Справа № 303/4722/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

11 листопада 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах

апеляційного суду Закарпатської області у складі:

головуючої - Боднар О.В.

суддів - Джуги С.Д., Кеміня М.П.

при секретарі - Маринець Д.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 19 лютого 2015 року справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, -

У С Т А Н О В И Л А :

У липні 2014 року ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, в якому просило стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за кредитним договором № 2, укладеним 26 червня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1, станом на 13 травня 2014 року у розмірі 1 978 139,53 грн. та судові витрати.

Заочним рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 27 серпня 2014 року (а.с. 94-96) позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача суму заборгованості за кредитним зобов'язанням у розмірі 1 978 139,53 грн. та судовий збір у розмірі 3 654,00 грн.

Ухвалою суду першої інстанції від 24 вересня 2014 року скасовано заочне рішення та призначено справу до розгляду у загальному порядку (т.1, а.с. 110).

Заявою від 29 жовтня 2014 року позивач уточнив позовні вимоги та просив стягнути з відповідачки на свою користь відсотки за користування кредитними коштами, за період з 19 грудня 2011 року по 29 жовтня 2014 року у розмірі 150 488,36 дол. США, що за офіційним курсом НБУ станом на цю дату становить 1 978 966,47 грн., та судові витрати (т.1, а.с. 163-164).

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 19 лютого 2015 року (а.с. 220-222) уточнений позов задоволено. Стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 150 488,36 дол.США, що за офіційним курсом НБУ станом на 29 жовтня 2014 року становить 1 948 966,47 грн., та судовий збір у розмірі 3 654,00 грн.

В апеляційній скарзі (а.с. 227-229) ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції. Судові витрати покласти на ТОВ «Про Консалтинг» та порушити кримінальну справу щодо ТОВ «Про Консалтинг» по факту фальсифікації документів у даній справі.

Зазначає, що надані позивачем доручення не засвідчені нотаріально; додаткові угоди №№ 1,2 до кредитного договору нею не підписувалися; відсутні докази того, що ПАТ «Дельта Банк» має право звертатися з даним позовом; в акті приймання-передачі (т.1, а.с. 38) відсутня згода її чоловіка на отримання кредиту, хоча на час його отримання вони проживали разом, невірно зазначені її паспортні дані та місце реєстрації; представники консалтингової компанії не мають права на представництво у суді ПАТ «Дельта Банк»; заборгованість за кредитним договором нею погашається регулярно; вважає, що оскільки кредит нею отриманий у дол.США, то заборгованість також повинна погашатися у дол.США.

Крім того, вказує на те, що сплив строк позовної давності, оскільки заочне рішення Мукачівського міськрайонного суду від 03 березня 2010 року, набрало законної сили у 2010 році.

У відповідності до вимог ч.2 ст.305 ЦПК України справа розглянута апеляційним судом за відсутності сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце її розгляду (т.2, а.с. 82, 88-94).

Розглянувши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, матеріали цивільної справи № 2-1083/10 за позовом ПАТ «УкрСиБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором про надання споживчого кредиту, матеріали кредитної справи № 649 за кредитним договором № 0 від 26 червня 2008 року на 118 арк., апеляційний суд визнав, що скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 26 червня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 був укладений договір про надання споживчого кредиту № 0 (далі - Договір) для придбання житла за адресою: АДРЕСА_1, за умовами якого остання отримала кредитні кошти у вигляді одного траншу в розмірі 173 978,00 дол.США, що за курсом НБУ на день укладення договору становило 843 741,11 грн., зі сплатою 14 % річних за користування кредитними коштами з кінцевим терміном погашення не пізніше 26 червня 2018 року т.1, (т.1, а.с. 7-12).

30 січня 2009 року сторони Договору уклали додаткову угоду № 1 до нього, якою

- домовились, що для ідентифікації договору можуть застосовуватись як номер договору, зазначений при його укладенні (№ 0) так і реєстраційний номер договору в системі обліку банку (№ 02),

- змінили схему погашення кредиту, визначивши, що позичальник з дати підписання додаткової угоди зобов'язується повертати кредит та сплачувати плату за кредит, шляхом сплати ануітентних платежів (т.1, а.с. 15-16),

та додаткову угоду № 2, якою домовились про перенесення строків виконання зобов'язань позичальника зі сплати процентів за Договором (при цьому на вказане перенесення не розповсюджуються загальні правила черговості погашення зобов'язань, встановлені Договором):

- сплата процентів, нарахованих згідно умов Договору за використання кредитних коштів у дол.США в період з 01 жовтня 2008 року по 31 жовтня 2008 року, здійснюється в період з 01 листопада 2013 року по 10 листопада 2013 року згідно умов Договору,

- сплата процентів, нарахованих згідно умов Договору за використання кредитних коштів у дол.США в період з 01 листопада 2008 року по 30 листопада 2008 року, здійснюється в період з 01 грудня 2013 року по 10 грудня 2013 року згідно умов Договору,

- сплата процентів, нарахованих згідно умов Договору за використання кредитних коштів у дол.США в період з 01 грудня 2008 року по 31 грудня 2008 року, здійснюється позичальником в період з 01 січня 2014 року по 10 січня 2014 згідно умов Договору, а також

про зміну кінцевого терміну повернення кредиту, а саме - не пізніше 26 червня 2023 року(а.с. 17-18).

Заочним рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 31 березня 2010 року (справа № 2-1083/10, а.с. 60-62), яке набрало законної сили, задоволено позов ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором про надання споживчого кредиту № 0 2) від 26 червня 2008 року.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість у розмірі 1 571 725,62 грн., а також 120,00 грн. витрат на ІТЗ розгляду справи та 1 700,00 грн. державного мита.

Згідно наявного у матеріалах зазначеної справи № 2-1083/10 розрахунку (а.с. 5-8), станом на 13 січня 2010 року заборгованість відповідачки за Договором становила 1 571 725,63 грн., з яких, за кредитним договором № 000 від 26 червня 2008 року: 6 390,52 дол.США (51 063,45 грн.) - прострочені проценти, 408,64 дол.США (3 265,23 грн.) - пеня, 500,00 грн. - штрафні санкції; за кредитним договором № 2: 168 177,92 дол.США ( 1 343 825,67 грн. - тіло кредиту; 19 702,38 дол.США (157 431,87 грн.) - прострочені проценти, 1 957,25 дол.США (15 639,41 грн.) - пеня.

26 травня 2010 року Мукачівським міськрайонним судом на виконання вказаного заочного рішення був виданий виконавчий лист та 13 квітня 2011 року відкрито виконавче провадження (справа № 2-1083/10, а.с. 118-119).

Відповідно до договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 8 грудня 2011 року та акту прийому-передачі документації за цим договором від 02 лютого 2012 року ПАТ «Дельта Банк» отримало право вимоги за договором про надання ОСОБА_1 споживчого кредиту № 0 (т.1, а.с. 38-42).

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 14 січня 2013 року (справа № 2-1083/10, а.с. 123-124) було замінено стягувача ПАТ «УкрСиббанк» правонаступником ПАТ «Дельта Банк», у виконавчому провадженні № 25839383 від 13 квітня 2011 року, відкритого МВ ДВС Мукачівського міськрайонного управління юстиції на підставі виконавчого листа № 2-1083/10 від 26 травня 2010 року.

З наданого позивачем розрахунку вбачається, що відсотки розраховані за період 19 грудня 2011 року, тобто дати переуступки боргу ПАТ «УкрСиббанк» ПАТ «Дельта Банк», до 29 жовтня 2014 року, на заборгованість по тілу кредиту у розмірі 168 177,92 дол.США, яка відповідає розміру заборгованості, що була стягнута заочним рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 31 березня 2010 року, на поточну суму заборгованості, яка станом на 19 грудня 2011 року становила 154 953,84 дол.США - у розмірі 58 638,11 дол.США, та прострочену суму заборгованості, станом на 19 грудня 2011 року становила 13 224,08 дол.США - у розмірі 17 431,17 дол.США.

При цьому відсотки на поточну заборгованість були нараховані позивачем за відсотковою ставкою 14 %, що відповідає п.1.3.1. Договору, а відсотки на прострочену суму заборгованості - за ставкою 28 %, відповідно до п.5.3. Договору.

Таким чином, загальний розмір нарахованих відсотків за період з 19 грудня 2011 року по 29 жовтня 2014 року становить 76 069,28 дол.США, що за офіційним курсом НБУ станом на 29 жовтня 2014 року 1 дол.США - 12.95 грн. становить 985 097,17 грн. (т.1, а.с. 165; т.2, а.с. 67-68).

В той же час у заяві про уточнення позовних вимог (т.1, а.с. 163-164) представник позивача просив стягнути відсотки за користування кредитними коштами, нарахованими за період з 19 грудня 2011 року по 29 жовтня 2014 року у розмірі 150 488,36 дол.США, що за офіційним курсом НБУ станом на 29 жовтня 2014 року становить 1 948 966,47 грн., безпідставно включивши у цю суму заборгованість по процентах у розмірі 68 391,28 дол.США, які, як вбачається з розрахунку були нараховані до 19 грудня 2011 року, тобто періоду, за який позивач просив стягнути відсотки.

З урахуванням наведеного, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованості за договором про надання споживчого кредиту у розмірі 76 069,28 дол.США.

Доводи апелянта про те, що надані позивачем доручення не засвідчені нотаріально, та представники консалтингової фірми не мали повноважень представляти інтереси ПАТ «Дельта Банк» у суді, яке, взагалі не мало право звертатися до суду з даним позовом, на увагу не заслуговують, оскільки ПАТ «Дельта Банк» відповідно до договору купівлі-продажу прав вимоги від 08 грудня 2011 року та акту прийому-передачі документації за цим договором отримало право вимоги до боржників за кредитними договорами, в тому числі і до ОСОБА_1

Довіреності, на які вказує апелянт (т.1, а.с. 65, 71) відповідають вимогам ст.246 ЦК України, в редакції, чинній на день їх видачі, відповідно до якої довіреність від імені юридичної особи видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами, та скріплюється печаткою цієї юридичної особи.

Доводи апелянта про неправильне зазначення іі паспортних даних на увагу не заслуговують, оскільки відповідно до п. 3.4.2. Договору протягом строку дії Договору позичальник зобов'язується письмово повідомити банк про зміну будь-яких даних щодо особи позичальника, а саме: паспортних даних, фактичної адреси проживання, адреси для листування, даних щодо прописки (реєстрації) тощо в триденний строк з моменту виникнення таких змін, і в цей же строк надати банку документи, що підтверджують ці зміни.

Відомостей щодо зміни зазначених даних матеріали справи не містять.

Доводи апелянта щодо непідписання нею додаткових угод до Договору є голослівними, не підтвердженими жодними доказами. Клопотання про проведення почеркознавчої експертизи зазначених угод ОСОБА_1 не заявлялося, зустрічні вимоги про визнання цих договорів недійсними нею не заявлялися.

Крім того, відповідно до ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Отже, щодо всіх зазначених ОСОБА_1 договорів діє презумпція правомірності правочину.

Безпідставними є і доводи апелянта про застосування строку позовної давності до вимог позивача з огляду на наступне.

У суді апеляційної інстанції заявити про сплив позовної давності може сторона у спорі, яка доведе неможливість подання відповідної заяви в суді першої інстанції, зокрема у разі, якщо відповідну сторону не було належним чином повідомлено про час і місце розгляду справи місцевим судом.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 та її представник приймали участь у розгляді справи у суді першої інстанції, проте не заявляли про сплив позовної давності.

Крім того, відповідно до п.17 постанови Пленуму ВССУ від 30 березня 2012 року № 30 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599 - 601, 604 - 609 ЦК.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК.

Відповідачкою до апеляційної скарги надано 72 копії квитанцій (т.1, а.с. 230-257), якими вона обґрунтовувала систематичне погашення нею заборгованості за кредитним договором на підставі виконавчого листа. Проте, як вбачається з наданих квитанцій, 13 з них стосуються погашення позивачкою заборгованості за кредитним договором за період до ухвалення рішення Мукачівським міськрайонним судом від 31 березня 2010 року, 5 - про здійснення платежів за кредитним договором у 2010 році вже після ухвалення зазначеного рішення, 1 - про здійснення платежу у 2011 році, 4 квитанції - про здійснення валютно-обмінної операції або операції з купівлі-продажу банківського металу, 1 - за внесення комісії за платіж на користь ПАТ «ВТБ Банк», а всі інші квитанції свідчать про сплату відповідачкою виконавчого збору, а тому до уваги взяті бути не можуть.

Відповідно до ст.309 ЦПК України неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права є підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 19 лютого 2015 року скасувати.

Позов Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (мешканки АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (м.Київ, вул.Щорса, 36 корп.Б, ) заборгованість зі сплати відсотків за період з 19 грудня 2011 року по 29 жовтня 2014 року за користування кредитними коштами за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 26 червня 2008 року у розмірі 985 097,17 грн. (дев'ятсот вісімдесят п'ять тисяч дев'яносто сім грн. 17 коп.), що за офіційним курсом НБУ станом на 29 жовтня 2014 року 1 дол.США - 12.95 грн. становить 76 069,28 дол.США, та судовий збір у розмірі 1 846,73 грн. (одна тисяча вісімсот сорок шість грн. 73 коп.).

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення.

Рішення може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

С У Д Д І :

Кемінь М.П. Боднар О.В Джуга С.Д.