Ухвала

іменем України

25 березня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,
суддів: Дербенцевої Т.П., Остапчука Д.О.,Карпенко С.О., Савченко В.О.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом Івано-Франківського міжрайонного прокурора з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері до Виконавчого комітету Поляницької сільської ради, ОСОБА_6, треті особи на стороні відповідачів, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_7, ОСОБА_8, про визнання недійсним державного акта, та за позовом третьої особи з самостійними вимогами - Державного підприємства «Ворохтянське лісове господарство» - до Виконавчого комітету Поляницької сільської ради, ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_6 про визнання недійсними державного акта на право власності на земельну ділянку та договорів дарування земельної ділянки, за касаційними скаргами першого заступника прокурора Івано-Франківської області та Державного підприємства «Ворохтянське лісове господарство» на рішення Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 05 вересня 2014 року та рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 11 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У липні 2013 року Івано-Франківський міжрайонний прокурор з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати недійсними державний акт, виданий 03 вересня 2003 року ОСОБА_6 на земельну ділянку площею 0,2500 га у с. Поляниця Яремчанської міської ради для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, договір дарування цієї земельної ділянки, укладений 18 грудня 2003 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_7, державний акт на право власності на цю земельну ділянку, виданий ОСОБА_7, та договір дарування, укладений 14 серпня 2006 року, за яким він подарував її ОСОБА_8

На обґрунтування своїх вимог посилався на ті обставини, що 10 липня 2003 року рішенням Виконавчого комітету Поляницької сільської ради № 27 вилучено земельну ділянку Поляницького лісництва Ворохтянського державного лісового господарства в землі запасу Поляницької сільської ради, змінено цільове її призначення і переведено землі з лісового фонду в землі житлової та громадської забудови, та передано у приватну власність відповідачу спірну земельну ділянку.

Однак під час проведення прокуратурою перевірки встановлено, що рішення Виконавчим комітетом Поляницької сільської ради не приймалось, а самостійно, без колегіального обговорення та голосування надруковане, підписане та завірене печаткою колишнім головою сільської ради ОСОБА_12, за що його засуджено вироком суду від 20 квітня 2011 року.

Отже, державний акт на право власності на земельну ділянку виданий з порушенням порядку передачі земельних ділянок у власність громадян та вимог чинного земельного законодавства, оскільки відповідач із заявою по надання йому безоплатно у власність земельної ділянки до Поляницької сільської ради не звертався, проект відведення земельної ділянки не виготовлявся, а рішення про його затвердження та передачу землі у власність сільською радою не приймалось, просив задовольнити позов.

У травні 2014 року ДП «Ворохтянське лісове господарство» звернулось до суд з позовом, у якому просило визнати недійсними договір дарування цієї земельної ділянки, укладений 18 грудня 2003 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_7, державний акт на право власності на цю земельну ділянку, виданий ОСОБА_7, та договір дарування, укладений 14 серпня 2006 року, за яким він подарував її ОСОБА_8

На обґрунтування своїх вимог посилалось на ті обставини, що ОСОБА_6 на підставі незаконного рішення ради отримав державний акт на цю земельну ділянку, тому він є недійсним, а отже, і укладені в подальшому оспорювані договори дарування цієї земельної ділянки є такими, що суперечать вимогам закону та спрямовані на незаконне вибуття землі із державної власності.

Ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 23 січня 2014 року позовні вимоги Івано-Франківського міжрайонного прокурора з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері в частині визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку, виданого на ім'я ОСОБА_7, визнання недійсними договорів дарування цієї земельної ділянки, за заявою позивача залишено без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України.

Ухвалою цього суду від 19 травня 2014 року позовну заяву ДП «Ворохтянське лісове господарство» прийнято до спільного розгляду з первісним позовом.

Рішенням Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 05 вересня 2014 року позов Івано-Франківського міжрайонного прокурора з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері задоволено, позов ДП «Ворохтянське лісове господарство» задоволено частково.

Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,2500 га, яка розташована в с.Поляниця Яремчанської міської ради Івано-Франківської області, виданий Поляницькою сільською радою 03 вересня 2003 року ОСОБА_6

Визнано недійсним договір дарування цієї земельної ділянки, укладений 18 грудня 2003 року, за яким ОСОБА_6 подарував її ОСОБА_7

У задоволенні решти позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

11 грудня 2014 року рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовів скасовано та ухвалено нове, яким у їх задоволенні відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі перший заступник прокурора Івано-Франківської області просить скасувати рішення апеляційного суду і залишити в силі рішення суду першої інстанції, ухвалене згідно із законом.

У касаційній скарзі ДП «Ворохтянське лісове господарство» просить скасувати рішення суду першої інстанції та рішення апеляційного суду в частині відмови у задоволенні його позову та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позов.

Свої вимоги мотивують порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Касаційні скарги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову прокурора та часткове задоволення позову ДП «Ворохтянське лісове господарство», суд першої інстанції виходив з того, що відповідач набув право власності на земельну ділянку за відсутності рішення Поляницької сільської ради внаслідок зловживання посадовими особами своїм службовим становищем, що підтверджено вироком суду, тому державний акт видано відповідачу з порушенням вимог закону, що є підставою для визнання його недійсним та визнання недійсним договору дарування спірної земельної ділянки, укладеного на підставі цього державного акта, оскільки він порушує права позивача, який користується цією землею, а вона відчужена особою, яка не мала на це права.

Разом із тим підстави для визнання недійсним державного акта, виданого на підставі цього договору дарування та наступного договору дарування, цієї земельної ділянки відсутні, оскільки в такому разі майно може бути витребувано шляхом подання віндикаційного позову, однак таких вимог не заявлено.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та відмовляючи у їх задоволенні, суд апеляційної інстанції виходив з того, що земельна ділянка набута у власність правомірно з дотриманням вимог чинного законодавства, оскільки рішення органу місцевого самоврядування є чинним, не скасовано, що підтверджено судовим рішенням, а також ніким не оспорено, тому підстав для визнання недійсним державного акта, а отже, і договору дарування немає.

Проте погодитися з таким рішенням суду апеляційної інстанцій не можна на таких підставах.

Відповідно до ст. ст. 213, 303 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим з виконанням усіх вимог цивільного судочинства, згідно з законом, на основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилають як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Цим вимогам оскаржуване судове рішення не відповідає.

Судами встановлено, що рішенням Виконавчого комітету Поляницької сільської ради Яремчанської міської ради від 10 липня 2003 року № 27 «Про вилучення, надання та передачу земельних ділянок у приватну власність» ОСОБА_6 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,25 га в с. Поляниця для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, на підставі якого 03 вересня 2003 року йому видано державний акт.

18 грудня 2003 року ОСОБА_6 подарував цю земельну ділянку ОСОБА_7, який 06 липня 2006 року отримав державний акт на неї та 14 серпня 2006 року подарував її ОСОБА_8

20 квітня 2011 року вироком Галицького районного суду Івано-Франківської області, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 08 квітня 2013 року, встановлено, що ОСОБА_12, будучи сільським головою с. Поляниця, спільно зі спеціалістом-землевпорядником ОСОБА_11, вийшовши за межі наданих їм повноважень внаслідок зловживання своїм службовим становищем, умисно склали та видали неправдиві рішення Виконавчого комітету Поляницької сільської ради про вилучення земельних ділянок Поляницького лісництва Ворохтянського ДЛГ в землі запасу сільської ради, зміну цільового призначення і переведення з лісового фонду в землі житлової та громадської забудови, за що їх притягнуто до кримінальної відповідальності.

Частинами першою та другою статті 116 ЗК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Згідно із частиною першою статті 126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.

За змістом статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Вирішуючи спір, суд апеляційної інстанції не виконав вимоги процесуального права щодо повного та всебічного з'ясування обставин справи та не перевірив законності передачі у власність відповідачу земельної ділянки, доводів позивачів та висновку суду першої інстанції про те, що ОСОБА_6 отримав державний акт на право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що відносилась до земель рекреаційного призначення, без рішення відповідного органу про її вилучення, зміну цільового призначення та передачу відповідачу у власність, не надав цим обставинам відповідної оцінки, неправильно застосував норми матеріального права, зробив передчасний висновок про відмову в задоволенні позову, ухвалив помилкове рішення

При цьому, розглядаючи клопотання прокурора про відкладення розгляду справи до закінчення провадження у кримінальній справі та ухвалюючи рішення, суд не врахував, що у своєму позові прокурор посилався, як на підставу для задоволення позову, на обставини встановлені вироком суду, що на день звернення до суду набрав законної сили, про те, що при вирішенні питання про передачу цієї земельної ділянки у власність відповідачу посадові особи Поляницької сільської ради, перевищивши свої повноваження та зловживаючи своїм посадовим становищем, видали розпорядження виконкому про вилучення земельної ділянки із земель лісового фонду, зміну її цільового призначення та передачу у власність відповідачу, які не приймались виконкомом, однак цей вирок був скасований судом касаційної інстанції з направленням справи на новий розгляд.

Суд не перевірив доводів прокурора про те, що, скасовуючи вирок, суд касаційної інстанції не поставив під сумнів висновки суду щодо встановлення факту перевищення посадовими особами своїх повноважень і зловживання посадовим становищем при видачі державного акта, не надав цим обставинам відповідної оцінки, зробив передчасний висновок про відмову в задоволенні позову.

Крім того, суд не перевірив, чи можуть бути такі рішення законною підставою для видачі відповідачу державного акта на право власності на земельну ділянку, ухвалив рішення з порушенням норм процесуального права.

Невиконання судом апеляційної інстанції норм процесуального права унеможливлюює встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, та є підставою для скасування ухваленого судового рішення і направлення справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, як передбачено ст. 338 ЦПК України.

За таких обставин касаційні скарги потрібно задовольнити частково, рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 11 грудня 2014 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 338, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційні скарги першого заступника прокурора Івано-Франківської області та Державного підприємства «Ворохтянське лісове господарство» задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 11 грудня 2014 року скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян
Судді:Т.П. Дербенцева С.О. Карпенко Д.О. Остапчук В.О. Савченко