Справа № 541/2526/15-ц
Провадження №2/541/1160/2015
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

25 листопада 2015 року Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Сидоренка Ю.В.,

при секретарі - Кійченко Т.Г.,

розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миргороді цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради Миргородського району Полтавської області про встановлення факту родинних відносин та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, третя особа ОСОБА_4,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 і ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 сільської ради Миргородського району Полтавської області про визнання права в порядку спадкування за законом на земельну частку (пай) після смерті ОСОБА_5. В позові посилалися на те, що їх батько ОСОБА_5 помер 6 січня 2015 року. Після його смерті відкрилась спадщина на земельну частку (пай) на території ОСОБА_3 сільської ради із земель колишнього КСП імені Кірова розміром 4,72 умовних кадастрових гектари, яка належала покійному на підставі сертифіката серії ПЛ № 0236972 від 5 травня 1997 року. Позивачі є спадкоємцями після ОСОБА_5 і належним чином прийняли спадщину, дружина померлого ОСОБА_4 відмовилась від спадщини, подавши до нотаріальної контори заяву про відмову від спадщини. Таким чином, інших спадкоємців ні по заповіту ні по закону немає, але позивачі не можуть отримати свідоцтва про право на спадщину та вільно розпорядитися спадковим майном в звязку з відсутністю оригінала вищевказаного сертифіката, а позивач ОСОБА_1 також в звязку з тим, що при видачі йому паспорта була допущена помилка і замість вірного прізвища «Мищенко» вказане «Міщенко» внаслідок чого не підтверджується його родинний звязок з померлим батьком. В звязку з цим вказаний позивач звернувся до суду з заявою про збільшення позовних вимог, в якій додатково до раніше зазначених вимог просив встановити факт родинних відносин, а саме що він є сином померлого ОСОБА_5

В судовому засіданні позивачі свої позовні вимоги підтримали повністю, просили їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, та визнати за ними в порядку спадкування після батька в рівних частках право на земельну частку (пай) на території ОСОБА_3 сільської ради із земель колишнього КСП імені Кірова розміром 4,72 умовних кадастрових гектари.

Відповідач ОСОБА_3 сільська рада в судове засідання свого представника не направила, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином(а.с. 23, 37).

Третя особа ОСОБА_4 в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечувала, пояснила що померлий ОСОБА_5 був її чоловіком, а позивачі є їх спільними дітьми, вона на спадщину не претендує та подала нотаріусу заяву про відмову від спадщини.

Позивачі не заперечували проти заочного розгляду справи. Відповідно до правил ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути дану справу на підставі наявних доказів у справі, постановивши заочне рішення.

Суд, заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, вважає що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення з таких підстав.

Встановлено, що ОСОБА_5 помер 6 січня 2015 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 5). На час смерті померлому належало на підставі сертифікату серії ПЛ № 0236972, виданого Миргородською райдержадміністрацією 25 травня 1997 року під реєстраційним № 733 право на земельну частку (пай) площею 4,72 умовних кадастрових гектари, із земель колишнього КСП імені Кірова розташованих на території ОСОБА_3 сільської ради Миргородського району (а.с.14, 15). За повідомленням Управління Держземагентства у Миргородському районі Полтавської області державний акт на право власності на земельну ділянку на імя ОСОБА_5 не реєструвався (а.с.41, 42), отже у ОСОБА_5 на момент смерті не виникло право власності на конкретну земельну ділянку, отже до складу спадщини входить право на земельну частку (пай).

У свідоцтві про народження ОСОБА_2, що народився 10 березня 1984 року, батьком зазначений ОСОБА_5 (а.с. 6). Він же зазначений батьком у свідоцтві про народження ОСОБА_6, який народився 10 серпня 1970 року (а.с.4). Проте в паспорті цього позивача його прізвище зазначене «Міщенко», внаслідок чого приватний нотаріус Миргородського районного нотаріального округу ОСОБА_7 відмовила цьому позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого ОСОБА_5 (а.с.12). Позивачу ОСОБА_2 було також відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно (а.с.11).

Факт, що позивач ОСОБА_1 є рідним сином ОСОБА_5 підтвердили у судовому засіданні третя особа ОСОБА_4 та свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9, які показали, що знали ОСОБА_5 за життя, спілкувалися з ним і їм достовірно відомо, що ОСОБА_5 є батьком позивачів. Отже судом встановлено факт, що позивач ОСОБА_1 є рідним сином померлого ОСОБА_5

Таким чином, позивачі є спадкоємцями померлого ОСОБА_5 за законом і прийняли спадщину (а.с.13).

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України.

Згідно ст.ст.1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків(спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Спадкування здійснюється за заповітом або законом.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до ч.1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Оскільки вищевикладені обставини перешкоджають позивачам оформити право на спадщину в позасудовому порядку, суд вважає за необхідне визнати за позивачами право на неї в рівних частках.

В звязку з тим, що позивачі не заявляють вимог про стягнення з відповідача на їх користь судових витрат, суд, керуючись принципом диспозитивності цивільного судочинства, закріпленим у ст.11 ЦПК України, не вирішує питання про розподіл судових витрат згідно ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 335, 1216, 1217, 1267, 1268, 1269, 1277 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 208, 209, 214, 215, 223, 224, 234, 256 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 задовольнити повністю.

Встановити факт, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є сином ОСОБА_5, який помер 6 січня 2015 року.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, в рівних частках право на земельну частку(пай) площею 4,72 умовних кадастрових гектари, з земель колишнього КСП імені Кірова на території ОСОБА_3 сільської ради Миргородського району Полтавської області, в порядку спадкування за законом після померлого 6 січня 2015 року ОСОБА_5, якому вона належала на підставі сертифікату на право на земельну частку(пай) серії ПЛ № 0236972 від 25.05.1997 року, реєстраційних запис № 733.

Відповідач може подати до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області заяву про перегляд заочного рішення протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області до Апеляційного суду Полтавської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: ОСОБА_10