Справа № 329/445/15-ц
Провадження №2/329/279/2015
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

18 листопада 2015 року смт. Чернігівка

Чернігівський районний суд Запорізької області

в складі:

головуючого - судді: Поди Н.М

при секретарі - Сивак В.Г.

за участю прокурора - Олійника О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Чернігівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: орган опіки та піклування Чернігівської РДА, ВДРАЦС РС Чернігівського РУЮ про скасування усиновлення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому вказав, що відповідно до рішення Чернігівського районного суду Запорізької області від 15.04.2005р. усиновив сина відповідачки, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та надав йому своє прізвище та по батькові. У шлюбі з відповідачкою проживав з 12.03.2005р., який розірвано 12.01.2010р.

В обґрунтування позовних вимог послався на те, що із усиновленим не спілкується чотири роки, не забезпечує усиновленого сімейним вихованням, між ними відсутні будь-які стосунки, та не пам'ятає його. Подальше виконання ним обов'язків як усиновлювача є неможливим та недоцільним. Вважає дані обставини суперечить інтересам дитини, відповідно до п.1, п.3 ч.1 ст. 238 СК України, усиновлення має бути скасоване. Також просив змінити прізвище дитини на «ОСОБА_3», по батькові на «ОСОБА_3», та внести відповідні зміни до актового запису про народження дитини.

В судовому засіданні позивач та його представник, ОСОБА_4 позов підтримали та просили задовольнити. Позивач вказав, що не спілкується з усиновленим і не бажає спілкуватися. Хоче повернути в початковий стан. В усиновленого є рідний батько, який і повинен забезпечувати його матеріально, а не він. Не хоче бачити ні колишню дружину, ні її сина. У нього склалися неприязливі стосунки з відповідачкою та усиновленим.

В судовому засіданні відповідачка, ОСОБА_2 проти позовних вимог заперечувала посилаючись на те, що розлучення не є підставою для скасовування усиновлення та зміни прізвища та по-батькові сина, для сина це буде дуже великою психологічною травмою. Син бажає спілкуватися з позивачем, оскільки любить його, вважає своїм батьком, хоч той і не бажає спілкування з ним, сплачує лише аліменти на його утримання. Характеризує сина з позитивного боку, який ніколи не поводив себе негідно по відношенню до позивача, любить його та поважає.

Представник третьої особи, органу опіки та піклування Чернігівської РДА, ОСОБА_5 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала та вказала, що позивачем не доведені обставини на які він посилається у позові, він свідомо, на правах рідної дитини, усиновив малолітнього ОСОБА_3 Вважає, що скасування усиновлення не буде доцільним і не буде відповідати інтересам дитини, просила відмовити у задоволенні позову. Також вказала, що вказані позивачем підстави скасування усиновлення є підставою для позбавлення позивача батьківських прав, так як він свідомо відмовився від виконання батьківських обов»язків.

Представник третьої особи, ВДРАЦС РС Чернігівського РУЮ в судове засідання не з'явився, надав до суду письмову заяву, в якій проти задоволення позову не заперечував та просив розглянути справу без його участі.

Заслухавши позивача та його представника, відповідача, третю особу, свідка, дослідивши матеріали справи, суд визнає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Сторони проживали у зареєстрованому шлюбі з з 12.03.2005р., який розірвано 12.01.2010р.

Рішенням Чернігівського районного суду Запорізької від 15.04.2005 року ОСОБА_1 усиновлено, сина відповідачки, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Батьком записано ОСОБА_1 та змінено прізвище ОСОБА_3 на «ОСОБА_3», по батькові на «ОСОБА_3» (а.с.11).

У відповідності зі ст.207 СК України, усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім'ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя.

При винесенні рішення Чернігівським районним судом Запорізької області 15.04.2005 року про усиновлення ОСОБА_1 сина відповідачки, ОСОБА_3, судом враховано всі вищевикладені обставини справи, а також законодавчі норми. Отже, звернувшись до суду з заявою про усиновлення ОСОБА_3, позивач бажав бути його усиновлювачем, мав до цього всі необхідні дані та підстави. Крім того, ОСОБА_1 знав про взаємні особисті немайнові та майнові права та обов'язки, які виникали між ним та ОСОБА_3 у зв'язку з усиновленням з чим був згоден. Також позивач знав про те, що усиновлення надало йому права і накладало обов'язки щодо ОСОБА_3 у такому ж обсязі, які мають рідні батьки щодо дитини.

Стаття 238 СК України передбачає вичерпний перелік підстав, за яких усиновлення може бути скасоване. Позивач, зокрема, посилається у позові на п.1 та п.3 ч.1 даної статті, відповідно до яких, усиновлення може бути скасоване за рішенням суду, якщо воно суперечить інтересам дитини, не забезпечує їй сімейного виховання та якщо між усиновлювачем і дитиною склалися, незалежно від волі усиновлювача, стосунки, які роблять неможливим їхнє спільне проживання і виконання усиновлювачем своїх батьківських обовязків.

Позивач в судовому засіданні не надав жодного належного доказу на підтвердження своїх вимог щодо підстав скасування усиновлення, а саме: того, що між ним та ОСОБА_3 склалися, незалежно від його волі як усиновлювача, стосунки, які роблять неможливим виконання ним як усиновлювачем своїх батьківських обов'язків, того, що дитина, ОСОБА_3 ніколи його батьком не вважав, на заходи виховного характеру не реагував, поводився агресивно, загрожував побиттям, не проявляв поваги.

Підставами скасування усиновлення у позові позивач вказав що, із усиновленим не спілкується чотири роки, не забезпечує сімейного виховання дитині, між ним та усиновленим відсутні будь-які стосунки, та не пам'ятає його.

В судовому засіданні підставами скасування усиновлення ОСОБА_1 вказав, що він бажає повернути все на свої місця, не бажає бачити усиновленого ОСОБА_3 і виконувати батьківські обовя»зки відносно нього з підстав встановлення неприязливих стосунків з колишньою дружиною з якою на даний час знаходиться в конфлікті. Також мотивув свою відмову наявністю у усиновленого, ОСОБА_3 рідного батька, який і повинен забезпечувати його матеріально, та займатися вихованням, а не він.

Судом встановлено, що позивачу ніхто не чинить перешкод у виконанні покладених на нього обов'язків як батька по вихованню дитини. Позивач свідомо самоусунувся від виконання своїх обов'язків про що і не заперечував в судовому засіданні, вказавши, що у усиновленого, ОСОБА_3 є рідний батько який і повинен забезпечувати його матеріально та займатися вихованням.

В судовому засіданні встановлено, що хоч позивач та усиновлена дитина разом не проживають, проте дитина має бажання спілкуватися з позивачем, але той сам уникає цього про що вказала відповідачка.

Допитана в судовому засіданні відповідачка, як свідок суду пояснила, що дитина не знає, що вона усиновлена, позивач має можливість спілкуватися з дитиною, коли влітку, зимою син проживає у бабусі, яка проживає по-сусідству з позивачем. В грудні 2014р. син заходив до позивача, однак той не захотів спілкуватися. Вона ніколи не чинила перепони у спілкуванні його з дитиною. У сина в телефоні позивач записаний як батько.

Також, суд вважає , що підставою для звернення позивача з даним позовом є його бажання ухилитися від обов'язку щодо виховання та матеріального утримання усиновленого.

Позивач не надав суду жодних доказів та не навів переконливих підстав щодо скасування усиновлення. Також, позивачем не доведено, що стосунки, які роблять неможливим виконання усиновлювачем своїх батьківських обовязків між відповідачем та усиновленою дитиною склалися незалежно від волі усиновлювача.

Об'єктивних причин для скасування усиновлення судом не виявлено. Усиновляювач ОСОБА_1 не в повній мірі усвідомив свою відповідальність за долю дитини, яку він усиновив, та самовільно усунувся від виконання батьківських обов'язків по відношенню до дитини. Позивач не бере до уваги, що скасування усиновлення буде мати для дитини негативні наслідки, вплинути на її емоційно - психологічний стан. Дитина навчається в школі і зміни прізвища та по-батькові викличе до дитини зі сторони дітей, дорослих запитання про причини таких змін.

Крім того, усиновлення відбулося не за бажанням дитини, якій на час усиновлення було 2 роки, а за бажанням позивача по справі, ОСОБА_1

Суд, не має можливості заслухати думку дитини по даному позову, оскільки дитина не знає, що вона усиновлена. Повноважень на розкриття таємниці усиновлення суд не має.

Також, відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, суди мають приділяти першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 9 Конвенції та ст. 14 Закону України „ Про охорону дитинства" дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню.

Суд прийняв до уваги висновок органу опіки та піклування Чернігівської РДА

Запорізької області та вважає, що позивач не має наміру та бажання здійснювати заходи до покращення відносин з дитиною для встановлення сімейних стосунків, зберегти відносини усиновлення та виконувати свої обов'язки відносно цієї дитини.

Позивач тривалий час свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не піклується про дитину, не бере участі в її вихованні та матеріальному забезпеченні.

Усиновлення дитини ОСОБА_3 відбулося на законних підставах та не суперечило інтересам дитини. Об'єктивних причин для скасування усиновлення не виявлено. Усиновляювач ОСОБА_1 не в повній мірі усвідомив свою відповідальність за долю дитини, яку він усиновив, та самовільно усунувся від виконання батьківських обов'язків по відношенню до дитини. Позивач не бере до уваги, що скасування усиновлення може мати для дитини негативні наслідки, вплинути на її емоційно - психологічний стан. З порядком та умовами усиновлення, правами і обов'язками кандидатів в усиновлювачі, усиновлювачів, правовими наслідками усиновлення, порядком здійснення контролю за умовами проживання і виховання усиновленої дитини ОСОБА_1 був ознайомлений, про що свідчить акт, складений службою у справах дітей та підписаний ним, як кандидатом в усиновлювачі .

Як роз'яснив ВСУ в Постанові Пленуму №3 від 30.03.2007р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення та поновлення батьківських прав" основною причиною скасування усиновлення є невідповідність усиновлення інтересам усиновленої дитини, незабезпечення їй сімейного виховання. Цим поняттям охоплюються усі аспекти правовідношення із усиновлення, як винного, так і невинного характеру зі сторони усиновлювача. До таких обставин, зокрема, слід віднести відсутність взаємної злагоди в силу особистих якостей усиновлювача та (або) усиновленого, в результаті чого усиновлювач не користується авторитетом у дитини або дитина не відчуває себе членом сім'ї усиновлювача; виявлення після усиновлення розумової неповноцінності або спадкових відхилень у стані здоров'я дитини, які істотно утруднюють або унеможливлюють процес виховання, про наявність якого усиновлювач не був попереджений при усиновленні; поновлення у дієздатності батьків дитини, до яких він був дуже прив'язаний і не може забути про них після усиновлення, що негативно впливає на його емоційний стан, і т. п.

Згідно із вимогами ч. 4 ст. 232 СК України, усиновлення надає усиновлювачеві права і накладає на нього обов'язки щодо дитини, яку він усиновив, у такому ж обсязі, який мають батьки щодо дитини. Таким чином на позивача з моменту усиновлення були покладені батьківські обов'язки щодо малолітньої дитини, яка була ним усиновлена. Згідно зі ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину.

Позивач свідомо нехтує в даному випадку своїми обов'язками батька.

Судом встановлено, що позивач ще у 2010 році припинив спілкування з дитиною, ухиляється від виконання своїх обовязків батька, та усвідомлено не бажає їх виконувати у майбутньому, матеріальну допомогу на утримання дитини надає лише у примусовому порядку. За таких обставин вимоги позивача про те, що між позивачем та усиновленим , незалежно від волі усиновлювача, склалися стосунки, які роблять неможливими виконання позивачем своїх батьківських обовязків, та про те, що дитина не бажає таких стосунків - не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки ОСОБА_2 підтвердила і бажання, і намагання сина спілкуватись із батьком, а дії позивача по ухиленню від виконання своїх обовязків батька є усвідомленими.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства" дитина має право на сім`ю, спілкування з обома батьками та на піклування як з боку матері, так і з боку батька. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Тому, з урахуванням всього вище викладеного, враховуючи найвищі інтереси дитини, суд, вважає за необхідне відмовити позивачу в скасуванні усиновлення, оскільки скасування усиновлення суперечить інтересам дитини і призведе до порушення основоположного принципу усиновлення забезпечення стабільних та гармонійних умов життя усиновленого.

Відповідно до статті 14 Європейської конвенції про усиновлення дітей (переглянутої), що набрала чинності для України з 01.09.2011 року, усиновлення може бути скасовано або визнано недійсним лише за рішенням компетентного органу. Найвищі інтереси дитини завжди мають перевагу. Усиновлення може бути скасовано до досягнення дитиною повноліття лише на підставі серйозних обставин, передбачених законом, які не знайшли підтвердження в судовому засіданні.

Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Про те, що обставини, на які посилався позивач, є достатньо серйозними для скасування усиновлення та передбачені законом, та що скасування усиновлення буде відповідати інтересам дванадцятирічної дитини, не доведено.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 207, 224, 225, 229, 232, 233, 238 СК України, суд,

ВИРІШИВ:

Відмовити, ОСОБА_1 в задоволенні позову до ОСОБА_2, третя особа: орган опіки та піклування Чернігівської РДА, ВДРАЦС РС Чернігівського РУЮ про скасування усиновлення.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя