Справа № 666/4771/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

17.11.2015року м.Херсон

Дніпровський районний суд м.Херсона у складі:

головуючого судді Біла-Кисельової А.А.,

при секретарі Головчиній А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 210 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства «Херсонський бавовняний комбінат» про стягнення заборгованості з виплати заробітної плати, середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку при звільненні, моральної шкоди, -

встановив

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що він з 11.12.2001 по 01.10.2013 року працював на ВАТ «Херсонський бавовняний комбінат» на посаді водієм автотранспортних засобів пожежної команди управління комбінату. На день звільнення адміністрація ВАТ «ХБК» з позивачем не розрахувалась та на сьогоднішній день заборгованість по заробітній платі перед позивачем складає 14 689 грн. 25 коп. Просить стягнути заборгованість з виплати заробітної плати в сумі 14 689 грн. 25 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 50 638, 69 грн. Стягнути з відповідача оральну шкоду в розмірі 10 000 грн.

В судове засідання позивач не зявився, про причини неявки не повідомив, надав суду заяви (вх. 24495, 28937) в яких позов підтримав, просив справу розглянути без його участі. Представник відповідача до суду не зявився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, надав суду заяву (вх. 24494) в якій позовні вимоги в частині стягнення заборгованості з виплати заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку визнає в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечує, стягнення моральної шкоди на розсуд суду, просить розглянути справу без його участі. Суд вважає, що у звязку із відсутностю заяви про заперечення щодо заочного розгляду справи, суд може провести заочний розгляд відповідно до ст.224 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до записів в трудовій книжці позивач з 24.01.2011 по 20.05.2013 року та з 21.05.2013 року по 01.10.2013 року працював на ВАТ «Херсонський бавовняний комбінат» на посаді водієм автотранспортних засобів пожежної команди управління комбінату. 20.05.2013 року позивача було звільнено з підприємства. 21.05.2013 року прийнято на роботу на ту саму посаду та 01.10.2013 року позивача було звільнено за ст.40 КЗпП у звязку з ліквідацією підприємства.

Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України, виплата всіх сум, що належать працівнику від підприємства, установи, організації проводиться в день звільнення.

Відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України, у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у зазначені строки, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Як встановлено, в день звільнення розрахунок по заборгованості із заробітної плати позивачу не був сплачений.

Відповідно довідок № 4/34/25 14 805 від 20.05.2013 року та 4-34/270 від 01.10.2013 року сума, яка підлягає виплаті позивачу на день звільнення складає 14869,25 грн.

Відповідно до позовних вимог відповідач винен сплатити позивачу заборгованість за 567 днів станом на 21.08.2015 року.

Згідно довідок № 4/34/25 14 325 від 14.07.2015 року та № 4/34/25 14 326 від 14.07.2015 року середній місячний оклад на день звільнення відповідно періодів роботи складає 1321,05 грн. та 1343,25 грн. Середньоденний заробіток відповідно складає відповідно 88,07 грн. та 89,55 грн. Заборгованість, відповідно до позовної заяви та проти розміру якої не заперечує відповідач складає в частині стягнення заборгованості з виплати заробітної плати в сумі 14869,25 грн., середнього заробітку за час затримки розрахунку в сумі 50 638, 69 грн.

Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів.

Відповідно до ст.237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

За змістом вказаного положення, законною підставою для відшкодування моральної шкоди згідно із ст. 237-1 КЗпП України є факт порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У відповідності із п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року із змінами внесеними Постановою Пленуму Верховного Суду України № 5 від 25 травня 2001 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань фізичних, душевних, психічних) та з урахування інших обставин.

У п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Таким чином судом встановлено, що внаслідок невиплати відповідачем позивачу належної йому заробітної плати, останньому була спричинена моральна шкода. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує конкретні обставини справи, характер порушення прав позивача, істотність вимушених змін у його житті через тривалу невиплату заробітної плати та зусиль, вжитих для відновлення трудових прав, приходить до висновку, що достатньою і справедливою буде компенсація моральної шкоди в розмірі 1000 грн.

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 243,60 грн підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,11,60,88,212,213,224,225,294,367 ЦПК України ст.ст. 116, 117 КЗпП України суд, -

ВИРІШИВ

Позов ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства «Херсонський бавовняний комбінат» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні задовольнити частково.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства «Херсонський бавовняний комбінат» на користь ОСОБА_1 заборгованість з виплати заробітної плати в сумі 14 689 грн. 25 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 50 638 грн. 69 коп. Суму завданої моральної шкоди в розмірі 1000 грн.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства «Херсонський бавовняний комбінат» на користь держави 243,60 грн судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення до Дніпровського районного суду м. Херсона.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем протягом десяти днів з дня отримання його копії до Дніпровського районного суду м. Херсона.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя А. А. Біла Кисельова.