Категорія 27 Доповідач Вавшко В. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2015 року м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області в складі:

ГоловуючогоОСОБА_2,
суддів:ОСОБА_3, ОСОБА_4,
при секретарі:ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства (далі-ПАТ) «Брокбізнесбанк» на заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 15 липня 2015 року у справі за позовом ПАТ «Брокбізнесбанк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а :

У червні 2015 року ПАТ «Брокбізнесбанк» звернулося до суду із вказаним позовом, зазначало, що 17.04.2013 року між сторонами було укладено договір № 4417 про відкриття та обслуговування спеціального карткового рахунку з видачею міжнародної платіжної картки миттєвого випуску Visa Instant Issue, за умовами якого позивач надав відповідачу не персоніфіковану платіжну картку миттєвого випуску Visa Instant Issue, зі строком дії 2 роки, Пін код до неї, а також відкрив спеціальний картковий рахунок № 0038 в національній валюті України, та зобовязався здійснювати його обслуговування.

17.04.2013 року між сторонами було укладено додаткову угоду №1 про відкриття кредитної лінії в межах зарплатних проектів, яка є невідємною частиною договору. Відповідно до п. 2 кредитного договору банк надає власнику рахунку грошові кошти шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії з лімітом заборгованості в сумі 6 000 грн. на строк з 17.04.2013 року по 16.04.2015 року, зі сплатою процентів за користування кредитними коштами в розмірі 32,0% річних, на споживчі цілі.

Позивач виконав свої зобовязання за кредитним договором в повному обсязі, а саме протягом 18-29 квітня 2013р. надав відповідачу кредитні кошти в загальній сумі 5978,18 грн., відповідач порушив умови кредитного договору та станом на 03.04.2015 року наявна заборгованість в розмірі 10853,24 грн.

Посилаючись на вказані обставини, ПАТ «Брокбізнесбанк» просило стягнути на його користь грошові кошти в загальній сумі 19767,92 грн., з яких: 5978,18 грн. сума основного боргу, 5189,58 грн. заборгованість зі сплати процентів, 5859,85 грн. пеня, 274,68 грн. 3% річних, 2465,63 грн. інфляційні втрати.

Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 15 липня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ПАТ «Брокбізнесбанк» заборгованість по кредитному договору у розмірі 14156,85 грн., з яких: 5978,18 грн. сума основного боргу, 5189,58 грн. заборгованість по сплаті процентів, 2989,09 грн. пеня. В задоволені позовних вимог про стягнення інфляційних втрат, 3% річних та пені в розмірі 2870,76 грн. відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.

На таке рішення ПАТ «Брокбізнесбанк» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги, посилаючись на порушення норм матеріального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що 17.04.2013року між сторонами було укладено договір № 4417 про відкриття та обслуговування спеціального карткового рахунку з видачею міжнародної платіжної картки миттєвого випуску Visa Instant Issue, за умовами якого позивач надав відповідачу не персоніфіковану платіжну картку миттєвого випуску Visa Instant Issue, зі строком дії 2 роки, Пін код до неї, а також відкрив спеціальний картковий рахунок № 0038 в національній валюті України, та зобовязався здійснювати його обслуговування.

17.04.2013 року між сторонами було укладено додаткову угоду №1 про відкриття кредитної лінії в межах зарплатних проектів, яка є невідємною частиною договору.

Відповідно до п. 2 кредитного договору банк надає власнику рахунку грошові кошти шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії з лімітом заборгованості в сумі 6 000 грн. на строк з 17.04.2013 року по 16.04.2015 року, зі сплатою процентів за користування кредитними коштами в розмірі 32,0% річних, на споживчі цілі.

Позивач взяті на себе зобовязання за договором виконав у повному обсязі. Відповідач взяті на себе зобовязання за договором не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість перед банком в розмірі 19767,92 грн., з яких: 5978,18 грн. сума основного боргу, 5189,58 грн. заборгованість зі сплати процентів, 5859,85 грн. пеня, 274,68 грн. 3% річних, 2465,63 грн. інфляційні втрати.

Задовольняючи позовні вимоги у частині стягнення суми неповернутого тіла кредиту за договором у розмірі 5978,18 грн. та заборгованості зі сплати процентів у розмірі 5189,58 грн., суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не був виконаний обовязок щодо повернення всієї суми кредиту, чим останнім порушено вимоги ч. 1 ст. 1049, ч. 2 ст. 1050 ЦК України.

Задовольняючи частково позовні вимоги у частині стягнення пені, суд першої інстанції виходив з того, що нарахована позивачем пеня за несвоєчасне погашення кредиту в розмірі 5859,85 грн., суперечить п.5 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», згідно якого несправедливими умовами договору є встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад 50% вартості продукції) у разі невиконання ним зобовязань за договором.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог у частині стягнення індексу інфляції простроченої заборгованості по кредиту в сумі 1380,78 грн., індексу інфляції простроченої заборгованості по нарахованим процентам 1084,85 грн.; 3% річних за прострочення сплати основного зобовязання 154,97 грн., 3% річних за прострочення сплати відсотків по кредиту 119,71грн., суд першої інстанції виходив з того, що кредитним договором визначено розмір відсотків та передбачено нарахування штрафних санкцій за порушення умов договору, тому підстав для застосування положень ст. 625 ЦК України та додаткового нарахування процентів і застосуванні індексу інфляції суд не має.

Колегія суддів частково не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57- 60 ЦПК України.

Колегією суддів встановлено, що 17.04.2013 року між сторонами було укладено договір № 4417 про відкриття та обслуговування спеціального карткового рахунку з видачею міжнародної платіжної картки миттєвого випуску Visa Instant Issue, за умовами якого позивач надав відповідачу грошові кошти шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії з лімітом заборгованості в сумі 6 000 грн. на строк з 17.04.2013 року по 16.04.2015 року, зі сплатою процентів за користування кредитними коштами в розмірі 32,0% річних, на споживчі цілі. Однак взяті на себе зобовязання відповідач не виконав.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором.

Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні позову у частині стягнення інфляційних втрат, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки правовідносини, що склалися між сторонами на підставі договору про відкриття та обслуговування спеціального карткового рахунку є грошовим зобовязанням. Таким чином, зважаючи на таку юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобовязання, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобовязання.

Отже, суд першої інстанції безпідставно не застосував до спірних правовідносин норму ч. 2 ст. 625 ЦК України, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду у частині відмови у задоволенні позову у частині стягнення інфляційних втрат підлягає скасуванню та ухваленню нового рішення у цій частині, яким слід стягнути з ОСОБА_6 на користь ПАТ «Брокбізнесбанк» інфляційні втрати у розмірі 2465,63 грн.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованої відмови у стягненні 3% річних від простроченої суми колегія суддів не приймає до уваги, оскільки суд першої інстанції дійшов вірного висновку про неможливість застосування цього виду відповідальності, позаяк в кредитному договорі визначена інша сума відсотків і судом ці відсотки стягнуті.

Відповідно до ч.ч 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 3 ст. 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню в повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Пунктом 15 додаткової угоди № 1 до договору № 4417 про відкриття та обслуговування спеціального карткового рахунку з видачею міжнародної платіжної картки від 17.04.2013 року визначено, що у разі порушення строків погашення заборгованості за кредитною лінією та/або строків сплати процентів за користування кредитною лінією, а також інших платежів Власник рахунку сплачує Банку пеню за кожний день прострочення у розмірі подвійної процентної ставки, що визначена у п.2 цієї Додаткової угоди, від суми простроченої заборгованості. Пеня нараховується із розрахунку фактичної кількості днів у місяці та році (а.с. 10 на звороті).

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги у тій частині, що суд першої інстанції безпідставно зменшив розмір пені на 50%, оскільки її розмір значно менший розміру основної суми заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення суду першої інстанції є порушення або неправильне застосування норм матеріального права, а також невідповідність висновків суду обставинам справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції у порушення вимог ст. 214 ЦПК України не зясував, які норми матеріального права, підлягають застосуванню, внаслідок чого зазначені порушення процесуального закону унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, та є відповідно до ч. 2 ст. 309 ЦПК України підставою для скасування рішення суду у частині зменшення розміру пені та відмови у задоволенні позову у частині стягнення інфляційних втрат, з ухваленням нового рішення у цій частині.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 549, 551, 611, 624, 625 ЦК України, ст.ст.1, 3, 57, 60, 303, 307-309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ПАТ «Брокбізнесбанк» задовольнити частково.

Заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 15 липня 2015 року у частині зменшення розміру пені та відмови у задоволенні позову у частині стягнення інфляційних втрат скасувати та в цій частині ухвалити нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ПАТ «Брокбізнесбанк» пеню у розмірі 5859,85 грн. та інфляційні втрати у розмірі 2465,63 грн.

В решті залишити рішення суду без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий суддя : (підпис) ОСОБА_2

Судді: (підпис) ОСОБА_3

(підпис) ОСОБА_4

З оригіналом вірно :