Справа № 159/367/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Логвинюк І.М.
Провадження № 22-ц/773/580/15 Категорія: 50 Доповідач: Киця С. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Киці С.І.,

суддів - Данилюк В.А., Шевчук Л.Я.,

при секретарі - Вергуну Т.С.,

з участю:

відповідача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 24 лютого 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 24 лютого 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Ухвалено стягнути з із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.Ковеля Волинської області аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі 1/4 частини всіх видів її доходу (заробітку), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, встановленого законодавством України, щомісячно, починаючи з 26.01.2015р. та продовжуючи до досягнення дитиною повноліття. В решті позову відмовлено. Рішення суду в межах суми платежу аліментів за один місяць допущено до негайного виконання.

Відповідач подала апеляційну скаргу на зазначене рішення. Вважає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, в зв'язку з чим суд дійшов хибного висновку щодо часткового задоволення позовних вимог. Просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

Апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони перебували з 24.05.92р. по 02.04.14р. у зареєстрованому шлюбі. В шлюбі народилося двоє дітей. В даний час малолітній син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 проживає разом з батьком ОСОБА_2, позивачем по справі.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягненню нею повноліття.

Згідно до частин 1, 3 статті 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками свого обов'язку по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той із батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду із відповідним позовом і в такому разі аліменти на них можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Оскільки між сторонами не досягнуто домовленості щодо способу утримання сина ОСОБА_3 та розміру аліментів, то суд першої інстанції правильно задоволив позов про стягнення аліментів з матері на користь батька, з яким постійно проживає син.

Суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина в користь позивача в частці від заробітку (доходу) матері. Визначаючи розмір аліментів, суд врахував матеріальний стан сторін, те що відповідач ОСОБА_1 працює у Ковельському МТМО на посаді медсестри та має сталий дохід, стан здоров'я дитини та платника аліментів, всі обставини справи та докази, що подані сторонами.

Рішенням органу опіки та піклування Ковельської міської ради від 12 лютого 2015 року №58 «Про вирішення спору щодо участі матері у вихованні дитини», на яке посилається відповідач в апеляційній скарзі, не встановлено місце проживання дитини, а лише визначено спосіб участі матері у спілкуванні, вихованні дитини.

Відповідач не надала суду доказів, які б підтверджували добровільну сплату нею аліментів. Надання коштів дитині на власні потреби, утримання його в період зустрічей з дитиною, придбання йому деяких речей не може бути підставою для відмови у стягненні аліментів.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду. Рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 24 лютого 2015 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: