ст. 376 ЦК України).

Таким чином, звертаючись до суду з позовом про визнання права власності на нерухоме майно в порядку, визначеному ст. 376 ЦК України, позивачам слід довести суду обставини, за яких будівництво вважається самочинним. Самочинним вважається: а) будівництво іншого нерухомого майна, якщо збудовано на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; б) відведена не для цієї мети; в) без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; г) з істотним порушенням будівельних норм і правил.

В розумінні ст. 376 ЦК України будівництвом об'єкта нерухомості на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, вважається спорудження таких об'єктів на земельній ділянці, що не віднесена до земель житлової й громадської забудови, зокрема, наданій для ведення городництва, сінокосіння, випасання худоби тощо, цільове призначення або вид використання якої не змінено в установленому законом порядку. Під наданням земельної ділянки розуміється рішення компетентного органу влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність або надання у користування, або передачу права користування земельною ділянкою на підставі цивільно-правових договорів із фізичною чи юридичною особою (п. 4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)).

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості доводів апелянтів, колегія суддів виходить з наступного.

Рішенням Полтавської міської ради надано дозвіл на розроблення проектної документації із землеустрою. Дане рішення не може бути ототожнене з рішенням уповноваженого органу про надання земельної ділянки під вже збудоване нерухоме майно (п 4. Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року N 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва).

Внаслідок цього суд правомірно дійшов висновку про застування ддля врегулювання спірних правовідносин положень ч. 3 ст. 376 ЦК України, як підстави для визнання на них права власності.

Норми ст. 33 Закону України «Про оренду землі», на яку посилався представник позивачів в судовому засіданні, передбачають, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

Також суд вірно вказав на те, що наявність у позивачів переважного права перед іншими особами на укладення договору оренди землі за адресою: АДРЕСА_1. для експлуатації та обслуговування складу-магазину на новий строк, не може також бути оцінено судом як рішенням уповноваженого органу про надання земельної ділянки під вже збудоване нерухоме майно.

Також з матеріалів справи достовірно встановлено, що будівництво прибудов по за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 193,2 кв.м. здійснено без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, в тому числі і без належно затвердженого проекту.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність жодних правових підстав, передбачених ст. 375 ЦК України, для визнання за позивачами права власності на прибудови загальною площею 193,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1, оскільки такі прибудови збудовані не тільки без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил, але і на земельній ділянці, що взагалі не була відведена для такої мети.

За таких обставин доводи апелянтів, не знаходять документального підтвердження в матеріалах справи та не спростовують правомірності висновків суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, судова колегія дійшла висновку про те, що судом першої інстанції з'ясовано всі обставини та надано їх належну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування рішення Київського районного суду м. Полтави від 28 січня 2015 року не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 і ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Київського районного суду Полтавської області від 28 січня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий суддя : ______ Ю.М. Винниченко

Судді: ______ П.С. Абрамов ______ В.І. Корнієнко