АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2015 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Яремка В. В.

суддів: Одинака О.О., Перепелюк І. Б.

секретар Тодоряк Г. Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою ПАТ КБ «ПриватБанк» на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 28 листопада 2014 року,

встановила:

У січні 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з названим позовом.

Позивач зазначав, що відповідно до укладеного договору № DNH4КР60730378 від 18 листопада 2005 року відповідачка отримала кредит у розмірі 3 443 гривень 69 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Посилаючись на те, що у порушення умов договору відповідачка зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала, внаслідок чого станом на 14 січня 2014 року має заборгованість у сумі 14 275 гривень 95 коп., яка складається з: 438 гривень 09 коп. - заборгованість за кредитом, 3 882 гривень 25 коп. - заборгованість з процентів за користування кредитом; 8 799 гривень 61 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; штрафи - 500 гривень (фіксована частина), 656 гривень (процентна складова), просив стягнути спірні суми.

У березні 2014 року позивач зменшив позовні вимоги, просив стягнути з відповідачки на його користь несплачену заборгованість за кредитним договором в сумі 8067 гривень 17 коп. за період з 16 листопада 2007 року по 16 листопада 2010 року, з яких 438 гривень - заборгованість за кредитом, 3882 гривні 25 коп. - проценти за користування кредитом, 2886 гривень - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань, штрафи - 500 гривень (фіксована частина), 656 гривень (процентна складова).

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 01 квітня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 21 травня 2014 року, позов задоволено.

Указані судові рішення в частині стягнення з відповідачки на користь ПАТ КБ «ПритватБанк» 438 гривень - заборгованості за кредитом, 3882 гривень 25 коп. - процентів за користування кредитом, а також штрафів набрали законної сили.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 вересня 2014 року рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 01 квітня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 21 травня 2014 року у частині стягнення пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за кредитно-заставним договором скасовано, а справу у цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

17 листопада 2014 року позивач зменшив розмір вимог в частині стягнення пені, просив стягнути з відповідачки заборгованість з пені у розмірі 2053 гривень 51 копійки (а. с. 105 - 106).

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 28 листопада 2014 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість з пені у розмірі 438 гривень 09 коп.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить рішення суду першої інстанції змінити та задовольнити уточнені позовні вимоги в повному обсязі.

Посилається на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Оскаржуване рішення районного суду вказаним вимог не відповідає.

У справі встановлено, що відповідно до укладеного кредитно-заставного договору № DNH4КР60730378 від 18 листопада 2005 року відповідачка отримала кредит у розмірі 3 443 гривень 69 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом на строк 24 місяці по 16 листопада 2007 року (а. с. 6).

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

У зв'язку з порушенням ОСОБА_1 умов кредитно-заставного договору, станом на 14 січня 2014 року відповідачка мала заборгованість, яка складається з наступного: 438 гривень 09 коп. - заборгованість за кредитом, 3 882 гривень 25 коп. - заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом; штрафи - 500 гривень (фіксована частина), 360 гривень 34 коп. (процентна складова).

Указані обставини встановлені рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 01 квітня 2014 року, які відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України не доказуються при розгляді справи в частині стягнення заборгованості з пені.

Уточнені позовні вимоги в частині стягнення заборгованості з пені ПАТ КБ «ПриватБанк» заявлено на суму 2053 гривень 51 коп. за період з 14 січня 2014 року по 14 січня 2014 року (а. с. 105 - 109, 111-116).

Задовольняючи позовні вимоги щодо стягнення пені частково на суму 438 гривень 09 коп., суд першої інстанції виходив з того, що передбачений розмір пені у 0,15% за кожен день прострочення платежів порушує права відповідачки як споживача, передбачені Законом України «Про захист прав споживачів», принцип рівності сторін у договорі, є завищеним, не враховує засад справедливості, добросовісності, розумності, нарахована сума пені перевищує суму несплаченого кредиту, позивач зволікав із зверненням до суду чим умисно збільшив період нарахування пені.

Проте з таким висновком повністю погодитись не можна, оскільки він не відповідає фактичним обставинам справи, суд дійшов його внаслідок неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що згідно з пп. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, яким позов слід задовольнити частково.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Недійсність кредитного договору № DNH4КР60730378 від 18 листопада 2005 року, укладеного між сторонами, прямо не встановлена законом й на час розгляду справи договір не визнаний судом недійсним.

Сторони у договорі визначили розмір пені у 0,15% від суми простроченого платежу (п.5.1 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) (а.с.7-10).

За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобов'язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення.

Згідно з ч. 2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі.

Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом.

У даній справі сторони у кредитному договорі визначили розмір неустойки, а тому доводи відповідачки як і висновок суду першої інстанції про те, що встановлений розмір неустойки порушує права відповідачки як споживача, передбачені Законом України «Про захист прав споживачів», є необґрунтованими.

Безпідставним є висновок суду першої інстанції про наявність підстав для зменшення розміру неустойки.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Заявлений ПАТ КБ «ПриватБанк» розмір стягнення пені (2053,51 грн.) не перевищує розміру заборгованості за кредитом та процентів за користування кредитом ( 438+ 3882,25=4320,25 грн.), а тому підстави для зменшення розміру неустойки за рішенням суду відсутні.

Водночас, ухвалюючи нове рішення про задоволення позову про стягнення неустойки частково, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Правова природа пені є такою, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

Аналіз норм ст. 549 та ч. 2 ст. 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах загального строку позовної давності за основною вимогою.

Згідно з п. 5.5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) терміни позовної давності за вимогами про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки, пені, штрафів за даним договором встановлюються сторонами тривалістю 5 років.

Уточнені позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» зводяться до необхідності стягнення пені за останні 12 місяців перед зверненням банку до суду в межах збільшеної сторонами позовної давності у 5 років.

У справі встановлено, що позов банком пред'явлено 24 січня 2014 року.

Тому вимоги про стягнення пені можуть бути задоволені в межах останніх 12 місяців за період з 24 січня 2013 року по 24 січня 2014 року.

Водночас позивачем заявлено вимоги про стягнення неустойки за період з 14 січня 2013 року по 14 січня 2014 року.

Тому, зважаючи на подану представником відповідачки заяву про застосування позовної давності (а.с.33), вимоги про стягнення неустойки слід задовольнити за період з 24 січня 2013 року по 14 січня 2014 року.

Наявний у справі розрахунок заборгованості з пені відповідає умовам договору, відповідачкою та її представником не спростовано (а.с.107-109,111-116).

Згідно даного розрахунку розмір пені за період з 14 січня 2013 року по 14 січня 2014 року складає 2053 гривні 51 коп. у тому числі 64 гривень 15 коп.(16,02+5,34+5,35+5,34+5,35+16,05+5,35+5,35) за період з 14 січня по 23 січня 2013 року.

Тому на часткове задоволення позовних вимог з відповідачки на користь ПАТ КБ «ПриватБанк слід стягнути пеню за період з 24 січня 2013 року по 14 січня 2014 року у розмірі 1989 гривень 36 коп. (з розрахунку: 2053,51- 64,15).

Щодо вимог про стягнення неустойки за період з 14 січня по 23 січня 2013 року у розмірі 64 гривні 15 коп., то у їх задоволенні слід відмовити за спливом позовної давності.

На підставі наведеного та керуючись п. 2 ч. 1 ст. 307 ЦПК України, пп.1, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 28 листопада 2014 року скасувати.

Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» за кредитним договором № DNH4KP60730378 від 18 листопада 2005 року заборгованість зі сплати пені в сумі 1989 (тисяча дев'ятсот вісімдесят дев'ять) гривень 36 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий В. В. Яремко

Судді О.О. Одинак

І. Б. Перепелюк