Справа № 175/2230/14-ц
Провадження № 2/175/618/15
Р і ш е н н я

І м е н е м У к р а ї н и

(заочне)

06 березня 2015 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Борисова С.А.

при секретарі Міронові В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Ювілейне цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спільного майна подружжя, за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору дарування та визнання права власності на 1/2 частину майна -

в с т а н о в и в :

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду із вищевказаним позовом до ОСОБА_2 та просила суд визнати домоволодіння АДРЕСА_1 та земельну ділянку спільним майном, визнати за нею ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину домоволодіння АДРЕСА_1 та на 1/2 частину земельної ділянки, визнати за відповідачем ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину домоволодіння АДРЕСА_1 та на 1/2 частину земельної ділянки.

ОСОБА_2 подав до суду зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1 в якій просив суд: визнати договір дарування домоволодіння в АДРЕСА_2 недійсним, як такий, що базується на обставинах і складений особою, яка не мала права. Визнати за ним, ОСОБА_2 право власності на 1/2 цієї будівлі.

Позивачка у судове засідання не з'явилася, відповідно до письмової заяви просила суд слухати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, зустрічний позов не визнає. Проти винесення заочного рішення суду не заперечує.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, про час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. При вирішенні питання про поважність неявки відповідача у судове засідання, суд керується наступним.

Згідно зі ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Відповідно до статті 157 ЦПК України суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі, а справи про поновлення на роботі, про стягнення аліментів - одного місяця. У виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду справи, суд ухвалою може подовжити розгляд справи, але не більш як на один місяць.

З матеріалів справи вбачається, що справа тривалий час не може знайти свого вирішення. Відповідач ігнорує виклики в суд, в судове засідання не з'являється, та заяв про можливість розгляду справи у його відсутність до суду не направляв.

Систематична неявка відповідача у судове засідання без належного обґрунтування поважності їх причин свідчить про неналежне виконання ним процесуальних обов'язків, що є порушенням ч.3 ст.27 ЦПК України.

Враховуючи конкретні обставини справи, встановлені ст.157 ЦПК України строки розгляду справи та те, що повторна неявка відповідача без поважних причин згідно ст.169 ЦПК України не тягне відкладення розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу у його відсутність.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Так, у судовому засіданні встановлено, що 23 серпня 1980 року між позивачкою та відповідачем був зареєстрований шлюб Підгородненською селищною радою Дніпропетровського району, Дніпропетровської області (свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_2, видане 23.08.1980 року, актовий запис за №146.(а.с.9).

Шлюбні відносини між сторонами були припинені з 2013 року, позивачка проживає окремо від відповідача.

На підставі рішення виконкому Дніпропетровської районної ради народних депутатів №170 від 24.04.1981 року ОСОБА_2 було виділено земельну ділянку АДРЕСА_1 площею 1200 кв.м. (а.с.13).

На підставі рішення виконавчого комітету Підгородненської міської ради народних депутатів №213 від 24 вересня 1997 року видано державний акт серії НОМЕР_3 на ім'я ОСОБА_2 про передачу земельної ділянки АДРЕСА_1 площею 0,154 га у приватну власність.(а.с.17-18).

На підставі договору від 12.02.1982 року про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку на праві особистої власності житловою площею не більше 60 кв.м. (а.с.14-16) за час шлюбу подружжям побудовано домоволодіння, яке розташоване по 3-му Ульянівському провулку в м. Підгородне, Дніпропетровського району, Дніпропетровської області, що підтверджується технічним паспортом на житловий будинок індивідуального житлового фонду, який виготовлений 06.03.1990 р., Новомосковським бюро технічної інвентаризації Дніпропетровської області і власником якого вказаний ОСОБА_2.(а.с.19-25).

Частиною 4 статті 55 Конституції України (Основного Закону) передбачено, що кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до вимог ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно зі ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Статтею 69 СК України визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно з ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором, що також передбачено ст. 372 ЦК України, з огляду на яку у разі поділу майна, що с у спільній сумісній власності вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ст.71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В порушення вимог ст. 60 ЦПК України ОСОБА_2 не надано суду жодного належного доказу на підтвердження своїх зустрічних позовних вимог.

Таким чином, позовні вимоги у зустрічній позовній заяві не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, а тому суд відмовляє у задоволенні зустрічного позову у повному обсязі.

Разом з тим, враховуючи зазначені обставини, суд приходить до висновку про те, що домоволодіння АДРЕСА_1 та земельна ділянка №34-А - є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 до ОСОБА_2, а тому - суд вважає за можливе визнати право власності на вказане домоволодіння та земельну ділянку та його розподіл між подружжям, виходячи з принципу рівності часток його співвласників.

Враховуючи вказані факти та норми чинного законодавства, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Відповідно до вимог ст.ст. 79 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню сума витрат по сплаті судового збору у розмір 243,60 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 79, 212, 215, 214, 224 ЦПК України, ст.ст. 3, 235, 321, 368, 372 ЦК України, ст.ст. 60, 61, 69, 70, 72 Сімейного кодексу України, суд -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спільного майна подружжя - задовольнити.

Визнати домоволодіння АДРЕСА_1 та земельну ділянку АДРЕСА_1 спільним майном подружжя.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, паспорт серії НОМЕР_4, виданий Дніпропетровським РВ УМВС України в Дніпропетровській області від 25 березня 1997 року, право власності на 1/2 частину домоволодіння АДРЕСА_1, який має загальну площу по внутрішньому обміру - 142,9 кв.м, з яких: загальна площа - 136,5 кв.м., житлова площа становить 62,0 кв.м, допоміжна - 74,5 кв.м, площа приміщень, що не входить в загальну - 6,4 кв.м, та який складається з наступних приміщень: І- тамбур - 6,4 кв.м.; сіни - 11,0 кв.м; кухня - 9,8 кв.м; кімната - 19,5 кв.м; кімната - 19,2 кв.м; кімната - 14,9 кв.м; кімната - 8,4 кв.м.; санвузол - 5,2 кв.м.; підвал - 11,5 кв.м.; підвал - 10,9 кв.м.; підвал - 19,3 кв.м.; підвал - 6,8 кв.м., а також господарські будівлі і споруди: А - будинок, а - сіни, а1 - веранда, ганок, приямок, підвал не житловий, Б - літня кухня, б - прибудова, В - теплиця, Г - теплиця, К - колодязь, №1 - огорожа, №2-калітка, №3-огорожа, №4-замощення, №5-огорожа.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, паспорт серії НОМЕР_4, виданий Дніпропетровським РВ УМВС України в Дніпропетровській області від 25 березня 1997 року, право власності на 1/2 частину земельної ділянки АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серії НОМЕР_5, Дніпропетровським РВ УМВС України в Дніпропетровській області від 25 березня 1997 року, право власності на ? частину домоволодіння АДРЕСА_1 від 25 березня 1997 року, який має загальну площу по внутрішньому обміру - 142,9 кв.м, з яких: загальна площа - 136,5 кв.м., житлова площа становить 62,0 кв.м, допоміжна - 74,5 кв.м, площа приміщень, що не входить в загальну - 6,4 кв.м, та який складається з наступних приміщень: І- тамбур - 6,4 кв.м.; 1- сіни - 11,0 кв.м; кухня - 9,8 кв.м; кімната - 19,5 кв.м; кімната - 19,2 кв.м; кімната - 14,9 кв.м; кімната - 8,4 кв.м.; санвузол - 5,2 кв.м.; підвал - 11,5 кв.м.; підвал - 10,9 кв.м.; підвал - 19,3 кв.м.; підвал - 6,8 кв.м., а також господарські будівлі і споруди: А - будинок, а - сіни, а1 - веранда, ганок, приямок, підвал не житловий, Б - літня кухня, б - прибудова, В - теплиця, Г - теплиця, К - колодязь, №1 - огорожа, №2-калітка, №3-огорожа, №4-замощення, №5-огорожа.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серії НОМЕР_5, Дніпропетровським РВ УМВС України в Дніпропетровській області від 25 березня 1997 року, право власності на 1/2 частину земельної ділянки АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 243,60 грн.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору дарування та визнання права власності на 1/2 частину майна, - відмовити у повному обсязі.

Відповідно до ст. 232 ЦПК України повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпропетровський районний суд шляхом подачі в десятиденний строк з дня його проголошення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С.А. Борисов