Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" лютого 2015 р. Суворовський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді Пепеляшкова О.С.

при секретарі Лапчинській О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі в залі суду № 18 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства публічне акціонерне товариство «ОдесаГаз», начальника управління по експлуатації газового господарства ПАТ «ОдесаГаз» Мітюченка Ігоря Вадимовича про визнання бездіяльності протиправною, визнання певних дій незаконними та нікчемними, зобов'язання припинення дій, відшкодування збитків, моральної шкоди, вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом та вказав, що він на своє звернення до ПАТ «ОдесаГаз» (в якому просив безпідставно не нараховувати йому тарифи, оскільки в його квартирі встановлено електричний бойлер для підігріву води і потреб в переносі підігрітих на газовій плиті виварок, чи каструль з водою, з кухні до ванної кімнати, у нього немає; просив провести перерахунок виставлених йому рахунків за період відсутності централізованого гарячого водопостачання починаючи з 01.04.2005 року та повернути незаконно отримані відповідачами кошти з урахуванням коефіцієнту інфляції за цей період й припинити в подальшому виставляти мені безпідставні рахунки за газ; також у випадку відмови проведення перерахунку, позивач вказує, що просив встановити газовий лічильник для фіксації кількості поданих послуг відповідачами з подальшою їх оплатою; крім того вказував про необхідність увійти відповідачам у правове поле України та заключите відповідний договір на надання відповідних послуг) отримав відповідь, яка на його думку не відповідає вимогам ст.ст. 15, 19, 20 Закону України «Про звернення громадян», так як його заяви розглянуті не об'єктивно, не всебічно і не вчасно, не прийнято рішення про відмову в задоволенні вимог тощо.

У зв'язку з викладеним позивач просив:

- визнати бездіяльність відповідачів, в частині розгляду заяв позивача - протиправною;

- визнати вимагання коштів ПАТ«Одесагаз» за ненадані (недоведені) послуги - незаконними, недійсними правочинами;

- визнати обман, погрози та шантаж позивача відповідачами нікчемними правочинами;

- зобов'язати відповідачів припинити дії, які порушують права позивача;

- зобов'язати ПАТ«Одесагаз» відшкодувати позивачу реальні збитки в сумі у подвійному розмірі всього в сумі 5 962,68 грн. - в рівних частках з кожного;

- зобов'язати відповідачів відшкодувати позивачу моральну (немайнову) шкоду двадцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати в Україні на момент виплати, а саме в сумі 24 360грн.;

- зобов'язати відповідачів встановити в квартирі позивача газовий лічильник та заключи відповідний двосторонній договір на постачання послуг.

В судовому засіданні позивач вимоги позову підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини.

До суду відповідачі (представники відповідачів) не з'явились, повідомлялись про час та місце розгляду справи належним чином та своєчасно. З запереченнями проти позову та заявою про розгляд справи у відсутність свого представника звернулось ПАТ«Одесагаз».

В наданих письмових заперечення ПАТ«Одесагаз» просило в задоволенні позову відмовити в повному обсязі, посилаючись на те, що між сторонами існує договір про надання послуг газопостачання, але позивач постійно порушує строки виплати заборгованості за спожитий природний газ; що повторне звернення позивача не розглядається, оскільки перше вирішено по суті; що термін відсутності гарячого водопостачання фіксується в двосторонньому акті, що підписується теплопостачальною та газозбутовою організаціями і є підставою для перерахунку населенню плати за гаряче водопостачання та газ, а наявність електричних водонагрівачів не впливає на формування норми споживання та вартості природного газу; що встановлення газового лічильника за адресою споживання визначено перспективним планом на січень 2016 року; та законну вимогу ПАТ«Одесагаз» стосовно сплати заборгованості неможливо вважати погрозою, шантажем або вимаганням; та що підстав для стягнення відшкодування за заподіяну моральну шкоду немає.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши надані докази, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Позивач є споживачем природнього газу, який постачається за адресою - АДРЕСА_1. Вказана обставина сторонами не оспорюється. Факт відсутності в цій квартирі централізованого гарячого водопостачання також не оспорюється сторонами.

ПАТ«Одесагаз» на звернення позивача від 26.08.2014р. щодо роз'яснення нарахувань листом від 03.09.2014р. за підписом начальника управління по експлуатації газового господарства ПАТ «ОдесаГаз» Мітюченка І.В. повідомило позивача про механізм утворення щомісячних нарахувань за особовим рахунком № 167297 (з урахуванням факту наявності/відсутності гарячого водопостачання, про наявність заборгованості тощо), неможливість зміни відповідачем питань ціноутворення та про план встановлення лічильника газу (а.с. 3).

Тексту звернення від 26.08.2014р. позивачем не надано.

Позивач в додаток до власних заяв від 27.02.2004р., 30.03.2005р., 07.02.2013р., 26.08.2014р. звернувся до ПАТ«Одесагаз» з заявою (вхідна дата реєстрації 11.09.2014р.) про перерахунок виставлених рахунків та повернення коштів, припинення виставляння безпідставних рахунків (а.с. 2).

Текстів звернень від 27.02.2004р., 30.03.2005р., 07.02.2013р. позивачем не надано.

Листом від 25.09.2014р. за підписом начальника управління по експлуатації газового господарства ПАТ «ОдесаГаз» Мітюченка І.В. позивача було повідомлено про те, що повторні звернення з одного й того ж питання від одного і того ж громадянина не розглядаються,якщо перше вирішене по суті.

Звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання - ч.1 ст. 20 Закону України «Про звернення громадян».

Серед обов'язків органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засобів масової інформації, їх керівників та інші посадових особи в межах своїх повноважень відповідно до ч.1 ст. 19 Закону України «Про звернення громадян» є також обов'язок об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги.

Кожна сторона, відповідно до положень ст.ст. 10, 60 ЦПК України, зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог або заперечень.

Зважаючи на ту обставину, що позивачем не надано тексту звернення від 26.08.2014р., тому, дослідивши звернення позивача від 11.09.2014р. в контексті відповідності його вимог про проведення перерахунку й повернення грошей ст. 5 Закону України «Про звернення громадян», суд доходить до висновку про те, що позивач не довів наявності порушень відповідачами вимог ст.ст. 15, 19, 20 Закону України «Про звернення громадян», оскільки з наданих позивачем документів вбачається, що відповідачем розглянуті всі поставлені в ньому питання і заявника повідомлено про результати перевірки звернення і прийняте рішення.

Суд критично ставиться до посилань ОСОБА_1 на те, що у своїх листах він просив у випадку відмови проведення перерахунку встановити в його квартирі газовий лічильник для фіксації кількості поданих послуг відповідачами з подальшою їх оплатою, а також укласти відповідний договір на надання відповідних послуг, оскільки в звернені позивача від 11.09.2014р. таки прямі вимоги відсутні, а текстів попередніх звернень позивачем не надані. Також суд критично ставиться до посилання позивача на відсутність рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у його заявах, як такого, що спростовується відповіддю ПАТ «ОдесаГаз» від 03.09.2014р.

Крім того, суд погоджується з посиланням відповідача ПАТ«Одесагаз» на те, що не розглядаються повторні звернення одним і тим же органом від одного і того ж громадянина з одного і того ж питання, якщо перше вирішено по суті, а тому лист ПАТ«Одесагаз» відповідає вимогам ст. 8 Закону України «Про звернення громадян».

На підставі викладеного є недоведеними та не можуть бути задоволені вимоги ОСОБА_1 визнати бездіяльність відповідачів, в частині розгляду заяв позивача - протиправною.

Вимоги п. 2 ч. 2 ст. 19 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу» встановлюють обов'язок споживача забезпечувати своєчасну оплату в повному обсязі послуг з постачання природного газу.

Згідно до вимог ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 526 ЦК України вказують на те, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до п. 29 Постанови Кабінету Міністрів України № 2246 від 09 грудня 1999 року «Про затвердження Правил надання населенню послуг з газопостачання» встановлюють обов'язок споживача своєчасно вносити плату за послуги з газопостачання. Розрахунковим періодом для визначення розміру оплати послуг з газопостачання є календарний місяць. Плата за надані протягом розрахункового періоду послуги з газопостачання вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено інший строк - п. 17 цієї Постанови.

Роздрібні ціни на природний газ, що використовується для потреб населення, встановлені постановою НКРЕ від 03.04.2014р. за № 420 (з наступними змінами), а норми споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників визначені постановою КМУ від 08.06.1996р. за № 619, яка критерієм норм споживання визначає відсутність централізованого гарячого водопостачання (факт відсутності якого позивачем не заперечувався).

Судом не приймаються до уваги посилання позивача на наявність у нього електричного бойлеру як підстави перерахування вартості спожитого газу за іншими нормами, оскільки в розумінні постанови КМУ від 08.06.1996р. за N 619 «Про затвердження норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників» вказана обставина не має правового значення для вирішення спору по суті.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі - ч.1 ст. 11 ЦПК України.

