Провадження № 2/127/6324/15
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.09.2015 м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Волошин С.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Вінницької міської ради про визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2, яка, відповідно до договору про надання правової допомоги від 20.08.2015 року, діє від імені та в інтересах ОСОБА_1, 31.08.2015 року звернулася до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до Вінницької міської ради про визнання права власності.

Форма і зміст позовної заяви визначені ст. 119 ЦПК України.

Так, відповідно до вимог ч.5 ст.119 ЦПК України, до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

В порушення зазначеної норми, представником позивача до позовної заяви не додано документ, що підтверджує сплату судового збору.

В обґрунтування звільнення позивача від сплати судового збору представник позивача в позовній заяві посилається на те, що, згідно п.16 ст.4 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито», від сплати судового мита звільняються громадяни за видачу їм свідоцтва про право на спадщину на квартиру, що належала спадкодавцеві на праві приватної власності, якщо вони проживали в цьому будинку, квартирі протягом шести місяців з дня смерті спадкодавця, та п.29 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», в якій зазначено, що при обчисленні судового збору у справах про спадкування майна не береться до уваги вартість успадкованого майна, про яке зазначено в п.16 ч.1 ст.4 Декрету Кабінету Міністрів України №7-93 від 21.01.1993 року «Про державне мито».

Однак, суд не приймає зазначені обставини як підставу звільнення позивача від сплати судового збору з наступних підстав.

Судовий збір збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до ч.2 ст.79 ЦПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення та звільнення від сплати встановлюються Законом.

Сплата судових витрат регулювалася Декретом Кабінету Міністрів України №7-93 від 21.01.1993 року «Про державне мито» до набрання чинності Законом України «Про судовий збір», а саме до 01.11.2011 року. З 01.11.2011 року сплата судового збору регулюється Законом України «Про судовий збір», застосування інших нормативних актів для регулювання цього питання є неприпустимим.

Згідно ст.4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яким є позов про визнання права власності, в редакції чинній на момент подання позовної заяви, ставка судового збору становила 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати. Враховуючи заявлену представником позивача ціну позову, сума сплаченого судового збору має становити 3 654,00 грн.

Представником позивача не надано доказів, які свідчили б про наявність підстав для звільнення позивача від сплати судового збору згідно ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Керуючись ст. ст. 120, 121 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Залишити без руху позовну заяву ОСОБА_1 до Вінницької міської ради про визнання права власності, надавши позивачу строк пять днів з дня отримання копії ухвали для усунення, зазначених в мотивувальній частині ухвали недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: