У Х В А Л А

30 жовтня 2015 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Жарікова О. В. ,

при секретарі Гавриш О. П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 3 в м. Біла Церква подання міського відділу Державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції в Київській області про визначення частки спільного майна, -

В С Т А Н О В И В :

До Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшло подання міського відділу Державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції в Київській області про визначення частки спільного майна ОСОБА_1, яке мотивоване тим, що в міському відділі державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції на примусовому виконанні знаходиться зведене виконавче провадження № 47951141, щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь фізичних осіб та юридичних осіб боргу на загальну суму 478 590,02 грн..

В ході виконання зведеного виконавчого провадження виявлено, що боржником відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 15.08.2011 року була придбана квартира АДРЕСА_1, договір був посвідчений приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області та зареєстрований у реєстрі № 2973, що підтверджується витягом з Державного реєстру правочинів від 15.08.2011 року, згідно довідки з державного Реєстру речових прав власності на нерухоме майно за ОСОБА_1 зареєстрована квартира ІНФОРМАЦІЯ_1, на яку було накладено арешт, та описано державним виконавцем в рахунок погашення боргу.

Згідно рішення суду № 2/357/1369/15 від 10.06.2015 року за ОСОБА_2 визнано право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 15.08.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі № 2973. Вказану частку виключено з під арешту, накладеного згідно з постановою державного виконавця МВ ДВС Білоцерківського МРУЮ, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження від 28.08.2013 року № 2279322. На підставі вказаного рішення суду в Державному реєстрі речових прав зареєстровано право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 та з даної частини квартири знято арешт.

Головний державний виконавець МВ ДВС Білоцерківського МРУЮ ОСОБА_3, просить суд для забезпечення реального виконання рішення суду розглянути вказане подання, визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 та зобовязати відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Білоцерківського МРУЮ зареєструвати вищезазначену частину квартири за ОСОБА_1.

Відповідно до ч. 1 ст. 379 ЦПК України, питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного виконавця.

Представник міського відділу Державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції в Київській області до суду не з»явився, про час та місце розгляду подання повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Заінтересовані особи в судове засідання не зявились, про місце, час та дату розгляду подання повідомлені належно.

Неявка учасників судового процесу не перешкоджає розгляду подання.

Дослідивши матеріали подання, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Виходячи з приписів даних норм права, лише співвласник майна має право на виділ у натурі його частки із майна, що є у спільній сумісній власності.

Судом встановлено, що в міському відділі державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції на примусовому виконанні знаходиться зведене виконавче провадження № 47951141, щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь фізичних осіб та юридичних осіб боргу на загальну суму 478 590,02 грн. В ході виконання зведеного виконавчого провадження виявлено, що боржником відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 15.08.2011 року була придбана квартира АДРЕСА_1, договір був посвідчений приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області та зареєстрований у реєстрі № 2973, що підтверджується витягом з Державного реєстру правочинів. Згідно довідки з державного Реєстру речових прав власності на нерухоме майно за ОСОБА_1 зареєстрована квартира ІНФОРМАЦІЯ_1, на яку було накладено арешт, та описано державним виконавцем в рахунок погашення боргу.

Згідно зі ст. ст. 60, 70 СК України (діючого на час розгляду справи), майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Як вбачається з копії рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області № 2/357/1369/15 від 10.06.2015 року, за ОСОБА_2 визнано право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 15.08.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі № 2973. Вказану частку виключено з під арешту, накладеного згідно з постановою державного виконавця МВ ДВС Білоцерківського МРУЮ, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження від 28.08.2013 року № 2279322. На підставі вказаного рішення суду в Державному реєстрі речових прав зареєстровано право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_3 за ОСОБА_2 та з даної частини квартири знято арешт.

Відповідно до ч. 6 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на майно боржника звертається в розмірі і обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження. У разі якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного виконавця.

Таким чином, даними нормами права чітко визначено, що суд може визначити частку майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами. Однак, дані норми права не передбачають виділення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами.

Оскільки питання про виділ частки у спільному майні у власність не вирішуються в порядку, встановленому ст. 379 ЦПК України, тому подання не підлягає задоволенню.

Разом з тим, як вбачається з копії рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10.06.2015 року у справі № 2/357/1369/15 від 10.06.2015 року, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі з 10.07.2004 року. Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 15.08.2011 року на ім»я ОСОБА_1 була придбана квартири під № 71 по бульвару 1 травня, 12 в м. Біла Церква Київської області. Під час розгляду вказаної справи, судом зазначено, що є всі законні підстави вважати, що частки сторін в спірній квартирі є рівними. В звязку з цим, суд визнав за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_4. Таким чином, 1/2 частина квартири АДРЕСА_5 належить ОСОБА_1 на підставі ч.1 ст.70 Сімейного Кодексу України. Отже частка майна боржника ОСОБА_1 у квартирі АДРЕСА_6 не потребує визначення і на неї може бути звернуто стягнення в порядку передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 379 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження» , суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні подання міського відділу Державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції в Київській області про визначення частки спільного майна, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було проголошено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_4