Оскільки позивач пов'язує здійснення перерахунку саме з підставою наявності у нього електричного водонагрівача (бойлеру), суд не має процесуальної можливості змінювати підставу позову (оцінювати розрахунок відповідача по іншим показникам тощо), у зв'язку з чим не можуть бути задоволені вимоги ОСОБА_1 визнати вимагання коштів ПАТ«Одесагаз» за ненадані (недоведені) послуги - незаконними, недійсними правочинами, зобов'язати відповідачів припинити дії, які порушують права позивача, а також зобов'язати ПАТ«Одесагаз» відшкодувати позивачу реальні збитки в сумі у подвійному розмірі всього в сумі 5 962,68 грн. - в рівних частках з кожного та зобов'язати відповідачів відшкодувати позивачу моральну (немайнову) шкоду двадцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати в Україні на момент виплати, а саме в сумі 24 360 грн.

Крім того, позивачем всупереч вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України не доведено наявності з боку відповідачів обману, погрози та шантажу, тому вимоги визнати їх нікчемними правочинами є безпідставними; також суд зазначає, що злочин за своєю правовою природою (відповідно до положень ст. 11 КК України) не є правочином, та для його правового регулювання відповідно не можуть бути застосовані положення Цивільного кодексу України. Окремо суд зауважує, що згідно положень ст. 62 Конституції України, ст. 2 КК України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Статтею 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природнього газу» визначено, що суб'єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов'язані забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується для підігріву води та приготування їжі - до 01.01.2016р., а тому відповідні вимоги позивача зобов'язати відповідачів встановити йому газовий лічильник є передчасними, а тому задоволенню не підлягають.

Стосовно вимог позивача зобов'язати відповідачів укласти з ним договір про постачання послуг, суд виходить з того, що відповідно до вимог ст. 12 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу» постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов'язується поставити споживачеві природний газ, якісні характеристики якого визначено стандартами, в обсязі та порядку, передбачених договором, а споживач зобов'язується сплачувати вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором.

Правила ст. 19 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу» встановлюють, що отримання природного газу споживачами можливе лише на підставі договорів, укладених із постачальниками.

Вимоги п. 1 ч. 2 ст. 19 та п. 3 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу» встановлюють обов'язок споживача укласти договір на постачання природного газу та обов'язок постачальника здійснювати постачання природного газу згідно з укладеними договорами.

Відповідно до вимог п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України № 2246 від 09 грудня 1999 року «Про затвердження Правил надання населенню послуг з газопостачання» послуги з газопостачання надаються споживачеві на підставі договору, що укладається між ним та газопостачальним підприємством відповідно до типового договору, затвердженого у встановленому порядку. Вказаний договір підписується газопостачальним підприємством і споживачем протягом 14 календарних днів з дня отримання відповідної заяви від споживача. Газопостачальні підприємства, що здійснюють постачання природного газу на закріпленій території, не мають права відмовити споживачеві, об'єкти якого розташовані на цій території, в укладенні договору.

Вимоги п.п. 29, 32 Постанови Кабінету Міністрів України № 2246 від 09 грудня 1999 року «Про затвердження Правил надання населенню послуг з газопостачання» встановлюють обов'язок споживача та газопостачального підприємства укласти договір в письмовій формі.

Згідно п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 12 квітня 1996 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» при розгляді справ за позовами у зв'язку з відмовою підприємства, установи, організації чи громадянина-підприємця укласти договір, необхідно враховувати право громадян на задоволення їхніх потреб у сфері торгівельного та інших видів обслуговування, та наявність у підприємця реальної можливості задовольнити вимоги.

Суд критично ставиться до посилань ПАТ«Одесагаз» про існування договору між сторонами, оскільки копії такого відповідачем всупереч положень ст.ст. 10, 60 ЦПК України не надано, навпаки, як вбачається з матеріалів справи, ПАТ«Одесагаз» у своїх відповідях посилається на наявність відкритого особового рахунку на ім'я позивача, а не на укладений відповідний договір.

Враховуючи встановлений законодавством обов'язок укладати договори для споживання послуг з газопостачання, встановлену Законом неможливість відмовитися від укладання договорів, суд дійшов висновку про задоволення вимоги позивача ОСОБА_1 зобов'язати ПАТ «ОдесаГаз» укласти основний договір про надання населенню послуг з газопостачання.

Судом не приймаються до уваги інші пояснення сторін як такі, що не мають правового значення для вирішення спору по суті.

В силу положень ст. 88 ЦПК України з відповідача - ПАТ «ОдесаГаз», на користь держави підлягає стягненню державне мито в сумі 121,80 грн. пропорційно частині задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 1, 10, 11, 60, 61, 88, 209, 212-215, 218, 293 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зобов'язати публічне акціонерне товариство «ОдесаГаз» укласти з ОСОБА_1 договір про надання населенню послуг з газопостачання.

В задоволені решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з публічне акціонерне товариство «ОдесаГаз» на користь держави судовий збір в сумі 121,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення через Суворовський районний суд м.Одеси. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя