Справа № 645/8497/14-ц
Провадження № 2/645/236/15
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 лютого 2015 року Фрунзенський районний суд міста Харкова у складі:
Головуючого - судді Сілантьєвої Е.Є.
При секретарі судових засідань - Курбатовій А. М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна», ОСОБА_4 про стягнення суми страхового відшкодування,
У судовому засіданні представник позивачів ОСОБА_5, яка діяла на підставі договору про правову допомогу, підтримала вимоги позову та просила їх задовольнити, надала пояснення згідно позову. Також надала розрахунок вартості надання правової допомоги та оригінал висновку авто товарознавчого дослідження для підтвердження суми страхового відшкодування, правової допомоги.
Представник відповідача ПАТ «СК «Універсальна» до судового засідання не з*явився, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином.
Представником ПАТ «СК «Універсальна» було подано заяву про призначення експертизи, але представник до судового засідання не з*явився, заяв про розгляд справи за його відсутності не надав, що позбавило суд можливості поставити це клопотання на обговорення. Крім того, в судовому засіданні був допитаний провідний експерт ХНДІСЕ ім. М.С. Бокаріуса ОСОБА_6, який проводив експертне дослідження та був попереджений про відповідальність за не виконання покладених на нього обов*язків відповідно до ст. 385 КК України.
Відповідач ОСОБА_4 до судового засідання не з'явилася, про день та час розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток, які повернуті до суду з поміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 39, 57-58, 69-70, 72-73), заперечення на позов не надала, заяв з проханням про слухання справу за її відсутності не надала.
Відповідно до ч.2 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явились в судове засідання без поважних причин.
Таким чином, суд вважає, що відповідачі не з'явилися в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомили, про час і місце судового засідання були повідомлені належним чином, про що є зворотні повідомлення про отримання судових повісток стороною відповідача ПАТ «СК «Універсальна» та наявність судових повісток, які повернуті до суду з поміткою «за закінченням терміну зберігання» відповідача ОСОБА_4
Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд вивчивши матеріали справи, вислухавши представника позивачів, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню в зв'язку з наступним.
Згідно із ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Способами захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, можуть бути відшкодування збитків або інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Судовим розглядом встановлено, що 17 квітня 2014 року мала місце дорожньо-транспортна пригода, в якій було пошкоджено автомобіль марки Mersedes, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3 з вини ОСОБА_4, яка керувала автомобілем НОМЕР_2.
Власник автомобіля марки Mersedes, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 є ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_7 виданого ВРЕР № 1 ГУМВСУ в м. Харків, дата реєстрації 07.09.2011 року
Позивач ОСОБА_3 керував автомобілем Mersedes на підставі оперативного управління передбаченого законом переданого власником ОСОБА_2 Відповідно до правових позицій Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну.
Постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 21 травня 2014 року ОСОБА_4 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.. 124 КУпАП накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Згідно вказаної постанови ОСОБА_4, в судовому засіданні не заперечувала проти порушення ПДР України та визнала свою провину. Постанова набрала законної сили та не була оскаржена.
Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів та іншим.
Джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояву їх шкідливих властивостей (наприклад, у випадку заподіяння шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля).
Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадяни, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).
Відповідно до пунктів 1.4, 1.6, 1.7 ст. 1 Закону України «про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року № 1961-ІУ особи, відповідальність яких застрахована,- це визначені в договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності особи, цивільно-правова відповідальність яких застрахована згідно з цим договором, або, залежно від умов договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, будь-які особи, що експлуатують забезпечений транспортний засіб: власники транспортних засобів - це юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди, довіреності або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах; забезпечений транспортний засіб - наземний транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, будь-який наземний транспортний засіб, який експлуатується особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, на законних підставах.
Статтею 3 Закону «про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів» передбачено, що обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності з метою забезпечення шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та (або) майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
Згідно ст. 6 цього ж Закону страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка стала за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.
Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням)
Відповідно до укладеного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС 2534374, між ПАТ «СК «Універсальна» та ОСОБА_4, відповідальність заподіювача шкоди, відповідача ОСОБА_4 на транспортний засіб Нісан Мікра, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 було застраховано в ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» (а.с. 53).
Відповідно до ч. 2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик зобов'язаний направити заявнику письмове повідомлення щодо прийнятого рішення протягом трьох робочих днів із дня прийняття відповідного рішення.
Згідно з нормами ст.ст. 10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.
Відповідно до ч.2 ст.27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться - до початку розгляду справи по суті.
Стаття 57 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а відповідно до ч.2 ст.59 цього ж кодексу обставини справи, які за законом мають бути підтвердженні засобами доказування,не можуть бути підтвердженні іншими засобами доказування.
Відповідно до ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них,що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.
За змістом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
Згідно з пунктом 2. 3, 2.4. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції та Фонду державного майна України №142/5/2092 від 24 листопада 2003 року (далі - Методика) вартість відновлюваного ремонту КТЗ визначається як грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого КТЗ, вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).
Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відновлювальний ремонт (або ремонт) - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Складова частина КТЗ (складник) - деталь, складова одиниця чи комплектувальний виріб, які відповідають вимогам конструкторської документації (пункт 1.6 Методики).
Враховуючи викладена, власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу, або особа, яка володіє майном на праві господарського відання, оперативного управління, має право на відшкодування в повному обсязі завданої йому майнової шкоди.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль Мерседес, державний реєстраційний номер НОМЕР_4 отримав механічні пошкодження, які були зазначені в довідці ДАІ складеної на місці ДТП (а.с 15).
Як вбачається з матеріалів справи, власником автомобіля ОСОБА_2, було подано повідомлення про ДТП та надано необхідні копії документів для ПАТ «СК «Універсальна».
Після подання вищевказаних документів працівником страховика було проведено огляд та фотографування пошкоджень автомобіля Мерседес, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, після чого вказаний працівник страховика повідомив про те, що він направив зроблені ним фотографії пошкоджень автомобіля до головного офісу у м. Київ для визначення суми страхової компенсації.
З матеріалів справи та пояснень представника позивача вбачається, що 10.06.2014р. ОСОБА_2 була подана заява на виплату страхового відшкодування (а.с. 17).
Аварійний комісар згідно протоколу огляду від 29.04.14 визначив вартість відновлювального ремонту за допомогою комп'ютерної програми «Audatex» у ремонтній калькуляції та склав аварійний сертифікат, згідно яких сума матеріального збитку з урахуванням коефіцієнта зносу 0,7 ,складає в 8741,80 грн. Страхове відшкодування за вирахуванням 510,00 грн. франшизи, склало 8 231,80 грн.
12.06.2014 року позивач ОСОБА_3 звернувся до Харківського наукового - дослідного інституту судових експертиз ім. засл. Проф.. М.М. Бокаріуса з заявою про визначення розміру матеріальної шкоди спричиненої власнику автомобіля
Відповідно до висновку експертного авто товарознавчого дослідження № 6731 від 10.07.2014 року, виконаного провідним судовим експертом Харківського науково - дослідного інституту судових експертиз ім. засл. Проф.. М.С. Бокаріуса ОСОБА_6 -розмір завданих збитків ОСОБА_2, ОСОБА_3 за пошкоджений транспортний засіб марки Mersedes, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 складає 21 080,31 грн.
Встановлені пошкодження автомобіля та розмір завданих збитків в судовому засіданні також було підтверджено поясненнями допитаного провідного експерта ОСОБА_6, який проводив експертизу та який зазначив, що експертиза виконана згідно наявним пошкодженням, які збігаються з зазначеними в довідці інспектора ДАІ, але інспектори не фахівці з експертної галузі, тому ними було зазначено поверхневі пошкодження. Також зазначив, що ХНДІСЕ ім. М.С. Бокаріуса є державною установою, яка має відповідні повноваження на проведення авто товарознавчого дослідження.
Матеріалами справи підтверджується, що ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» сплатила позивачеві 8 231,00 грн.
Відносно сплати суми франшизи суд зазначає, що згідно до ч. 36.5 Закону Страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Між ПАТ «СК «Універсальна» та ОСОБА_4 було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС 2534347, відповідно до якого було застраховано транспортний засіб Нісан мікра, державний реєстраційний номер НОМЕР_3. Згідно даного договору сума франшизи складає 510,00. ОСОБА_4 не була виплачена вказана франшиза. Таким чином, суд прийшов до висновку про задоволення позову в частині стягнення суми франшизи в розмірі 510,00 грн. з ОСОБА_4.
Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Суд стягує з відповідача на користь позивача 243 грн. 60 коп. сплаченого судового збору.
Згідно ст.12 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право на правову допомогу, яка надається адвокатом або іншим фахівцями у галузі права в порядку, встановленому законом.
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи належить витрати на правову допомогу (ст.79 ч.3п.2 ЦПК України).
Згідно ч.1.ст.84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.
З аналізу зазначених норм вбачається, що правовою допомогою в цивільному процесі визначається допомога правового характеру адвоката або іншого фахівця у галузі права.
Крім того, судові витрати, в тому числі на правову допомогу, повинні бути пов'язані тільки з розглядом конкретної цивільної справи, що розглядається судом.
Під час розгляду даної справи інтереси позивача представляв адвокат ОСОБА_5, яка діє на підставі свідоцтва на право заняття адвокатською діяльністю НОМЕР_8 та договору про надання юридичних послуг № 20 від 20.05.2014р.,
В матеріалах справи знаходиться копія квитанції до прибуткового касового ордеру № 20 від 20.05.2014 р., яка підтверджує сплату витрат на правову допомогу в сумі 1500,00 грн.
Крім того, постановою Кабінету Міністрів України від 27.04.2006 року № 590 «Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних із розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» затверджені граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ і зазначено, що граничний розмір не перевищує суму, що обчислюється, виходячи з того, що особі виплачується 40 % розміру мінімальної заробітної плати за годину її роботи. Позивачем був наданий розрахунок вартості надання правової допомоги, з яким погоджується суд, та стягує з відповідача суму у розмірі 1500 грн.
Керуючись ст. ст. 22, 23, 61, 979, 1166, 1172, 1194 ЦК України, ст.ст. 4, 10, 11, 60, 209, 213-215, 218 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_6) на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_5) суму франшизи в розмірі 510,00 грн. (п*ятсот десять).
Відповідачем, який не приймав участі у розгляді справи, протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення, відповідно до вимог ст.. 229 ЦПК України.
Заочне рішення може бути оскаржене іншими особами, які брали участь у розгляді справи до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги. Іншими особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ: