Справа №173/1695/15-ц
Провадження №2/173/832/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2015 р. м. Верхньодніпровськ

Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Шевченко О.Ю.

при секретарі судового засідання Демяненко С.І.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: орган опіки та піклування в особі Верхньодніпровської районної державної адміністрації, сектор з питань фізичної культури і спорту, сімї та молоді Верхньодніпровської районної державної адміністрації,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини з бабусею, стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є бабусею неповнолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом із нею за адресою: вул..Пальохи, 103, м. Верхньодніпровськ Дніпропетровської області. Мати дитини в період з 15 вересня 2000 року до 26 травня 2009 року перебувала у шлюбі з ОСОБА_2. Від шлюбу вони мають двох дітей: сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після розірвання шлюбу діти залишилися проживати разом з матірю, проте з грудня 2013 року ОСОБА_4 переїхала жити до батька у звязку з навчанням. На підставі рішення суду від 6 травня 2009 року на користь ОСОБА_6 з ОСОБА_2 стягувались аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів доходу, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У звязку з переїздом доньки до батька на підставі рішення суду його було звільнено від сплати аліментів на утримання доньки. Останнім часом ОСОБА_2 почав застосовувати фізичне та психологічне насилля по відношенню до своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_4. У звязку з чим його притягували до адміністративної відповідальності. Через таку поведінку батька неповнолітня ОСОБА_4 мешкає разом з бабусею - ОСОБА_1. Дитина знаходиться на утриманні бабусі, яка займається її вихованням, створює всі умови для навчання. На підставі вищевикладеного позивач просила суд визначити місце проживання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з нею та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання ОСОБА_4.

В судовому засіданні позивач позов підтримала, просила суд задовольнити заявлені позовні вимоги. Суду пояснила, що з березня 2015 року онука мешкає разом з нею. З того часу відповідач не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини. ОСОБА_7 мешкає окремо, з молодшим сином, вона надає матеріальну допомогу на утримання доньки по можливості.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав, проти стягнення з нього аліментів не заперечував. ОСОБА_2 визнав, що донька мешкає разом з позивачем у звязку з тим, що між ним та донькою виникають конфлікти. З нього стягуються аліменти на утримання молодшого сина у розмірі 20% від його доходів.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, орган опіки та піклування в особі Верхньодніпровської районної державної адміністрації, в судовому засіданні суду пояснила, що до Верхньодніпровської районної державної адміністрації звернулася ОСОБА_1 з повідомленням про вчинення насилля до її неповнолітньої онуки з боку батька. У дитини були синці на тілі. ОСОБА_2 було постановлено на облік, проведено профілактичну бесіду, його було притягнуто до адміністративної відповідальності, дитині була надана психологічна підтримка. Питання про відібрання дитини не розглядалося.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, сектору з питань фізичної культури і спорту, сімї та молоді Верхньодніпровської районної державної адміністрації, в судовому засіданні суду пояснила, що було звернення з боку позивача про побиття дитини і у звязку з чим дитина мешкає зараз з бабусею, а тому необхідно вирішити питання про місце проживання дитини.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, вислухавши думку дитини, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_2 та ОСОБА_6 мають двох спільних дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Після розірвання шлюбу діти залишилася мешкати разом з матірю. Проте в грудні 2013 року неповнолітня ОСОБА_4 переїхала до батька ОСОБА_2 та мешкала з ним до серпня 2015 року. Цю обставину в судовому засіданні особи, які брали участь у справі визнали, а тому згідно з ч.1 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України вона не підлягає доказуванню. В серпні 2015 року ОСОБА_2 вчинив фізичне насильство по відношенню до своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_4, що підтверджується довідкою Сектора з питань фізичної культури і спорту сімї та молоді від 13 серпня 2015 року (а.с.17) та не заперечував сам відповідач у судовому засіданні. З того часу неповнолітня ОСОБА_4 мешкає разом з бабусею ОСОБА_8, що підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов від 17 серпня 2015 року (а.с.16).

Неповнолітня ОСОБА_4 в судовому засіданні підтвердила, що через конфлікт з батьком вона змінила своє місце проживання та мешкає з бабусею, до батька повертатися вона не бажає.

Таким чином в судовому засіданні встановлено, що неповнолітня ОСОБА_4, яка досягла чотирнадцятирічного віку, визначила своїм місцем проживання місце проживання бабусі ОСОБА_1.

Згідно з ч. 2 ст. 29 Цивільного кодексу України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Окрім того згідно зі ст. 161 Сімейного кодексу України передбачено, що орган опіки та піклування або суд може вирішувати спір лише щодо місця проживання малолітньої дитини, тобто щодо місця проживання дитини до досягнення нею чотирнадцяти років.

Також в судовому засіданні встановлено, що між батьками дитини та бабусею не має спору про місце проживання дитини, права дитини в цьому випадку не порушуються, а місце проживання ОСОБА_4 разом з бабусею відповідає її інтересам. У звязку з чим суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню, оскільки неповнолітня дитина має право обирати самостійно місце проживання, а також відсутній спір про місце проживання між сторонами.

Щодо позовних вимог про стягнення аліментів суд приходить до таких висновків.

На підставі рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 6 травня 2009 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 стягувалися аліменти на утримання двох дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів.

17 квітня 2014 року рішенням Ровеньківського міського суду Луганської області було прийнято рішення про звільнення ОСОБА_2 від сплати аліментів, що стягуються на користь ОСОБА_6 на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у звязку з тим, що донька мешкає з батьком (а.с.11).

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Оскільки відповідач є батьком неповнолітньої дитини, домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання дитини між сторонами у справі, досягнуто не було, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню.

При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та сторін, той факт, що дитина потребує утримання, та те, що відповідач сплачує аліменти на утримання сина ОСОБА_9.

Відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 Сімейного кодексу України.

Частиною 2 ст. 179 Сімейного кодексу України передбачено, що неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України. Згідно зі ст. 258 Сімейного кодексу України баба і дід мають право на самозахист внуків. Баба і дід мають право звернутися за захистом прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх та повнолітніх непрацездатних внуків до органу опіки та піклування або до суду без спеціальних на те повноважень.

За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що вбачаються підстави для задоволення заявлених позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої ОСОБА_4.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Згідно п.1 ч.1 ст. 367 Цивільного процесуального кодексу України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів підлягає частковому задоволенню.

Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивача було звільнено від сплати судового збору при зверненні до суду з вимогами про стягнення аліментів, тому відповідно до ч. 3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави (за ставками, передбаченими Законом України «Про судовий збір» на час ухвалення рішення судом). Процесуальні витрати, понесені позивачем за подання позову про визначення місця проживання дитини відшкодуванню не підлягають, оскільки в цій частині позову відмовлено.

Керуючись ст. ст. 179, 181, 182, 183, 191, 258 Сімейного кодексу України, ст. 29 Цивільного кодексу України, ст. ст. 10, 11, 60, 61,88, 212-215, п.1 ч.1 ст. 367 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ін..н. НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, сел..Дніпровське Верхньодніпровського району Дніпропетровської області) аліменти на користь ОСОБА_1 (ін..н. НОМЕР_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6) на утримання дитини, ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25 серпня 2015 року до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині позову відмовити.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 (ін..н. НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, сел..Дніпровське Верхньодніпровського району Дніпропетровської області) судовий збір в дохід держави в сумі 487 грн. 20 коп.

Рішення суду після набрання ним законної сили надіслати відділу реєстрації актів цивільного стану Верхньодніпровського районного управління юстиції.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Дніпропетровської області через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.Ю.Шевченко