АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/166/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 48 Олійник М. Ф.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 січня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоВишні Н. В.
суддівЮвшина В. І. , Пономаренка В. В.
при секретаріРибасюк О.С

з участю: представника органу опіки та піклування, педагога Зубалій Н.А.,

адвокатів ОСОБА_7, ОСОБА_8,

позивача ОСОБА_9

відповідачки ОСОБА_10

малолітнього ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_9 на рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 17 листопада 2014 року по справі за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_10, треті особи: служба у справах дітей Христинівської районної державної адміністрації Черкаської області, орган опіки та піклування Христинівська районна державна адміністрація Черкаської області, про визначення місця проживання малолітньої дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_10 до ОСОБА_9, третя особа: орган опіки та піклування Христинівська районна державна адміністрація Черкаської області, про визначення місця проживання малолітньої дитини, -

в с т а н о в и л а :

02 вересня 2013 року ОСОБА_9 звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що з відповідачкою по справі ОСОБА_10 перебував в шлюбі з 2000 р. до 2008 р.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_11.

Після розірвання шлюбу син залишився проживати з відповідачем. ОСОБА_9 зустрічався з сином, брав участь у його вихованні, але ОСОБА_10 стала перешкоджати йому, а потім зовсім заборонила йому зустрічатись з сином та звернулась в суд з позовом про визначення місця проживання малолітньої дитини біля неї. В свою чергу він також звернувся до суду з позовом про визначення місця проживання малолітньої дитини біля нього. У ході розгляду справи в суді сторонами були змінені позовні вимоги на визначення способу участі кожного з батьків у вихованні дитини.

Рішенням Христинівського районного суду від 06.04.2009 р. позови були задоволені повністю.

Визначено ОСОБА_10 побачення та проживання з дитиною у навчальний період з 17 год. кожної неділі до 15 год. кожної п'ятниці. Літні канікули потижнево. Подальші канікули навпіл.

Визначено ОСОБА_9 побачення та проживання з дитиною у навчальний період з 15 год. кожної п'ятниці до 17 год. кожної неділі. Літні канікули потижнево, крім останньої неділі перед початком навчального року. Подальші канікули навпіл, крім останніх днів перед початком навчального періоду.

Після ухвалення судом рішення сторони брали участь у вихованні сина відповідно до нього. Проте на початку серпня 2013 р. син ОСОБА_11 прийшов до батька від мами ОСОБА_10 та відмовився повертатися назад до неї, мотивуючи тим, що по місцю проживання ОСОБА_10 в с Ботвинівці Христинівського району закривають школу і відвідувати школу необхідно в сусідньому селі Ліщинівці, Христинівського району, що знаходиться за 5 км від місця проживання, а відвідувати дану школу дитина не бажає.

Позивач зазначає, що коли син проживав біля матері у нього понизилась успішність, оскільки з сином відповідачка не займається, а він в дійсності здібний і може навчатися значно краще ніж навчається.

Також у позивача є батьки, бабуся та дідусь їхнього сина, які прикладають багато зусиль з метою виховання та утримання внука. Проте самим головним аргументом є те, що син ОСОБА_11 виявив бажання проживати з позивачем, а позбавити дитину такого бажання він не має права.

Тому просив суд: визначити місце проживання малолітньої дитини - сина ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1 із батьком ОСОБА_9.

10 жовтня 2013 року ОСОБА_10 звернулася до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_9 про визначення місця проживання дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що заочним рішенням Христинівського районного суду Черкаської області від 14 січня 2008 року шлюб між нею та ОСОБА_9 розірвано, а 17 листопада 2009и року на підставі рішення Христинівського районного суду з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання сина.

06 квітня 2009 року Христинівським районним судом ухвалено рішення, яким визначено спосіб ОСОБА_10 та відповідача участі у виховані дитини.

09 серпня 2013 року, на виконання рішення Христинівського районного суду від 06.04.2009 року ОСОБА_10 передала сина відповідачу і більше не мала змоги зустрітись з дитиною за місцем свого проживання. Відповідач та його батьки без її згоди залишили сина проживати у селищі Верхнячка, Христинівського району, де він з 01 вересня 2013 року почав навчатися у Верхняцькому навчально-виховному комплексі «Загальноосвітня школа І-Ш ступенів № 1 ліцей».

ОСОБА_10 вказує на те, що коли вона відвідувала сина в школі, то з'ясувала, що ОСОБА_9 та його батьки налаштовують дитину проти неї, обіцяючи йому придбати скутер, комп'ютерні ігри, провести Інтернет, а тому син залишився з ними проживати. При цьому категоричної відмови проживати з мамою син не заявляв.

Крім того, ОСОБА_9 у селищі Верхнячка, Христинівського району постійно не проживає. Він працює водієм у ПАТ «Миронівська птахофабрика», що здійснює свою діяльність на території Канівського району, та винаймає житло у с. Синявка, Канівського району, Черкаської області, що розташоване на відстані понад триста кілометрів від с.Верхнячки, де на даний час фактично проживає та відвідує навчальний заклад син ОСОБА_11.

Тому просила суд визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1, з матір'ю ОСОБА_10 за адресою АДРЕСА_1.

Ухвалою Христинівського районного суду Черкаської області від 11 жовтня 2013 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_10 про визначення місця проживання дитини об'єднано в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_9, третя особа: служба у справах дітей Христинівської РДА про визначення місця проживання малолітньої дитини.

Ухвалою Христинівського районного суду Черкаської області від 06 серпня 2014 року залучено до участі у справі за вищевказаним позовом, як третю особу - орган опіки та піклування Христинівської районної державної адміністрації Черкаської області.

Рішенням Христинівського районного суду Черкаської області від 17 листопада 2014 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_9 до ОСОБА_10, треті особи: служба у справах дітей Христинівської районної державної адміністрації Черкаської області, орган опіки та піклування Христинівська районна державна адміністрація Черкаської області, про визначення місця проживання малолітньої дитини відмолено повністю.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_10 до ОСОБА_9, третя особа: орган опіки та піклування Христинівська районна державна адміністрація Черкаської області, про визначення місця проживання малолітньої дитини відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_9, вважаючи рішення незаконним та необгрунтоване у зв'язку з тим, що судом було неправильно встановлено обставини, які мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження та оцінки доказів, а також порушення норм процесуального та матеріального права, просить його скасувати в частині відмови ОСОБА_9 в позовних вимогах та ухвалити нове, яким позов ОСОБА_9 до ОСОБА_10 про визначення місця проживання малолітньої дитини задовольнити, а в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_10 про визначення місця проживання малолітньої дитини залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. З ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 213,214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалене судове рішення не відповідає.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що рішенням Христинівського районного суду від 06.04.2009 р. вирішено питання щодо місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_11. Вказане рішення суду сторони не оскаржували, воно набрало законної сили і відповідно до ст. 124 Конституції України та ст. 14 ЦПК України є обов'язковим для всіх громадян і підлягає виконанню на всій території України.

Визначення місця проживання малолітньої дитини ще одним рішенням суду, зміст якого відрізняється від змісту попереднього рішення суду, встановить правову невизначеність у вирішенні цього питання, що є недопустимим у правовій державі.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Встановлено, сторони по справі є батьками ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_1(а.с. 7).

Після розірвання шлюбу у 2008 році між колишнім подружжям постійно виникали спори щодо виховання та місця проживання їх малолітнього сина.

Відповідно до ст. 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

У 2009 році сторони звернулися до Христинівського районного суду Черкаської області про визначення місця проживання малолітньої дитини.

Рішенням Христинівського районного суду від 06 квітня 2009 р. змінені позови було задоволено повністю та визначено ОСОБА_10 побачення та проживання з дитиною у навчальний період з 17 год. кожної неділі до 15 год. кожної п'ятниці. Літні канікули потижнево. Подальші канікули навпіл. Визначено ОСОБА_9 побачення та проживання з дитиною у навчальний період з 15 год. кожної п'ятниці до 17 год. кожної неділі. Літні канікули потижнево, крім останньої неділі перед початком навчального року. Подальші канікули навпіл, крім останніх днів перед початком навчального періоду. Рішення вступило в законну силу (а.с.8).

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.( ст. 14 ЩІК).

ОСОБА_10 в позовній заяви вказала, що на виконання вищезазначеного рішення суду у серпні 2013 р. передала малолітнього ОСОБА_11 позивачу ОСОБА_9 на територію домоволодіння ОСОБА_14 та ОСОБА_15 по АДРЕСА_2, оскільки на даній території позивач ОСОБА_9 періодично зустрічався з малолітнім ОСОБА_11.

Позивач ОСОБА_9 не повернув малолітнього сина матері, яка проживає в с Ботвинівці, Христинівського району.

Станом на даний момент дитина продовжує проживати в батька.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, згідно ст. 15 Закону, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів, а батьки,, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Згідно до ч.1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою.

Відповідно до ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь в її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

При вирішенні спору щодо місця проживання малолітньої дитини суд виходить з принципу рівності прав і обов'язків обох батьків (ст.141СК), надаючи перевагу тому з них, хто може забезпечити найбільш сприятливі умови виховання дитини, принципу 6 Декларації та вимог положень ч.2 ст.160, ст. 161 Сімейного кодексу України, за якими місце проживання дитини, що досягла десяти років, визначається за згодою самої дитини

При цьому суд виходить лише з інтересів дитини. Перевага матері перед батьком не повинна бути преорітетом у спорі. При остаточному вирішенні спору важливе значення має стать дитини і батька, що в даному випадку хлопчик, який має 13 років та який з серпня місяця 2013 року проживає з батьком і бажає там проживати й далі.

Що стосується особи батька ОСОБА_9, то він за місцем роботи в Корпорації «Украгротех», де працює охоронником відділу охорони, характеризується позитивно, як відповідальний, скромний, ввічливий, уважний та вимогливий до себе і до колег(а.с.115).

Аналогічна характеристика відносно ОСОБА_9 надавалася з попереднього місця роботи ПАТ «Миронівська птахофабрика» (а.с.43).

За місцем проживання позивач ОСОБА_9 також характеризується виключно позитивно, компрометуючі матеріали відносно нього відсутні.

Згідно характеристик за місцем проживання, його батьки - ОСОБА_14 та ОСОБА_15, з якими проживає позивач і на даний час його син ОСОБА_11, характеризуються з позитивної сторони, ведуть господарство, займаються вихованням онука ОСОБА_11.

З характеристик, наданих відповідачкою ОСОБА_10 вбачається, що вона також і за місцем роботи в ПП «Дніпро», де працює вагарем і по місцю проживання характеризується виключно позитивно, як дисциплінований, добросовісний працівник, дбайлива й турботлива мати, розсудлива, тактовна, поміркована жінка (а.с.23,25).

Також позитивно характеризуються за місцем проживання її батьки ОСОБА_16, 1944 року народження та ОСОБА_17, 1940 року народження, в яких проживає їхня дочка ОСОБА_10(а.с.24,26).

Будучи заслуханим в судовому засіданні в апеляційній інстанції в присутності педагога, малолітня дитина ОСОБА_11, добровільно, без тиску, без присутності батьків та їх представників, вільно, впевнено висловив своє бажання проживати разом з батьком.

При вирішенні вказаного спору суд враховує всі вище згадані докази, а також враховує прихильність хлопчика до одного з батьків і, зокрема, до батька, бажання проживати біля батька. Таке бажання хоча не може мати вирішального значення, але враховується при рівних умовах батьків.

Що умови в батьків рівні стверджується і вище названим рішенням Христинівського районного суду від 6 квітня 2009 року, яким було визначено спосіб у вихованні дитини, згідно з яким участь обох батьків у вихованні їх сина ОСОБА_11 була рівною.

Згідно актів обстеження умов проживання, наданих органом опіки та піклування Христинівської райдержадміністрації, як умови сім'ї позивача так умови сім'ї відповідачки є задовільними. Сім'ї утримують домашнє підсобне господарство, мають земельні ділянки.

Зокрема, в сім'ї позивача проживають 4 особи: позивач, його син ОСОБА_11 та його батьки. Для дитини відведені окремі кімнати для навчання та проживання. В кімнаті є всі необхідні речі, сейф, комп'ютер, мобільний телефон. Хлопчик забезпечений одягом та взуттям за сезоном. В сім'ї відповідачки для ОСОБА_11 відведено окреме місце для сну, для виконання домашніх завдань, наявні місця для зберігання речей, одягу.

Відповідачка ОСОБА_10 на даний час проживає в с.Ботвинівка, Христинівського району разом з батьками, зареєстрована в АДРЕСА_3. Згідно довідки, виданої виконкомом Ботвинівської сільської ради, до складу сім'ї ОСОБА_10 входить син ОСОБА_11, 2001 року народження (а.с.27,28).

Відповідно ч.ч. 4, 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спору щодо місця проживання дитини, обов'язковою є участь органу опіки і піклування, який також подає до суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Отже, відповідно до висновку органу опіки та піклування Христинівської райдержадміністрації від 15.10.2013 р. про визначення місця проживання малолітньої дитини, місце проживання малолітнього ОСОБА_11 необхідне залишити відповідно до рішення Христинівського районного суду від 06.04.2009 р.(а.с. 41).

В запереченні на апеляційну скаргу начальник служби у справах дітей зазначила, що оскаржуване рішення Христинівського районного суду від 17.11.2014 року є таким, що дає можливість батькам рівноцінно приймати участь у вихованні дитини.

Проте, колегія суддів вважає таку позицію служби неправильною, оскільки обом батькам відмовлено у задоволенні їх позовів про визначення місця проживання малолітньої дитини. Тобто, спір не вирішений.

Крім того, як зазначено у висновку №3/01-01-25 від 05.01.2015 року, з посиланням на характеристику відповідачки ОСОБА_10, яка працює за місцем свого проживання в с Ботвинівці, має стабільний заробіток та матеріальну можливість утримувати та виховувати дитину, за місцем роботи та місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря психіатра та нарколога ніколи не перебувала, тому орган опіки та піклування виніс письмовий висновок про доцільність проживання дитини з матір'ю в с. Ботвинівка Христинівського району.

Колегія суддів оцінює такий висновок критично та вважає за доцільне і необхідне, з урахуванням всі названих вище підстав, визначити місце проживання для малолітнього сина сторін, ОСОБА_11, 2001 року народження, з його батьком.

При цьому колегія приймає до уваги і ту обставину, що тринадцятирічному хлопцеві потрібен авторитет і допомога батька. Суд також враховує присутність у сім'ї позивача осіб (діда і баби), які здатні сприятливо вплинути на виховання дитини, і які, як вбачається з рішення Христинівського районного суду від 11 липня 2011 року, хочуть і приймають участь у вихованні та спілкуванні з онуком ОСОБА_11 (додається).

Крім того, одержавши від суду відмову у задоволенні позову про визначення місця проживання дитини біля неї, ОСОБА_10 погодилася з таким рішенням, оскільки його не оскаржувала, хоча дитина на даний час постійно проживає разом з батьком протягом 1,5 років.

Відповідно до статті 12 Конвенції про права дитини, статті 171 СК дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні спорів між батьками про визначення її місця проживання в судовому засіданні з додержанням вимог Цивільного процесуального кодексу та з урахуванням віку дитини, стану здоров'я, розумового розвитку.

Разом з іншими обставинами справи, наданими доказами при постановленні рішення апеляційний суд ураховує й бажання дитини, з ким вона бажає залишитися.

Тому колегія вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, є обґрунтованими та мають в собі підстави, визначені ст. 309 ЦПК України, за наявності яких можливе скасування судового рішення з ухваленням нового рішення про задоволення позову ОСОБА_9

Слід зауважити, що спори про визначення місця проживання малолітньої дитини можуть розглядатись не однократно, оскільки умови виховання дитини можуть змінюватись в залежності від різних обставин (стан здоров'я батька (матері) і дитини, можливості догляду за дитиною, поява вітчима (мачухи) і т.д.). Суд не може відмовити у відкритті провадження з тієї причини, що такий спір вже був предметом розгляду судом. Тим більше, що рішенням Христинівського районного суду від 6 квітня 2009 року місце проживання дитини не було визначено.

Таким чином, враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні спору не повно з'ясував та перевірив всі фактичні обставини справи, не правильно оцінив докази та дав їм неналежну правову оцінку, що мають юридичне значення для її розгляду і вирішення спору по суті, не правильно визначив норми матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин та прийняв не законне судове рішення.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_9 задовольнити.

Рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 17 листопада 2014 року в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_9 до ОСОБА_10, треті особи: служба у справах дітей Христинівської районної державної адміністрації Черкаської області, орган опіки та піклування Христинівська районна державна адміністрація Черкаської області, про визначення місця проживання малолітньої дитини скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення.

Визначити місце проживання ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із батьком ОСОБА_9 в АДРЕСА_2.

Рішення в частині відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_10 до ОСОБА_9, третя особа: орган опіки та піклування Христинівська районна державна адміністрація Черкаської області, про визначення місця проживання малолітньої дитини, залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді :