Справа № 780/117/14-ц Головуючий у І інстанції Бутенко В.О.
Провадження № 22-ц/780/436/122-ц/780/436/15 Доповідач у 2 інстанції ФінагєєФінагєєв
Категорія 18 03.02.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

03 лютого 2015року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Апеляційного Суду Київської області в складі:

Головуючого судді: Фінагєєва В.О.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

за участю секретаря: Бевзюк М.М.

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 13 листопада 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2014 року позивач звернувся до суду та просив стягнути з відповідачів на його користь заборгованість за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 11.12.2007 року АКІБ «УкрСиббанк», який в подальшому змінив назву на ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0. Відповідно до умов договору ОСОБА_2 отримав кредит у сумі 22 854,00 дол. США, який зобов'язався повернути у повному обсязі в строк до 11.12.2014 року. З метою забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором 11.12.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено договір поруки № 164656. Однак, позичальник свої зобов'язання за договором належним чином не виконує, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 34 029,28 дол. США.

08.12.2011 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» відступило свої права вимоги заборгованості за кредитними договорами Публічному акціонерному товариству «Дельта Банк», що підтверджується випискою з договору купівлі-продажу права вимоги за кредитами від 08.12.2011 року та актом прийому передачі документації.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 13 листопада 2014 року позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 400 020 грн. 78 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову, через порушення норм матеріального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не було досліджено і не надано належної оцінки наявним в матеріалам справи доказам, внаслідок чого рішення є незаконним та необґрунтованим. Зазначає, що рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 02.08.2010 року вже було задоволено позов ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, а тому суд першої інстанції повинен був відповідно до вимог ст. 205 ЦПК України закрити провадження у справі. Крім того, з моменту набрання законної сили зазначеного рішення, право банку на отримання процентів за кредитним договором припинилося, оскільки банк скористався своїм правом на дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 11 грудня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк», який в подальшому змінив назву на ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 укладено договір про надання споживчого кредиту № 0. Відповідно до умов договору ОСОБА_2 отримав кредит у сумі 22 854,00 дол. США, який зобов'язався повернути у повному обсязі в строк не пізніше 11 грудня 2014 року.

З метою забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором 11 грудня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено договір поруки № 164656.

Банк взяті на себе зобов'язання за кредитним договором виконав повністю, однак відповідач ОСОБА_2 належним чином умови договору не виконує, погашення кредиту не здійснює, нараховані проценти не сплачує.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 02 серпня 2010 року стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором на загальну суму 26 628 доларів США 71 цент, що на 20 січня 2010 року становить 213 176 грн. 13 коп.

08 грудня 2011 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», відступило свої права вимоги заборгованості за кредитними договорами Публічному акціонерному товариству «Дельта Банк», що підтверджується випискою з договору купівлі-продажу права вимоги за кредитами від 08 грудня 2011 року та актом прийому передачі документації.

Згідно довідки АТ "Дельта Банк" від 19 травня 2014 року заборгованість за вище вказаним кредитним договором по тілу кредиту складає 21 385,32 долари США, що в еквіваленті становить 251 388,59 грн. та 12643,96 долари США відсотків, що в еквіваленті становить 148 632 грн. 20 коп., а всього 400 020,78 грн.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не виконав умови договору, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка підлягає стягненню.

Колегія суддів частково погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до вимог ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Задовольняючи позов банку в повному обсязі, суд першої інстанції не звернув уваги, що основну заборгованість за кредитом станом на 20 січня 2010 року з відповідачів уже стягнуто рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 02 серпня 2010 року, яке набуло чинності 18 червня 2013 року.

На зазначені обставини суд першої інстанції уваги не звернув та безпідставно стягнув зазначену заборгованість повторно, на що обґрунтовано посилається апелянт в своїй апеляційній скарзі.

Однак, як було встановлено в суді, відповідачі не сплатили заборгованість стягнуту за рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 02 серпня 2010 року, яке набуло чинності 18 червня 2013 року, відповідно до ухвали Апеляційного суду м. Києва.

Доводи апеляційної скарги в частині, що з набранням законної сили рішення суду про стягнення боргу у банку припинилося право на нарахування процентів, колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки відповідно до вимог ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За змістом ст. 1054 ЦК України - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України - позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно з п.п. 1.3.1., 1.3.3 укладеного кредитного договору - за користування кредитними коштами протягом перших 30 (тридцяти) календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється у розмірі 14,00 % річних. Після закінчення цього строку та кожного наступного місяця кредитування процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов Договору. У випадку, якщо Банк не повідомив Позичальника про встановлення нового розміру процентної ставки на наступний місяць строку кредитування відповідно до умов Договору, застосовується розмір процентної ставки, діючий за цим Договором в попередньому місяці. При цьому проценти нараховуються на суму кредиту, що фактично надані Банком Позичальнику і які ще не повернуті останнім у власність Банку відповідно до умов Договору.

Враховуючи, що Дніпровським районним судом м. Києва була стягнута заборгованість станом на 20 січня 2010 року, зазначена заборгованість фактично повернута не була, банк у відповідності до умов укладеного договору продовжував нараховувати відсотки за користування кредитними коштами.

Відповідно до наданого суду розрахунку з 19.12.2011 року по 18.05.2014 року банком нараховано 25 278.24 доларів США в якості відсотків за користування кредитними коштами.

Разом з тим, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Звертаючись до суду з зазначеним позовом банк просив суд стягнути з відповідачів лише 12 643.96 доларів США в якості відсотків за користування кредитом (а.с. 22).

За таких обставин вимоги банку мають бути задоволені виключно в частині стягнення з відповідачів відсотків нарахованих після 20.01.2010 року і в межах заявлених вимог, тобто 12 643.96 долара США, що за курсом НБУ на момент звернення до суду складало 148 631.01 грн. (12643.96 * 11.7551).

Таким чином, висновки суду першої інстанції в частині наявності підстав до повного задоволення позову не відповідають фактичним обставинам справи, не ґрунтуються на наявних у справі доказах та вимогах закону, що у відповідності до вимог ст. 309 ЦПК України, є підставою до скасування рішення суду з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 13 листопада 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 148 631 грн. 01 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» судові витрати у розмірі 1355.63 грн. з кожного.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Фінагєєв В.О.

Судді: Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.