РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2015 року Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого - судді Сенаторова В.М.

при секретарі - Сергєєвої Н.С.

представників - ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання недійсним правочинів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовною заявою, у якій просила визнати недійсними пред'явлені до неї відповідачем ОСОБА_4 до виконання розписки на суму 50000 грн. 00 коп. з зобов'язанням повернути вказані кошти до 01.05.2013 року та на суму 4000 доларів США з зобов'язанням повернути вказані кошти до 01.12.12 року.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_3 вказала, що влітку 2014 року відповідач пред'явив їй до виконання дві боргові розписки - розписку на суму 50000 грн. 00 коп. та розписку на суму 4000 доларів США / еквівалент 32000 грн. /

Позивачка вважає, що жодних розписок відповідачу ніколи не виписувала і грошей у нього не позичала. Вказані розписки писались іншій особі, а не ОСОБА_4, і використані не були, оскільки були чернетками та зберігались вдома, як вищенаведені розписки потрапили до рук відповідача позивачці невідомо, ймовірно ОСОБА_4 протиправно заволодів ними, вони були викрадені, у зв'язку з чим, ОСОБА_3 зверталась до міліції з відповідною заявою.

Крім цього, позивачка вважає, що зазначені розписки, як правочини, не відповідають вимогам закону, тобто в них не зазначено імені позикодавця, в одній з розписок імені відповідача взагалі не вказано. По-друге, згідно змісту другої розписки, імені відповідача в ній також не зазначено, в місці зазначення імені позикодавця дослівно написано «ОСОБА_5». У другій розписці в місці зазначення імені позикодавця вказано «ОСОБА_5», а не ОСОБА_4, що очевидно, на думку позивача, та помітно неозброєним оком без необхідності використання будь-якої спеціальної техніки чи дослідження. Таким чином, ОСОБА_4 пред'явив до виконання розписку, в якій не зазначено його імені як позикодавця.

В судовому засіданні представник ОСОБА_3 за довіреністю ОСОБА_2 підтримав позовні вимоги.

Представник відповідача за довіреністю ОСОБА_1 проти задоволення позовних вимог заперечувала, вказала з позивачки на підставі вказаних розписок була стягнута заборгованість у судовому порядку на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 24.10.20І4 року, яке було залишено без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 01.12.2014 року, і ОСОБА_3 має уникнути виконання свого грошового зобов'язання за розписками по поверненню відповідачу суми боргу, а також уникнути покладеної на неї судом цивільної відповідальності за невиконання грошового зобов'язання перед відповідачем за написаними нею розписками.

Суд, вислухав пояснення представників сторін, перевірив матеріали справи, вважає, що поданий позов не підлягає задоволенню, як такий, що не доведений.

При цьому суд виходить наступного.

В судовому засіданні встановлені наступні юридично значимі факти та відповідні їм правовідношення.

В матеріалах справи є дві розписки ОСОБА_3 на суму 50000 гривень та на суму 4000 доларів США / еквівалент 32000 гривень / / а. с. 11 /

Представник позивача за довіреністю ОСОБА_2 в судовому засіданні не заперечував проте, що вказані розписки писала особисто ОСОБА_3

Раніше рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова м. Харкова від 24 жовтня 2014 року за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 стягнуто з ОСОБА_3 за вказаними двома розписками борг на загальну суму 94292 грн. 70 коп. / з урахуванням індексу інфляції та 3% річних / / а. с. 33 /.

Ухвалою колегії судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області від 01 грудня 2014 року рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 24 жовтня 2014 року залишено без змін. / а. с. 35 /

Суд першої інстанції встановив, що вказані дві розписки є документами, які підтверджують передачу грошей ОСОБА_4 позивачці по даній справі ОСОБА_3, укладання між сторонами договору позики, а також знаходження оригіналів розписок у ОСОБА_4, і прийшов до висновку проте, що саме ОСОБА_4 надав ОСОБА_3 позику.

З вказаними доводами погодилась і колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області, залишив без змін рішення районного суду.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 сам факт написання розписок на суму 50000 грн. та 4000 дол. США не заперечував, стверджував, що ОСОБА_3 дійсно їх писала, але не відповідачу, а іншій особі.

В порядку ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

У зв'язку з вимогами вказаної статті ОСОБА_3 повинна була довести обставину - якій іншій особі вона писала розписку, у якій конкретно особи, виходячи з змісту двох розписок, взяла у борг гроші / у розписках вказано, що взяла гроші /. При наявності такої особи, вона також скористалась своїм правом на повернення боргу від ОСОБА_3 Саме по собі зазначення у розписці прізвища не відповідача, а прізвища іншої особи не тягне за собою недійсність розписки, адже така обставина не є підставою недійсності правочину згідно ст. 203, 215 ЦК України.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що оригінали двох розписок є у ОСОБА_4, були написані саме йому та саме у нього зберігалися увесь час.

В порядку ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Частина 2 коментованої статті містить норму щодо документів, які можуть підтверджувати укладання договору позики. До них ЦК відносить розписку або інший подібний борговий документ. Розписка, якщо вона знаходиться у позикодавця, засвідчує факт отримання грошей позичальником.

Посилання ОСОБА_3 на те, що розписки у неї були викрадені ОСОБА_4 є лише припущеннями.

В матеріалах справи є заява в Жовтневий РВ ХМУ УМВС України в Харківській області, в якій ОСОБА_3 просить порушити кримінальну справу відносно ОСОБА_4 В вказаній заяві ОСОБА_3 вказала, що ОСОБА_4, ймовірно, перебуваючи у ОСОБА_3 вдома, скористався її короткотерміновою відсутністю в приміщенні, почав обшукувати його з метою викрадання майна, побачив розписки без зазначення імені позикодавця і вирішив заволодіти ними, щоб в майбутньому під зовнішнім виглядом законності заявити вимогу щодо передачі грошей / а. с. 13 /

Ніяких рішень по перевірці вказаної заяви ОСОБА_3 до суду не пред'явлено.

Крім цього, суд не може погодитися з доводом ОСОБА_3 проте, що на підставі написаних нею розписок неможливо визначити особу позикодавця.

При цьому суд виходить з наступного.

В одній із розписок ОСОБА_3 вказує, що взяла в борг гроші саме у відповідача - « у ОСОБА_6».

Припущення ОСОБА_3 проте, що розписці вказане прізвище не відповідача, а іншої особи, а саме «ОСОБА_5» підлягає доказуванню, але ж в судовому засіданні ОСОБА_3 не зверталась з клопотанням призначити відповідну експертизу з метою дійсно довести своє припущення, що в розписці вказане прізвище не відповідача, а іншої особи.

Крім цього, боргові документи мають підтверджувати три обставини: по перше - факт отримання боржником грошей, по друге - точно визначений строк повернення грошей, по трете - наявність власноручного підпису боржника / позичальника /.

Таким чином, враховуючі наведене, суд приходить до висновку, що розписки, в частині оформлення відповідають діючому законодавству, знаходились у ОСОБА_4, який скористувався своїм правом і за рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова суду повернув свій борг. Належних доказів для визнання вказаних розписок недійсними в судовому засіданні ОСОБА_3 не наведено, а тому у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 209, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 215, 218, 1046, 1047 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання недійсним правочинів відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається апеляційному суду Харківської області протягом десяти днів з дня проголоше ння через Київський районний суд м. Харкова. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя -