АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/886/2015 Головуючий у 1-й інстанції: Панченко О.М.
Доповідач: Кравець В.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі :

Головуючої - Кравець В.А.,

Суддів - Шиманського В.Й., Семенюк Т.А.

при секретарі - Круглику В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 18 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» про стягнення матеріальних збитків в порядку регресу,

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2014 рокупредставник позивача звернулася в суд із зазначеним позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 - 80427, 50 грн., сплачених останнім відповідно до рішення Деснянського районного суду м. Києва від 06.06.2011 року про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором в сумі 299 014,91 грн.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що ОСОБА_1 виконав свої зобов'язання та погасив кредитну заборгованість частково, з відповідача підлягають стягненню грошові кошти в розмірі 80 427,50 грн в порядку регресу.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 18 листопада 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник позивача подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове про задоволення позову, посилаючись на те, що суд ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, не з'ясувавши дійсні обставини спору.

Вказує на те, що розмір регресної вимоги не може бути більше суми фактичного сплаченого кредиторові в основному зобов'язанні, тому відповідно до сплачених ОСОБА_1 коштів, регресному поверненню підлягає половина сплачених ним коштів, а саме: 80427, 50 грн.

Крім того, суд не взяв до уваги копії квитанцій, долучених до матеріалів справи, які свідчать про виконання позивачем своїх зобов'язань.

Відповідач ОСОБА_2 проти скарги заперечувала просила рішення суду у справі залишити без зміни.

Заслухавши доповідь судді Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з його недоведеності , оскільки позивачем не було в повному обсязі виконано рішення суду та не виплачено всю суму кредитної заборгованісті.

Висновок суду відповідає обставинам справи та грунтується на вимогах закону.

Як убачається з матеріалів справи, рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 06.06.2011 року, залишеним без зміни ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва від 05.10.2011 року, позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором в сумі 299 014,91 грн. та судових витрат - задоволено(а.с. 8-11).

На виконання рішення суду ОСОБА_1 погашав заборгованість за кредитом, сплативши 160 855 грн., а тому вважає що має право на регресну вимогу до іншого боржника - ОСОБА_2, яка рішення суду не виконує.

Колегія суддів погоджується з аргументованою позицією суду першої інстанції про відмову у задоволенні вимог з огляду на таке.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

До поручителя, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов'язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання.

Згідно із ч. 1 ст. 544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обов'язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього.

За ст. 545 ЦК України прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку.

Відповідно до ч. 2 ст. 556 ЦК України до поручителя, який виконав зобов'язання забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов'язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання.

При виконанні солідарного зобов'язання повністю одним із боржників, боржник який виконав солідарне зобов'язання має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників. Регресне зобов'язання є похідним від основного, оскільки коли припиняє дію основне, то виникає регресне зобов'язання. Вирізняльною ознакою регресного зобов'язання є його самостійний, незалежний від основного договору характер, а також те, що воно виникає лише після припинення основного договору. На відміну від вказаного, до поручителя на підставі ст. 556 ЦК України переходять права кредитора в основному зобов'язанні, тобто воно не припиняється, а на місце кредитора стає поручитель. Статтею 512 ЦК України передбачено вичерпний перелік підстав для заміни кредитора в зобов'язанні, однією з яких є виконання обов'язку боржника поручителем.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що позивач не виконав солідарний обов'язок за рішення суду в повному обсязі, тому у нього не може з'явитися право регресної вимоги до ОСОБА_2

В силу ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відсутні в апеляційній скарзі доводи, які б давали підстави до скасування рішення суду, оскільки при розгляді справи у апеляційному суді скаржник не надав будь - яких переконливих доказів на спростування висновків суду першої інстанції.

Отже, суд першої інстанції всебічно і об'єктивно дослідив всі обставини справи, зібраним доказам дав вірну правову оцінку й постановив рішення, що відповідає вимогам закону.

Рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 218,303,304,307,308, 313-315,317 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 18 листопада 2014 року в справі залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги до цього суду.

Головуючий Судді