АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач - Панченко М.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2015 року м.Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м.Києва у складі:

Головуючого - Панченка М.М.

Суддів - Кирилюк Г.М., Вербової І.М.

При секретарі - Мікітчак А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Провідна» на рішення Солом»янського районного суду м.Києва від 17 серпня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Провідна» про стягнення страхового відшкодування та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2015 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до суду до Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Провідна» (далі - ПрАТ»Провідна») і просив винести рішення, яким стягнути страхове відшкодування у сумі 280.000 грн., відповідно до договору добровільного страхування наземного транспорту за №06/6754520/1009/14 від 14.05.2014 року, а також моральну шкоду у сумі 20.000 грн.

Позивач, послався на те, що в результаті ДТП, яка сталася 13.07.2014 року при зіткненні з автомобілем НОМЕР_1, що належить ОСОБА_4 і яким на момент ДТП керував водій ОСОБА_5, були заподіяні механічні пошкодження автомобілю НОМЕР_2, який належить на праві власності позивачу і яким на момент ДТП керував за довіреністю водій ОСОБА_6.

Вимагаючи виплатити страхове відшкодування у сумі 280.000 грн., позивач керувався пунктами 7.1, 26.4.5 вище зазначеного договору добровільного страхування автотранспортного засобу, згідно яких страхова компанія зобов»язувалась у випадку дорожньо-транспортної пригоди виплатити страхувальнику страхове відшкодування в межах страхової суми у розмірі 280.000 грн.

Рішенням Солом»янського районного суду м.Києва від 17 серпня 2015 року позов задоволено частково/а.с.153-155/.

Судовим рішенням стягнуто з ПрАТ «Провідна» на користь позивача ОСОБА_2 страхове відшкодування, за договором добровільного майнового страхування, у сумі 130.372 грн. та 5.000 грн. моральної шкоди, а в решті позову відмовлено.

Вирішене питання про розподіл судових витрат.

В поданій апеляційній скарзі ПрАТ «Провідна», не оскаржуючи правильність розрахунку судом розміру страхового відшкодування, просить скасувати рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у позові з тих підстав, що водій застрахованого автомобіля НОМЕР_3 ОСОБА_6 на момент ДТП перебував у нетверезому стані, що згідно договірних умов є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування.

Заслухавши доповідь по справі, пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити частково.

Рішення підлягає скасуванню в частині відшкодування моральної шкоди з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову у позові, а в решті рішення належить залишити без змін з таких підстав.

Відповідно до ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.979 ЦК України,за договором страхування одна сторона (страховик) зобов»язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов»язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Встановлено, що 13.07.2014 року о 2 год.10 хв. водій ОСОБА_6, керуючи на праві довіреності автомобілем НОМЕР_2, який належить на праві власності позивачу ОСОБА_2, і, рухаючись по проїзній частині вулиці Набережно-Рибальської з боку вулиці Електриків в напрямку вулиці Набережно-Хрещатицької у м.Києві, не впорався з керуванням автомобіля і в порушення правил дорожнього руху допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_1, який належить ОСОБА_4 і яким на момент ДТП керував водій ОСОБА_5.

В результаті указаної ДТП пасажиру автомобіля НОМЕР_1 заподіяні тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, в у зв»язку з чим відносно водія ОСОБА_6 порушена кримінальна справа, яка на час розгляду цієї справи перебуває у провадженні органів внутрішніх справ.

Також встановлено, що автомобіль НОМЕР_4 був застрахований ПрАТ»Провідна», відповідно до договору добровільного страхування наземного транспорту за №06/6754520/1009/14 від 14.05.2014 року (повне КАСКО) з лімітом відповідальності на суму 280.000 грн., терміном на 12 місяців/а.с.7-14/.

Оскільки, відповідно до звіту про оцінку пошкодженого автомобіля, виконаного за ініціативою позивача ФОП ОСОБА_7, вартість відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_2 склала 837.852,77 грн., позивач звернувся до страхової компанії про виплату страхового відшкодування у сумі 280.000 грн.

Відмовляючи у виплаті страхового відшкодування, відповідач ПрАТ»Провідна» послався на лист начальника ВР ДТП СВ Подільського РУ ГУ МВС України у м.Києві за №04920 від 15.09.2014 року, згідно якого слідує, що за показами двох свідків обставин ДТП, водій ОСОБА_6 в момент вчинення ДТП перебував у нетверезому стані, відповідно до п. 38.1.2 Договору страхування підставою для відмови у здійсненні виплати є керування застрахованим транспортним засобом особою, яка перебувала у стані алкогольного наркотичного або токсичного сп»яніння або під впливом медикаментозних препаратів, при застосуванні яких протипоказано керувати транспортним засобом /а.с.48/.

Частково задовольняючи позов, та, визнаючи безпідставною відмову відповідача виплачувати страхове відшкодування, суд першої інстанції правомірно виходив з доказів, наявних у матеріалах справи.

Відповідно до ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

А, як обгрунтовано послався суд першої інстанції, відповідно до п.2 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп»яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою КМ України від 17.12.2008 троку за №1103, огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких в уповноваженої особи територіального, у тому числі міжрегіонального органу патрульної служби, є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп»яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Тобто факт перебування особи у стані сп»янінння повинен бути підтверджений спеціалістом-медиком, а не суб»єктивними показаннями свідків.

При цьому, суд обґрунтовано послався на довідку Головного лікаря Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги за №577 від 30.03.2015 року, наданої на запит суду, з якої слідує, що в приймальному відділенні Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги о 3.00 год. 13.07.2014 року у пацієнта ОСОБА_6 (історія хвороби №18728) взято кров, яку о 5.30 год. 13.07.2014 року доставили в токсикологічну лабораторію на дослідження. В доставленому зразку крові хворого ОСОБА_6 етиловий алкоголь не виявлено (аналіз №6357 від 13.07.2014р., журнал реєстрації аналізів №97, почат.18.06.2014р., закінч.3.11.2014 р.) /а.с.57/.

Відповідно до ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об»єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

В силу ст.16 Закону України «Про страхування», договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов»язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подавати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов»язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

А ст.525 ЦК України передбачає, що одностороння відмова від зобов»язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Оскільки скаржником ПрАТ»Провідна» не доведено факт перебування водія ОСОБА_6 в момент ДТП у нетверезому стані, суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, правомірно відхилив посилання страхової компанії на п. 38.1.2 Договору страхування, як на підставу для відмови у виплаті страхового відшкодування.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Щодо стягнутої страхової суми у розмірі 130.372 грн., колегія суддів не вбачає за правомірне досліджувати це питання, оскільки воно не є предметом оскарження в апеляційній скарзі, крім того, страхова компанія не заперечувала, що в разі проведення розрахунку, страхова компанія мала б сплатити позивачу страхове відшкодування у сумі 130.000 грн./а.с.78-82/.

Між тим, щодо відшкодування моральної шкоди у сумі 5.000 грн., колегія суддів вважає правильним скасувати рішення в цій частині та ухвалити нове рішення про відмову у позові з таких підстав.

Договором страхування, укладеного за №06/6754520/1009/14 від 14.05.2014року сторонами не передбачена виплата моральної шкоди страховиком в разі порушення термінів виплати страхового відшкодування. Крім того, чинне законодавство не передбачає у спірних правовідносинах відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з посиланням скаржника на п.5.2.1 Розділу 5 Правил добровільного страхування майна наземного транспорту крім залізничного за №20601 від 20.10.2006 року, у відповідності з якими сторонами укладено договір страхування за №06/6754520/1009/14 від 14.05.2014року. Так, відповідно до указаного нормативного акту передбачено, що страховиком не відшкодовується моральна шкода, упущена вигода, втрата прибутку та інші непрямі й комерційні втрати, збитки й витрати як Страхувальника і Вигодонабувача, так і третіх осіб, якщо: штрафи, проживання в готелі та користування таксі чи орендованим транспортним засобом під час ремонту застрахованого автомобіля, витрати на відрядження, втрати, пов»язані зі строками поставки товарів і виробництва послуг і т.п., якщо інше не передбачено договором страхування.

Оскільки указаний нормативний акт є спеціальним в частині вирішення питання щодо стягнення моральної шкоди у відносинах майнового страхування, колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення суду першої інстанції в частині ухвалення рішення про відшкодування моральної шкоди та ухвалення нового рішення про відмову у позові в цій частині.

Крім того, із аналізу роз»яснень викладених у п.2 постанови Пленуму ВСУ №4 від31.03.1995 року (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» слідує висновок, що спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної шкоди розглядаються зокрема, коли право на її відшкодування передбачено законом або договором.

У зв»язку з цим, стягуючи частково моральну шкоду, у сумі 5.000 грн., посилання суду лише на ст.23 ЦК України є некоректним, оскільки указана норма передбачає не правові підстави стягнення моральної шкоди, а лише перелічує наслідки заподіяння особі моральної шкоди, тобто, в чому виражається заподіяння моральної шкоди.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення суду першої інстанції в частині стягнення моральної шкоди та ухвалення в цій частині нового рішення про відмову у позові, а в решті рішення належить залишити без змін.

Керуючись ст.ст.307,308,309 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И ЛА:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Провідна» задовольнити частково.

Скасувати рішення Солом»янського районного суду м.Києва від 17 серпня 2015 року в частині відшкодування моральної шкоди у сумі 5.000 (п»ять тис.) грн. з Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Провідна» на користь ОСОБА_2, та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у позові про відшкодування моральної шкоди, а в решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає чинності негайно, але може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з моменту проголошення шляхом подання касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий

Судді