У х в а л а

ІМенем УКраїни

28 жовтня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Ізмайлової Т.Л., Мартинюка В.І.,

Мостової Г.І., Наумчука М.І.,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Державної казначейської служби України, Погребищенського районного відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області про відшкодування майнової та моральної шкоди, за касаційною скаргою Клюси Тетяни Володимирівни, яка діє від імені Погребищенського районного відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області, на рішення апеляційного суду Вінницької області від 8 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом. Зазначав, що 25 листопада 2010 року дільничний інспектор Погребищенського районного відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області ОСОБА_5, керуючи службовим автомобілем «ВАЗ-2107», реєстраційний номер НОМЕР_2, на автодорозі сполученням Турбів-Погребище-Сквира порушив Правила дорожнього руху України та допустив зіткнення з автомобілем «Ніссан Прімера», державний номер НОМЕР_1, яким він управляв. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_5 та два пасажири в автомобілі «ВАЗ-2107» загинули від отриманих травм, а позивачу спричинені тяжкі тілесні ушкодження. Посилаючись на викладене, завдання майнової та моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню відповідачами, просив задовольнити позов.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 21 березня 2014 року позов задоволено частково. Стягнуто з Погребищенського районного відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області на користь ОСОБА_3 60 075 грн 84 коп. на відшкодування майнової шкоди та 30 000 грн на відшкодування моральної шкоди, шляхом списання зазначеної суми коштів Державною казначейською службою України. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 8 грудня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову. Стягнуто з Погребищенського районного відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області на користь ОСОБА_3 майнову шкоду в розмірі 60 075 грн 84 коп., моральну шкоду - 30 000 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат. В іншій частині позову відмовлено.

Клюса Т.В., яка діє від імені Погребищенського районного відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області, звернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення апеляційного суду в частині задоволення позову скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судами встановлено, що 25 листопада 2010 року приблизно о 13 год водій ОСОБА_5, керуючи автомобілем «ВАЗ-2107», державний номер НОМЕР_2, рухаючись по автодорозі сполученням Турбів-Погребище-Сквира, допустив порушення Правил дорожнього руху України та зіткнувся з автомобілем «Ніссан Прімера», державний номер НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_3

Під час вчинення ДТП ОСОБА_5 проходив службу в Погребищенському районному відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області і за ним був закріплений службовий автомобіль «ВАЗ-2107», державний номер НОМЕР_2.

Постановою Погребищенського районного суду Вінницької області від 11 січня 2013 року ОСОБА_5 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України та закрито провадження у кримінальній справі на підставі п. 8 ст. 6 КПК України

Внаслідок ДТП ОСОБА_3 отримав тяжкі тілесні ушкодження, йому визначено ІІ групу інвалідності.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення, суд апеляційної інстанції виходив із того, що доржньо-транспортна пригода сталася з вини ОСОБА_6 під час виконання ним службових обов'язків, тому завдана позивачу шкода має бути відшкодована Погребищенським районним відділом Управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області у визначених судом першої інстанції розмірах.

Проте повністю погодитись із такими висновками апеляційного суду не можна.

Задовольнячи позов апеляційний суд вважав, що майновою шкодою є в т. ч. і внесені позивачем кошти на пожертвування до Вінницького відділення міжнародного фонду допомоги хворим.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про екстрену медичну допомогу» № 5081-VI від 5 липня 2012 року для розвитку та поліпшення матеріально-технічної бази системи екстреної медичної допомоги можуть залучатися кошти підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності і господарювання, а також добровільні пожертвування фізичних і юридичних осіб, благодійних організацій та об'єднань громадян, інші не заборонені законодавством джерела.

Право закладів охорони здоров'я отримувати благодійні внески передбачене Порядком отримання благодійних (добровільних) внесків і пожертв від юридичних та фізичних осіб бюджетними установами і закладами освіти, охорони здоров'я, соціального захисту, культури, науки, спорту та фізичного виховання для потреб їх фінансування, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 серпня 2000 № 1222 (далі - Порядок).

Відповідно до п. 3 Порядку благодійні внески не можуть заміняти плату за надання установами і закладами платних послуг за переліками, визначеними в установленому порядку.

Виходячи з наведеного, пожертвування позивача не можуть включатися в розмір майнової шкоди завданої йому внаслідок ДТП, оскільки є добровільними внесками та не носять обов'язкового характеру.

Вважаючи внесені позивачем пожертувавання обов'язковими до сплати апеляційний суд не вказав на підставі чого в останнього виник такий обов'язок.

Вирішуючи питання про стягнення витрат на правову допомогу апеляційний суд виходив із того, що ОСОБА_7, як адвокат позивача, брав участь у вчиненні дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у цій справі (ознайомлення з матеріалами кримінальної справи, збирання доказів та складання позовної заяви; складання заяви про забезпечення доказів та апеляційної скарги на ухвалу суду), а також у судових засіданнях з 25 липня по 9 грудня 2012 року.

Статтею 79 ЦПК України передбачено, що витрати на правову допомогу входять до витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Виходячи із змісту ст. ст. 56, 84 ЦПК України ці витрати мають бути пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які допущені до участі в розгляді справи в якості осіб, які надають правову допомогу, ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь в розгляді справи.

З матеріалів справи вбачається, що 21 вересня 2011 року ОСОБА_7 видано довіреність на право представляти інтереси та діяти від імені ОСОБА_8 (а. с. 28 т. 1).

26 листопада 2014 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 укладено договір про надавання правової допомоги (а. с. 27 т. 2).

Відомості про те, що останній був допущений до участі в розгляді справи ухвалою суду як особа, що надає правову допомогу, відсутні.

Із журналів судових засідань вбачається, що ОСОБА_7 брав участь у справі як представник позивача, а не особа, яка надає правову допомогу.

Крім цього, складання процесуальних документів, збирання доказів, вивчення матеріалів інших справ не може розцінюватися як вчинення окремих процесуальних дій поза межами судового засідання, оскільки такі мають вчинятися судом і особа має право на відшкодування витрат на правовоу допомогу якщо той, хто надавав таку, брав участь у проведенні цих дій в порядку ст. 200 ЦПК України (наприклад огляд доказів (ст. 140 ЦПК України)).

Перелік дій, які вчинені особою, яка надає стороні правову допомогу, і виникнення права в останньої на їх відшкодування визначений ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

За таких обставин висновок суду про наявність підстав для стягнення з Погребищенського районного відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області на користь позивача 5000 грн витрат на правову допомогу є передчасним.

З огляду на викладене, рішення апеляційного суду в частині вирішення вимог про відшкодування майнової шкоди, розподілу судових витрат не бути залишене в силі і підлягає скасуванню, а справа направленню в цій частині на новий розгляд до цього суду, оскільки порушення апеляційним судом при розгляді справи норм процесуального права (ст. ст. 10, 60, 179 ЦПК України) унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для її правильного вирішення.

Що ж стосується вирішення вимог про відшкодування моральної шкоди, то колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Апеляційний суд обґрунтовано виходив з того, що відповідальність за таку шкоду має нести Погребищенський районний відділ Управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області з вини особи, яка проходила службу в цій установі, трапилась ДТП та правильно визначив розмір коштів на її відшкодування.

Залишаючи без змін рішення в цій частині колегія суддів виходить з положень ст. 335 ЦПК України згідно якої під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Клюси Тетяни Володимирівни, яка діє від імені Погребищенського районного відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області, задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Вінницької області від 8 грудня 2014 року в частині вирішення вимог про відшкодування майнової шкоди та розподілу судових витрат скасувати, справу в цій частині передати на новий розгляд до цього суду.

В іншій частині вказане рішення залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді:Т.Л. Ізмайлова В.І. Мартинюк Г.І. Мостова М.І. Наумчук