Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/30/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Ясінський Л.Ю.
Доповідач Франко В. А.
УХВАЛА

Іменем України

05.02.2015 колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

Головуюча : суддя Франко В.А.,

судді :Белінська І.М., Чельник О.І.

секретар Постоєнко А.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в місті Кіровограді цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа на стороні позивача : орган опіки і піклування Ульяновської районної державної адміністрації про визначення місця проживання дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог орган опіки і піклування Ульяновської районної державної адміністрації про визначення місця проживання дитини за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 26 червня 2014року, -

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2014 року ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_3, за участю третьої особи: органу опіки і піклування Ульяновської районної державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини.

В обґрунтування свого позову значила, що з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі з 25.11.2006 року. Від шлюбу мають сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 31 січня 2014 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано. Після розірвання шлюбу син ОСОБА_4 залишився проживати разом з батьком за адресою: АДРЕСА_1.

Позивач зазначає, що дитину відповідач відібрав насильно без будь-яких підстав, а тому вона була змушена звернутися до суду для захисту своїх прав та визначення місця проживання сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з нею за адресою: АДРЕСА_2. (а.с.2-4).

У березні 2014 року відповідач ОСОБА_3 також звернувся у суд із зустрічним позовом до ОСОБА_2, за участю третьої особи без самостійних вимог: Служби в справах дітей Ульяновської районної державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини.

Зазначає в позові, що у січні 2014 року вони з позивачем розлучилися. Більше останніх трьох років до розлучення вони проживали з позивачкою окремо і весь цей час син проживає біля нього. Син навчається в першому класі Ульяновської НВК №2. Позивач ніяким чином не опікується про сина, а тому для захисту своїх прав він звернувся до суду з даним зустрічним позовом та просить визначити місце проживання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з ним, за адресою: АДРЕСА_1 у його будинку, де є належні умови проживання для дитини.(а.с.30-32)

Ухвалою суду від 13 травня 2014 року позовні заяви було об'єднано в одне провадження. (а.с.85-86)

Рішенням Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 26 червня 2014 року первісний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа на стороні відповідача: Орган опіки та піклування Ульяновської районної державної адміністрації Кіровоградської області, про визначення місця проживання дитини задоволено.

Визначено місце проживання дитини ОСОБА_4 року народження біля матері ОСОБА_2

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог: Служба в справах дітей Ульяновьскої районної адміністрації, про визначення місця проживання дитини відмовлено . (а.с.122-125).

Додатковим рішенням Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 9 вересня 2014 року вирішено питання судових витрат (а.с.135-136).

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду першої інстанції, оскільки воно є незаконним, необґрунтованим, таким, що винесене внаслідок неповного з'ясування обставин справи, які мають значення для справи та невідповідністю висновків суду обставинам справи, з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. Просить ухвалити нове рішення, яким задовольнити зустрічні позовні вимоги та визнати місце проживання дитини разом з ним .

Зокрема відповідач зазначає, що дитині всього 8 років, а тому запитати в нього з ким він має бажання проживати не має можливості.

З метою визначення його прихильності до когось із батьків було проведено практичне дослідження психологом. Для обґрунтування цього висновку, психолог спілкувалася з обома батьками та з самим хлопчиком. В своєму висновку психологом було зазначено, що дитина має міцний емоційний зв'язок з батьком і має більше прихильностей саме до батька.

Також відповідач зазначає, що він проживає у власному будинку, а ОСОБА_2 немає власного житла і вона проживає у будинку своїх батьків, який складається із двох кімнат і окрім неї там живуть її батько та матір, тому дитина не зможе мати свою окрему кімнату.

Весь робочий тиждень дитина проживає з ним, а на вихідні він відвозить сина до матері, таким чином дитина спілкується з обома батьками і має належне піклування обох батьків.

В судовому засіданні апеляційної інстанції, яке було проведено в режимі відеоконференції відповідач ОСОБА_3 та його адвокат ОСОБА_5 доводи апеляційної скарги підтримали та просили апеляційну скаргу задовольнити , рішення суду скасувати а ухвалити нове рішення , яким визначити місце проживання разом з батьком.

Зокрема зазначили, що мати дитини не цікавиться дитиною та не має бажання спілкуватись з сином, хоч таку можливість має.

Позивач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_6 з доводами апеляційної скарги не погодилися та просили її відхилити , а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Зокрема зазначали, що ОСОБА_3 усілякими способами перешкоджає в спілкуванні матері та сина до цього часу.

Представники третіх осіб : Органу опіки та піклування та Служби у справах дітей Ульяновської районної державної адміністрації у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином . Надали до суду висновок органу опіки та піклування про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 від 4 лютого 2015 року за № 01-21/77/1 де зазначається, що обоє батьків мають рівні умови для проживання та розвитку дитини.

Заслухавши доповідача, осіб, які з'явились в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с 10).

Рішенням Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 31 січня 2014 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано. (а.с 6-7 ).

Відповідно до ч.1 і ч.2 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Відповідно до ч.1 ст. 161 СК України у разі якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Встановлено, та не заперечується сторонами, що позивач за первісним позовом ОСОБА_2 працює оператором Ульяновського міського відділення поштового зв»язку та має постійний заробіток. Як по місцю проживання так і по місцю роботи характеризується позитивно. Відповідно акту обстеження житлово-побутових умов проживання ОСОБА_2, остання проживає у будинку своєї матері. Умови проживання задовільні.(а.с.9,11,12).

ОСОБА_3 проживає у власному будинку, постійного місця роботи не має, однак утримує власне господарство та обробляє присадибну ділянку, має в приватній власності земельну ділянку (пай) площею 2,72 га, яку обробляє одноосібно. Відповідно акту обстеження житлово-побутових умов проживання ОСОБА_3, останній проживає у власному будинку. Умови проживання задовільні, створені всі належні умови для проживання виховання та розвитку дитини. Характеризується позитивно.(а.с.40-42).

Тобто, і позивач, і відповідач мають місце проживання та заробіток, позитивно характеризуються.

Згідно з частиною 1 статті 3 Конвенції «Про права дитини», схваленої резолюцією 44-сесії Генеральної Асамблеї ООН 44/25 від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою ВР України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року, яким проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості, малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Відповідно до ч.2 ст.1 Європейської Конвенції про здійснення прав дітей (1991р), предметом цієї Конвенції є підтримка у найвищих інтересах дітей їхніх прав. Зі змісту ст. 3 Конвенції вбачається, що першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч.7 ст.7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов»язковість яких надана Верховною Радою України.

Задовольняючи первісний позов, при визначенні місця проживання дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, суд першої інстанції зазначив, що судом не встановлено виключних обставин, які б компрометували ОСОБА_2 і вказували б на її неналежне ставлення до виконання своїх батьківських обов'язків. Жодних доказів, які б свідчили про недбале або жорстоке ставлення до сина, негативний вплив на його особистість, за яких хлопчик має бути розлучений зі своєю матір'ю судом не знайдено і суд дійшов обґрунтованого висновку, з яким погоджується і колегія суддів, що місце проживання дитини, яка в будь-якому випадку потребує щоденної материнської ласки і турботи, в інтересах дитини, , повинно бути визначене з матір'ю.

Колегія суддів погоджується з правовим обґрунтуванням покладеного в основу рішення висновку, вважає, що суд, вирішуючи спір, дослідив обставини спору, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин, що випливають з встановлених обставин, дав належну оцінку доказам.

Обставини, на які посилається скаржник в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду першої інстанції.

Рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини та з дотриманням норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 26 червня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуюча суддя:

Судді: