Справа № 344/6762/14-ц
Провадження № 22-ц/779/171/2015
Головуючий у 1 інстанції Польська М. В.
Суддя-доповідач Беркій О.Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Беркій О.Ю.,

суддів: Соколовського В.М., Пнівчук О.В.,

секретаря Бойчука Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_4 про стягнення коштів, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Івано-Франківського міського суду від 10 грудня 2014 року,-

в с т а н о в и л а :

У травні 2014 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_5 про стягнення боргу в розмірі 71 186,57 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 04.04.2011 року надав нотаріально посвідчену довіреність на ім'я ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на право користування та розпорядження належним йому на праві власності автомобілем Skoda Octavia Tour 1,9 TDI, 2006 року випуску, д.р.н. НОМЕР_2.

У квітні 2014 року йому стало відомо, що 11.05.2011 року ОСОБА_3 продала даний автомобіль ОСОБА_4, зокрема, 11.05.2011 року даний автомобіль був знятий з обліку і в це же день зареєстрований за ОСОБА_4 на підставі довідки-рахунку серії КІМ №564173, виданої 10.05.2011 року ТзОВ «Янголз», згідно якої вартість автомобіля складала 71 186,57 грн.

Посилаючись на те, що ОСОБА_3 відмовляється повернути йому, як довірителю, кошти, отримані від продажу автомобіля, просив позов задовольнити.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 01 липня 2014 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, залучено ОСОБА_4.

18.08.2014 року ОСОБА_2 збільшив позовні вимоги та, посилаючись на те, що реальна вартість проданого автомобіля становить 14 000,00 дол. США, що еквівалентно 183 950,63 грн., станом на 12.08.2014 року, просив стягнути вказану суму з ОСОБА_3

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 10 грудня 2014 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 кошти в сумі 117378 грн. 70 коп. Стягнуто з ОСОБА_3 1 173 грн. 78 коп. судового збору.

В задоволенні решти заявлених вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі на дане рішення ОСОБА_3 посилається на неповне з'ясування судом обставин, що мають істотне значення для справи і на порушення норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що за відсутності жодних доказів, суд прийшов до висновку, що оплата за автомобіль здійснювалась у доларах США.

Крім того, помилковим є й висновок суду про те, що позивач не пропустив строку звернення до суду.

Стверджує, що позивач та ОСОБА_4 попередньо домовлялися щодо вартості автомобіля та можливості його продажу ОСОБА_2 третій особі. 10.05.2010 року було укладено договір про відчуження автомобіля, з якого вбачається, що на момент відчуження автомобіль містив тимчасовий номерний знак НОМЕР_1.

Позивач знав про відчуження автомобіля, оскільки користувався ним і після 10.05.2011 року, що сам визнав у судовому засіданні.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_3 та її представник - ОСОБА_6 апеляційну скаргу підтримали з вищенаведених підстав.

ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце судового розгляду належним чином був повідомлений.

ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_7 апеляційну скаргу заперечили, посилаючись на її безпідставність.

Вислухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Судом встановлено, що позивачу на праві власності належав автомобіль Skoda Octavia Tour 1,9 TDI, 2006 року випуску, д.р.н. НОМЕР_2, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, виданого 04.01.2006 року Івано-Франківським МРЕВ.

04.04.2011 року позивач надав довіреність, якою уповноважив ОСОБА_3 та ОСОБА_4 розпоряджатися на свій розсуд на умовах та за ціною на свій розсуд (продати, здати в оренду, обміняти, надати в користування, позичку, передати в заставу) експлуатувати належний йому транспортний засіб Skoda Octavia Tour 1,9 TDI, 2006 року випуску, д.р.н. НОМЕР_2.

Згідно листа Центру надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування м. Івано-Франківська, Тисменицького та Тлумацького районів при УДАІ УМВС України в Івано-Франківській області №199 від 30.04.2014 року, зазначений автомобіль 10.05.2011 року був знятий з обліку на підставі заяви ОСОБА_4, а 11.05.2011 року автомобіль було зареєстровано за ним на підставі довідки-рахунку серії КІМ №564173, виданої 10.05.2011 року ТзОВ «Янголз».

Судом встановлено, що 10.05.2011 року ОСОБА_3, яка діяла від імені позивача по дорученню від 04.04.2011 року, та ОСОБА_4 уклали договір на оформлення довідки-рахунку через магазин Івано-Франківської філії ТОВ «Янголз», відповідно до якого ОСОБА_3 продала останньому автомобіль Skoda Octavia Tour 1,9 TDI, 2006 року випуску, д.р.н. НОМЕР_2 за ціною 71 186,57 грн.

Звертаючись до суду з зазначеним позовом, позивач, посилаючись на ст. 1006 ЦК України, згідно з якою повірений зобов'язаний, зокрема, негайно передати довірителеві все одержане у зв'язку з виконанням доручення, зазначав, що виручених від продажу його автомобіля грошових коштів ОСОБА_3 не передала.

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_3 посилалася на те, що позивачу було відомо про відчуження автомобіля і кошти від продажу якого в сумі 14 000 доларів США позивач одержав ще до видачі довіреності.

Разом з тим, жодних доказів, які б підтверджували факт передачі позивачу зазначених коштів у квітні 2011 року, суду не надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 1000 ЦК України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язаний вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки довірителя.

Враховуючи, що відповідачем при відчуженні належного позивачеві автомобіля Skoda Octavia Tour 1,9 TDI 2006 року випуску, д.р.н. НОМЕР_2, на підставі чинної в той момент нотаріальної довіреності, не виконано вимоги ст. 1006 ЦК України, а саме: не передано довірителеві все одержане у зв'язку з виконанням доручення, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що кошти, одержані у зв'язку з виконання доручення повинні бути повернуті позивачу.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Визначаючи суму коштів, які підлягають поверненню позивачу, суд першої інстанції виходив з вартості автомобіля на час його продажу в розмірі 8933,61 дол. США, що по курсу НБУ становило 117 378,7 грн.

Рішення суду першої інстанції про часткове задоволення позову та стягнення коштів в розмірі 117 378,7 грн. позивач в апеляційному порядку не оскаржив, натомість ОСОБА_3 в апеляційній скарзі посилається на відсутність доказів здійснення оплати у доларах США, у зв'язку з чим просить апеляційний суд ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Враховуючи, що відповідач та третя особа в суді першої інстанції визнали, що розрахунок за продаж автомобіля проводився саме в доларах США, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про стягнення коштів в гривневому еквіваленті по курсу НБУ, а тому відсутні підстави для скасування рішення суду та відмови в задоволенні позову.

Що стосується доводів апелянта про те, що позивачем пропущено строк звернення до суду, то такі не заслуговують на увагу, оскільки перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Доказів про те, що позивачу було відомо про відчуження автомобіля 11 травня 2011 року суду не надано.

Інші доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 10 грудня 2014 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з часу набрання нею законної сили.

Головуюча О.Ю. Беркій

Судді: В.М. Соколовський

О.В. Пнівчук