У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Луспеника Д.Д., Гулька Б.І., Хопти С.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа - орган опіки та піклування Печерської районної в м. Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 10 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 14 січня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року ОСОБА_4 звернулась до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що вона та ОСОБА_5 перебували у зареєстрованому шлюбі з 7 червня 2001 року, від якого мають сина - ОСОБА_5 ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням апеляційного суду м. Києва від 20 березня 2014 року шлюб між ними було розірвано, однак ОСОБА_5 матеріальної допомоги на утримання сина не надає.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_4 просила суд стягнути з ОСОБА_5 аліменти на утримання сина в розмірі 5 тис. грн.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 14 серпня 2014 року об'єднано в одне провадження позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання дитини та зустрічний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визначення місця проживання дитини.

В обґрунтування зустрічного позову ОСОБА_5 посилався на те, що ОСОБА_4 перевезла їх сина з квартири, де вони проживали разом, до іншого житла, не дає можливості йому спілкуватися з сином, у зв'язку з чим він вважав, що інтереси сина порушено, тому просив суд визначити місце проживання дитини разом з батьком.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 10 жовтня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 14 січня 2015 року, позов ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання сина ОСОБА_6 у розмірі 2 500 грн, починаючи з 24 червня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Вирішено питання про розподіл судових витрат. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить оскаржувані судові рішення скасувати в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_7, посилаючись на порушення судами норм матеріального й процесуального права, та ухвалити в цій частині нове рішення, яким зменшити розмір стягнутих аліментів до 1 200 грн.

Виходячи з доводів касаційної скарги, судові рішення оскаржуються в частині вирішення первісного позову, у решті - судові рішення не оскаржуються, тому в силу ст. 335 ЦПК України не переглядаються.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення в частині позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дитини ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення первісного позову, суди, правильно застосувавши положення ст. ст. 180 - 182, 184 СК України, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшли до правильного висновку про те, що розмір аліментів, які стягнуто на утримання сина - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, визначено з урахуванням вимог ст. 182 СК України.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення в частині позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дитини без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 10 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 14 січня 2015 року в частині позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дитини залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:Д.Д. Луспеник
Б.І. Гулько С.Ф. Хопта