Справа № 199/40/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

18 листопада 2015 року м. Дніпропетровськ

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

Головуючий суддя Сенчишин Ф.М.

При секретарі Карабань А.Є.

За участю представників позивача ОСОБА_1

ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом, за яким просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_3 заборгованість за простроченими з 10 грудня 2009 року по 10 грудня 2014 року відсотками за укладеним 15 листопада 2005 року кредитним договором № DNH4KP93110125 у розмірі 9972,71 грн.

В судовому засіданні представники позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підтримали в повному обсязі заявлені позовні вимоги та доводи позовної заяви, на яких вони ґрунтуються.

Відповідач ОСОБА_3 в суді заперечив проти задоволення позовних вимог в повному обсязі. Заперечення обґрунтував тим, що він кредитний договір у ПАТ КБ «ПриватБанк» ніколи не оформляв та не підписував. При укладенні кредитного договору був наданий раніше втрачений ним паспорт, в який вклеєна фотографія незнайомого йому чоловіка. Категорично заперечує той факт, що він отримав від позивача кредитні кошти.

Вирішуючи позовні вимоги, суд виходить з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Як передбачено ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що укладений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

На підтвердження факту укладення між сторонами кредитного договору, позивачем надана Заява позичальника № DNH4KP93110125 (а.с. 7) датована 15 листопада 2005 року, за змістом якої ОСОБА_3 просив Закрите акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», надати йому строковий кредит у сумі 5157,10 грн. строком на 24 місяці з відсотковою ставкою 2,09 % на місяць, та висловив свою згоду з запропонованими ПриватБанком Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам та Тарифами, які разом з вказаною заявою складають кредитно-заставний договір.

Вказана Заява позичальника № DNH4KP93110125 містить виконані від імені ОСОБА_3 рукописні записи «ОСОБА_4Г.», «10 ноября 05» а також підпис від його імені.

За висновком комісійної судової почеркознавчої експертизи № 3904-15 від 03 листопада 2015 року (а.с. 95-103), зазначені рукописні записи в заяві позичальника виконані не ОСОБА_3 а іншою особою. Вказаний підпис в заяві позичальника виконаний не ОСОБА_3 а іншою особою з наслідуванням справжнього підпису.

Висновок експертизи узгоджується з категоричним твердженням позивача про те, що він кредитний договір не підписував.

Зазначені твердження відповідача та висновок експертизи також узгоджуються з доданою позичальником до Заяви позичальника копією паспорту (а.с. 12), оскільки особа на фотографії в копії паспорту вочевидь не є ОСОБА_3

Інші докази на підтвердження того факту, що ОСОБА_3 підписував кредитний договір або отримував кредитні кошти, позивачем не надані.

За наведених обставин, суд вважає доведеним факт того, що відповідач ОСОБА_3 кредитний договір з позивачем не укладав та кредитні кошти від останнього не отримував, отже будь-які зобовязальні правовідносини між сторонами відсутні і позовні вимоги задоволенню не підлягають в повному обсязі.

Оскільки у задоволені позову відмовлено, понесені позивачем судові витрати розподілу між сторонами не підлягають.

Натомість, на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені останнім та документально підтверджені (а.с. 39, 68) судові витрати з оплати судової експертизи у розмірі 2949,12 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212, 214 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити в повному обсязі.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_3 судові витрати з оплати судової експертизи у розмірі 2949 (дві тисячі девятсот сорок девять) гривень 12 (дванадцять) копійок.

На рішення може бути подана апеляційна скарга в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Головуючий :