АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/742/15
Справа № 415/5531/13-ц Головуючий 1 інстанції Фастовець В.М.
Категорія: договірні Доповідач: Овсяннікова А.І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Овсяннікової А.І.

суддів - Бездітко В.М., Сащенко І.С.

при секретарі - Дашковської Н.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 17 січня 2014 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредитування, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2013 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредитування.

В обгрунтування своїх вимог Банк вказав, що відповідно до кредитного договору б/н від 24 грудня 2005 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 10000.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов'язань за договором станом на 31 липня 2013 року утворилася заборгованість у розмірі 46001.81 грн., яка складається з:

8427.08 грн. - заборгованість за кредитом;

34907.98 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг:

500.00 грн. - штраф (фіксована частина).

2166.75 грн. - штраф (процентна складова).

Просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 46001.81 грн. та судові витрати.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав. Пояснити чому спірна заборгованість повністю співпадає із заборгованістю за іншим договором не зміг.

Відповідач ОСОБА_1 позов не визнав. Пояснив, що у 2008 році з нього на підставі судового наказу була стягнута заборгованість за договором, який він не підписував.

Рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 17 січня 2014 року у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості кредитним договором б/н від 24 грудня 2005 року в розмірі 46001 (сорок шість тисяч одна) грн. 81 коп. станом на 31 липня 2013 року відмовлено в повному обсязі у зв'язку з недоведеністю вимог.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення суду, ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача судові витрати. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд помилково прийшов до висновку, що розрахунок заборгованості не відповідає кредитному договору б/н від 24 грудня 2005 року, а також судом порушено норми матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що скарга підлягає задоволенню частково.

Матеріали справи свідчать, що 24 грудня 2005 року ОСОБА_1 у ПАТ КБ «ПриватБанк» отримав кредит у розмірі 10 тис. грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідно до вимог ст.ст. 1054 ч.1 1055 ч.1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно наданих розрахунків станом на 31 липня 2013 року відповідач має заборгованість у сумі 46001 грн. 81 коп., яка скаладається з заборгованості за кредитом у сумі 8427.08 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом у сумі - 34907.98 грн.;- штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500.00 грн. - фіксована частина та 2166.75 грн. - процентна складова.

Ставлячи питання про стягнення цієї суми позивач виходить з тих обставин, що договір підлягає виконанню і позовна давність не сплинула.

Відповідно до вимог ст.ст. 256; 257; 261 ч.1,5; 267 ч. 3,4 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Договір сторонами укладено 24 грудня 2005 року з зазначенням про кінцевий термін повернення коштів, який відповідає строку дії картки.

Відповідно до п.9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання, тобто, до 24 грудня 2006 року.

Початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії(припинення дії) договору, скільки з певними моментами(фактами), які свідчать про порушення прав особи.

З наданого витягу по розрахунковому рахунку ОСОБА_1 та з пояснень представника Банку в суді апеляційної інстанції вбачається,що останній внесок по рахунку зроблений відповідачем 16 червня 2007 року.

З позовом Банк звернувся 06 вересня 2013 року, тобто зі спливом строку позовної давності.

На аркуші справи 50 міститься заява ОСОБА_1 про застосування позовної давності.

Така заява підлягає задоволенню, оскільки позовна давність сплинула.

За таких обставин рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову з інших підстав.

Що стосується заяви про видачу судового наказу на аркушах справи 24-46, то, як зазначено в заяві даний наказ стосується кредитного договору від 19 жовтня 2005 року.

Однак, як зазначила в суді апеляційної інстанції представник Банку, договір з відповідачем 19 жовтня 2005 року був підписаний, але кошти відповідачу по ньому не видавалися.

Кошти видавалися тільки по договору від 24 грудня 2005 року, тому суми у розрахунках співпадають.

Виданий по цій заяві 22 січня 2008 року судовий наказ не виконувався.

Ця обставина - факт невиконання судового наказу - відповідачем не спростований.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.2, 313, 316,317,319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» - задовольнити частково.

Рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 17 січня 2014 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення суми - відмовити з інших підстав.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді: