справа № 489/4903/15-ц
номер провадження 2/489/2324/15
11 листопада 2015 року м. Миколаїв
Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:
головуючого судді Коваленка І.В.
секретаря Коденко К.В.
позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа - Біржа нерухомості «Едвайс - консульт», про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визначення часток у спільній власності
У липні 2015 року позивачі звернулися до суду з позовом до відповідачів в якому просили визнати договір купівлі-продажу нерухомого майна дійсним та визначити частки у спільній власності.
У обґрунтування вимог вказали, що 13.05.1998 ОСОБА_2, який діяв в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_6 уклав з ОСОБА_7, померлим ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_8, померлою ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 договір купівлі-продажу нерухомого майна № 556, зареєстрований на Біржі нерухомості «Едвайс - консульт», відповідно до якого купив квартиру АДРЕСА_1 та зареєстрував право власності на квартиру в МБТІ.
Всі умови договору сторони виконали, крім нотаріального посвідчення договору.
На випадок можливого розпорядження квартирою, перешкодою якому може бути відсутність нотаріального посвідчення договору, позивачі просять визнати угоду дійсною з одночасним визначенням їх часток по ? кожному.
У судовому засіданні позивач ОСОБА_2 позов підтримав та просив задовольнити. Інший позивач до суду надала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності. Проти ухвалення заочного рішення позивачі не заперечували.
Від відповідачів заяви про розгляд справи за їх відсутності до суду не надходили.
У відповідності до статей 224, 225 ЦПК України судом ухвалено про проведення заочного розгляду справи.
Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи і оцінивши зібрані в ній докази, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Право власності позивачів на квартиру АДРЕСА_1 також підтверджується довідкою Комунального підприємства «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 08.10.2015 № 2198.
Позивач ОСОБА_2 пояснив, що йому стало відомо про існування перешкод в розпорядженні квартирою через відсутність нотаріального посвідчення договору, яке не вимагалося законодавством на час його укладення. У зв'язку із цим просив визнати його дійсним з одночасним визначенням часток позивачів в нерухомому майні.
З пояснень позивача встановлено, що спору щодо часток з іншим позивачем в нього немає.
Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз'яснено, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.
Вказаний договір купівлі-продажу нерухомого майна укладено 13.05.1998, тобто під час дії Цивільного кодексу Української РСР 1963 року (далі - ЦК УРСР) статтею 227 якого передбачено нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу жилого будинку, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу).
Частиною другої статті 15 Закону України «Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.
У відповідності до частини другої статті 47 ЦК УРСР та пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.04.1978 №3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, прокурора вправі визнати угоду дійсною.
З огляду на те, що на момент укладення договору купівлі-продажу квартири сторони ухилилися від його нотаріального посвідчення, що перешкоджатиме позивачам реалізувати свої речові права відносно нерухомого майна, а тому вимоги в частині визнання договору дійним підлягають задоволенню.
У іншій частині вимог з огляду на положення статей 15,16 ЦК України слід відмовити через відсутність спору, оскільки в суді підлягають захисту порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси, що в даному випадку відсутнє. Крім того, за наявності спору щодо часток позивачі були б різними сторонами у такому спорі.
Так як вимоги задоволені частково, відповідно до статті 88 ЦПК України з відповідачів в рівних частинах на користь позивачів підлягає стягненню 243,60 грн. судового збору, витрати на оплату якого понесено останніми при зверненні до суду.
Керуючись статтями 10, 11, 60, 88, 212-214, 224, 225, 228 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_2, ОСОБА_3 - задовольнити частково.
Стягнути в рівних частинах з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2, ОСОБА_3 судовий збір в сумі 243,60 грн. (двісті сорок три гривні 60 коп.).
У іншій частині вимог - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте Ленінським районним судом м. Миколаєва за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку.
Суддя І.В. Коваленко
Повний текст заочного рішення
підписано 12.11.2015.