Справа № 161/8249/13-ц Головуючий у 1 інстанції: Кирилюк В.Ф.
Провадження № 22-ц/773/448/15 Категорія: 27 Доповідач: Здрилюк О. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Здрилюк О.І.,

суддів - Стрільчука В.А., Бовчалюк З.А.,

при секретарі - Шугаловій О.М.,

з участю пр-ка позивача - Курила Р.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_3, фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, Приватної фірми «Ранал», ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою відповідача - фізичної особи- підприємця ОСОБА_4 на рішення Луцького міськрайонного суду від 27 лютого 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 27 лютого 2014 року задоволено заяву позивача про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами ухваленого у даній справі рішення від 23 квітня 2013 року і його скасовано.

Позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» 3957963 грн. 57 коп. заборгованості за кредитними договорами.

Стягнуто солідарно з фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, Приватної фірми «Ранал» на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» 3957963 грн. 57 коп. заборгованості за кредитними договорами.

Стягнуто солідарно з фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, ОСОБА_4 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» 3957963 грн. 57 коп. заборгованості за кредитними договорами.

Стягнуто з ОСОБА_3, фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, Приватної фірми «Ранал», ОСОБА_4 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» по 455 грн. судового збору з кожного.

В апеляційній скарзі відповідач - фізична особа-підприємець ОСОБА_4 просить скасувати це рішення в частині задоволення позову до нього, як фізичної особи-підприємця та ухвалити в цій частині нове рішення - про відмову в позові.

Вважає, що судом допущено неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального і процесуального права.

В судове засідання відповідачі, будучи належним чином повідомлені про день та годину розгляду справи, не з'явилися.

Представник позивача апеляційну скаргу заперечив та просить її відхилити.

Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши докази в межах доводів апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 07.09.2011 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернулося до суду із зазначеним позовом, який рішенням Луцького міськрайонного суду від 23.04.2013 року було задоволено частково та стягнуто солідарно з фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, Приватної фірми «Ранал» на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» 3957963 грн. 57 коп. заборгованості за кредитними договорами; стягнуто солідарно з фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, ОСОБА_4 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» 3957963 грн. 57 коп. заборгованості за кредитними договорами та стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 Приватної фірми «Ранал», ОСОБА_4 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» по 606 грн. 67 коп. судових витрат з кожного.

В решті позову щодо солідарного стягнення зазначеної кредитної заборгованості з ОСОБА_3 та фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 було відмолено у зв'язку з тим, що рішенням Луцького міськрайонного суду від 11.03.2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Волинської області від 11.04.2013 року було визнано припиненим договір поруки від 01.10.2007 року № 010/08-11/1972/1, укладений між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_3.

Однак, зазначені судові рішення ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25.09.2013 року були скасовані з направленням справи на новий розгляд до Луцького міськрайонного суду.

Оскільки ухвалою Луцького міськрайонного суду від 05.12.2013 року позовна заява ОСОБА_3 про визнання договору поруки припиненим залишена без розгляду, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що вказана обставина є нововиявленою, у зв'язку з чим рішення Луцького міськрайонного суду від 23.04.3013 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» у повному обсязі.

Рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині задоволення позову до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, а тому і переглядається апеляційним судом лише в цій частині.

В решті рішення суду не оскаржується і апеляційним судом не переглядається.

Статтями 1048, 1050, 1054 цього Кодексу передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів від суми позики згідно з умовами договору.

Згідно з нормою ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст.611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).

Згідно ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до ст.ст.553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку і відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. В такому разі боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник.

Із матеріалів справи вбачається, що 01.10.2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 було укладено генеральну кредитну угоду № 010/08-11/1972, за умовами якої банк зобов'язався надавати позичальнику кредитні кошти в порядку і на умовах, визначених у додаткових кредитних договорах, що укладатимуться в рамках даної угоди і які після їх підписання стають її невід'ємними частинами. Загальна сума наданих кредитних коштів не може перевищувати суми, еквівалентної 5100000 грн. на дату надання кредитних коштів, з терміном користування - до 30 вересня 2017 року. Загальний розмір кредитних коштів може надаватись кредитором одному (повністю) або декільком позичальникам (певними частинами) (т.1 а.с.6-9).

Відповідно до умов зазначеної генеральної кредитної угоди було укладено чотири кредитні договори:

- між банком та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 укладено 01.10.2007 року кредитний договір № 010/08-11/1972-1 на суму 600000 грн. з процентною ставкою 12,5% річних, з цільовим використанням - на проведення ремонту нерухомого майна та реконструкцію (т.1 а.с.10-16), 31.08.2009 року та 26.03.2010 року укладено додаткові угоди до даного кредитного договору, якими змінювалися розміри щомісячних платежів та графік погашення кредиту (т.1 а.с.17-27);

- між банком та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 укладено 01.10.2007 року кредитний договір № 010/08-11/1972-2 (відновлювальна кредитна лінія під іпотеку комерційної нерухомості) на суму 1100000 грн. з процентною ставкою 12,5% річних (т.1 а.с.28-37), 31.08.2009 року та 26.03.2010 року укладено додаткові угоди до даного кредитного договору, якими змінювалися розміри щомісячних платежів та графік погашення кредиту (т.1 а.с.38-51);

- між банком та ОСОБА_4 укладено 09.10.2007 року кредитний договір № 010/08-11/1972-3 на суму 600000 грн. з процентною ставкою 12,5% річних, з цільовим використанням - на придбання нерухомого майна (т.1 а.с.52-65), 31.08.2009 року та 26.03.2010 року укладено додаткові угоди до даного кредитного договору, якими змінювалися розміри щомісячних платежів та графік погашення кредиту (т.1 а.с.66-74);

- між банком та ОСОБА_4 укладено 01.10.2007 року кредитний договір № 010/08-11/1972-4 на суму 1100000 грн. з процентною ставкою 12,5% річних, з цільовим використанням - на споживчі цілі (т.1 а.с.75-91), 31.08.2009 року та 26.03.2010 року укладено додаткові угоди до даного кредитного договору, якими змінювалися розміри щомісячних платежів та графік погашення кредиту (т.1 а.с.92-99).

01.10.2007 року між банком і ОСОБА_3 укладено договір поруки № 010/08-11/1972/1 та між банком і ПФ «Ранал» укладено договір поруки № 010/08-11/1972/2, предметами яких є надання поруки кожним поручителем перед кредитором за виконання боржником своїх обов'язків, які виникають з умов генеральної кредитної угоди № 010/08-11/1972 від 01.10.2007 року та додаткових угод до неї у тому ж обсязі, на тих же умовах та в ті ж строки, що і боржник (т.1 а.с.116-120).

Судом встановлено, що боржник порушив умови генеральної кредитної угоди № 010/08-11/1972 від 01.10.2007 року та додаткових угод до неї, що виразилося у несвоєчасному поверненні отриманих у банку грошових коштів. Розмір заборгованості перед банком станом на 31.08.2011 року становить 3957963,57 грн., що стверджується відповідними розрахунками, який відповідачі на вимогу банку не погасили (т.1 а.с.100-115).

Виходячи з викладеного, кредитор мав право вимагати виконання зобов'язання від боржників, а суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позов банку.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Покликання апелянта на ту обставину, що суд порушив норми процесуального права, розглянувши спір у його відсутності, не впливають у даному випадку на правильність ухваленого рішення, оскільки жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог відповідач не приєднав і до апеляційної скарги.

Крім того, чинний на даний час Цивільний процесуальний кодекс України не передбачає такої підстави для скасування судового рішення як розгляд справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь, не повідомлених належним чином про час і місце судового засідання.

Разом з тим, із матеріалів справи вбачається, що суд повідомляв відповідача про розгляд даної справи за тією ж адресою, яку зазначив сам апелянт, однак судові повістки були повернуті суду за закінченням терміну їх зберігання (т.2 а.с.123, 124, 129, 131, 144, 145), що свідчить про небажання самого відповідача цікавитися надісланою йому рекомендованою кореспонденцією, а цим самим добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обов'язки (ч.3 ст.27 ЦПК України).

Покликання апелянта на те, що суд не перевірив підставність, правильність та період нарахувань заявленої до стягнення суми боргу - не заслуговують на увагу, оскільки судом перевірений наданий позивачем розрахунок заборгованості. Разом з тим, жодних належних та допустимих доказів щодо того, що цей розмір заборгованості має бути іншим, або що така заборгованість взагалі відсутня - відповідач як суду першої інстанції, так і апеляційному суду не надав.

Покликання апелянта, що суд не перевірив факт державної реєстрації його, як фізичної особи-підприємця на час укладення правочинів, а також, що він, як фізична особа-підприємець будь-яких правочинів з позивачем не укладав, жодного документу зобов'язального характеру не підписував, що свідчить про відсутність його солідарного обов'язку за зобов'язаннями ОСОБА_4 як фізичної особи - не заслуговують на увагу з наступних підстав.

Угоди, укладені між банком і фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 відносяться до оспорюваних договорів. Апелянт до апеляційної скарги не приєднав жодного доказу в підтвердження факту оспорення ним наявних у матеріалах справи договорів, укладених з позивачем. Крім того, із Спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців вбачається, що державна реєстрація ОСОБА_4, як фізичної особи-підприємця відбулася 15.03.2005 року, тобто до моменту укладення договорів з позивачем (т.2 а.с.204-205).

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції на підставі встановлених в судовому засіданні фактів, що підтверджуються належними доказами, правильно визначено правовідносини між сторонами і застосовано норми матеріального права, що регулюють ці правовідносини.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Рішення в оскарженій апелянтом частині ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу відповідача - фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 відхилити, а рішення Луцького міськрайонного суду від 27 лютого 2014 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді