АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 756/9337/14
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/628/15
Головуючий у суді першої інстанції: Кричина А.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Семенюк Т.А.

11 лютого 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Семенюк Т.А

Суддів - Кравець В.А., Шиманського В.Й.

при секретарі - Круглику В.В.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_3 - представника ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - представника ОСОБА_6 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 3 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю потерпілого, -

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 3 грудня 2014 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 70 000 грн. відшкодування моральної шкоди.

Не погоджуючись з даним рішенням суду ОСОБА_4, через свого представника подав апеляційну скаргу в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано всі обставини, що мають значення для справи.

17 грудня 2014 року представник ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив суд змінити рішення яким стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 200 000 грн.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

Судом встановлено, що у липні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю потерпілого, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на те, що 26 грудня 2012 року в м. Бориспіль Київської області сталась ДТП за участі її сина ОСОБА_8, в результаті якого останній отримав тілесні ушкодження не сумісні з життям. У ДТП водій автомобіля «Ауді» ОСОБА_4 порушив вимоги п.п. 12.1 та 13.1 Правил дорожнього руху. Зазначила, що після смерті сина вона залишилась з хворим чоловіком, інвалідом 3-ї групи, сама також хворіє. Саме діями відповідача їй заподіяно моральні переживання, оскільки від його необачних дій наступила смерть сина. За станом здоров'я, ОСОБА_6 змушена вести обмежений спосіб життя , а саме не може виконувати роботу по дому, допомагати чоловіку. Також зазначила, що смерть сина спричинила їй багато моральних та фізичних мук, страждань, а тому просила суд стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 200 000 грн.

Як вбачається з свідоцтва про народження померлий ОСОБА_8 є сином ОСОБА_6

Згідно свідоцтва про смерть від 28 грудня 2014 року, видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Пирятинського районного управління юстиції Полтавської області, актовий запис 331, ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

З ухвали Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 2 грудня 2013 року, яка набрала законної сили, вбачається, що 26 грудня 2012 року о 21:30 год. ОСОБА_4, керуючи автомобілем «Ауді А6» д.н.з. НОМЕР_4, рухаючись по вул. Київський Шлях поблизу будинку № 208-А в м. Бориспіль Київської області в напрямку м. Харкова грубо порушуючи п. 13.1 ПДР, порушив допустиму швидкість, не був уважний, не дотримався безпечної дистанції, допустив зіткнення з автомобілем «Джилі», д.н.з. НОМЕР_5 що належав ОСОБА_8 і якого в свою чергу відкинуло вперед, де останній зіткнувся з мікроавтобусом «Фольксваген ЛТ 35» , д.н.з. НОМЕР_3, в наслідок чого ОСОБА_8 отримав тяжкі тілесні ушкодження як небезпечні для життя в момент спричинення, від чого настала смерть останнього.

Як зазначено в даній ухвалі, ОСОБА_4 своїми діями, які виразились в порушені правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили загибель кількох осіб, скоїв суспільно-небезпечне діяння, відповідальність за яке передбачена ч. З ст. 286 КК України, однак скоїв його в стані неосудності, що виключає застосування покарання.

Кримінальне провадження по справі щодо ОСОБА_4 закрито, цивільні позови потерпілих ОСОБА_9, ОСОБА_7. ОСОБА_10 ОСОБА_11, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 - залишено без розгляду.

Згідно довідки ТОВ «СЕНД ТАУЕР» № 1410/2 від 06.10.2014 року ОСОБА_4 працює у ТОВ «СЕНД ТАУЕР» з 10.01.2012 року, займає посаду програміста 1С, посадовий оклад якого становить 1470, 00 грн.

14 червня 2014 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 укладено договір про відшкодування заподіяної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, згідно умов якого сторони погодили порядок та суми виплат коштів, які буде здійснювати відповідач на користь ОСОБА_7

На виконання договору ОСОБА_4 щомісячно перераховує кошти на ім'я ОСОБА_7, яка є дружиною померлого, всього станом на 7 жовтня 2014 року виплачено 77 692,00 грн., до підписання цього договору ОСОБА_4 сплатив 55690,00 грн.

5 січня 2013 року ОСОБА_4 передав дружині ОСОБА_8 10 000,00 грн. як допомогу родині. На ім'я ОСОБА_5, який є батьком загиблого відповідачем сплачено 24 950,00 грн. Як зазначив представник позивачки, вказана сума коштів була витрачена на поховання сина.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в тому числі у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

За ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю.

Згідно ст. 1186 ЦК України шкода завдана фізичною особою, яка на момент її завдання не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними, не відшкодовується. З урахуванням матеріального становища потерпілого та особи, яка завдала шкоди, суд може постановити рішення про відшкодування нею цієї шкоди частково або в повному розмірі.

За положенням ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеню вини заподіювача шкоди.

Колегія суддів не може погодитись з доводами апеляційної скарги ОСОБА_4, що відповідач під час заподіяння шкоди не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними, а тому не має відповідати за шкоду, спричинену ним у такому стані, оскільки, виходячи з правового аналізу ст. 1186 ЦК України, суд, враховуючи інтереси потерпілого, може постановити рішення про відшкодування неосудною особою шкоди самостійно частково або в повному обсязі з урахуванням матеріального становища потерпілого та особи, яка завдала шкоду.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції врахував зазначене та ті обставини, що відповідач мав саме тимчасовий хворобливий розлад психічної діяльності, при цьому примусові заходи медичного характеру до нього не застосовувались, він працездатний, а позивачка є пенсіонеркою, має похилий вік.

Інші доводи апеляційної скарги відповідача дублюють доводи заперечень на позовну заяву, які були досліджені судом першої інстанції та їм надана належна оцінка.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 також висновків суду не спростовують та не впливають на їх правильність, оскільки, суд першої інстанції, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди позивачці, виходив з того, що відповідач сплачував і сплачує грошові кошти родині загиблого ОСОБА_8 - його дружині ОСОБА_7, та ОСОБА_5 - чоловіку позивачки. Крім того, суд першої інстанції врахував і характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань ОСОБА_6, завданих у зв'язку зі смертю сина, їх характер і тривалість, погіршення здоров'я ОСОБА_6, ступень вини відповідача.

Інші доводи апеляційної скарги позивачки також висновків суду не спростовують і не впливають на їх правильність.

Оскільки рішення суду постановлене з дотриманням норм діючого законодавства, висновки суду обґрунтовані, відповідають обставинам справи, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_3 - представника ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - представника ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 3 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді