Справа № 344/8812/15-ц
Провадження № 22-ц/779/2485/2015
Головуючий у 1 інстанції Пастернак І. А.
Суддя-доповідач Горейко М.Д.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Горейко М.Д.

суддів: Бойчука І.В., Ясеновенко Л.В.

секретаря Драганчук У.М.

з участю апелянта представника відповідача - ОСОБА_2, позивача ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про позбавлення батьківських прав та зміну прізвища дитини, стягнення судових витрат, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_5 - ОСОБА_2 на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05 жовтня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

В червні 2015 року ОСОБА_3 звернулася в суд з наведеним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що з 2001 року вона перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, який розірвано 01.06.2004 року. Від шлюбу у них народився син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з нею та перебуває на її вихованні і утриманні. З часу народження сина відповідач участі у його вихованні не брав, ніколи його не провідував та не бачив, жодного разу не зателефонував до сина, не поцікавився станом його здоров'я, успіхами у садочку та школі, його захопленнями. Протягом одинадцяти років відповідач завжди проявляв байдуже ставлення до дитини, повністю її ігнорував, коштів на утримання дитини в добровільному порядку не надавав, у зв'язку з чим вона звернулась в суд з позовом про стягнення аліментів. Оскільки, всі питання щодо виховання та утримання сина ОСОБА_6 вона вирішує самостійно без участі та підтримки зі сторони відповідача, то просила позбавити ОСОБА_5 батьківських прав щодо малолітнього сина ОСОБА_6, змінити прізвище сина з «ОСОБА_6» на «ОСОБА_6» та стягнути з відповідача понесені нею судові витрати.

В процесі розгляду справи позивач уточнила позовні вимоги та просила позбавити ОСОБА_5 батьківських прав щодо малолітнього сина ОСОБА_6 та стягнути з відповідача понесені нею судові витрати.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05 жовтня 2015 року задоволено позов ОСОБА_3. Позбавлено ОСОБА_5 батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Вирішено питання судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду, представник ОСОБА_5 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне з'ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Зокрема зазначає, що ухвалюючи оскаржуване рішення про позбавлення ОСОБА_5 батьківських прав, суд першої інстанції не врахував, що відповідачем на користь позивача сплачуються аліменти на утримання їхнього сина ОСОБА_6, що підтверджується довідкою Міської клінічної лікарні №1 про утримання аліментів з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 згідно виконавчого листа №2-7603 від 23.11.2004 року за період роботи з 01.01.2006 року по 30.09.2015 року. Крім того, відповідач часто зустрічався з батьком позивача ОСОБА_3 та передавав синові гроші, тобто крім аліментів додатково надавав дитині матеріальну допомогу.

На думку апелянта, судом не враховано, що розірвання шлюбу між позивачем ОСОБА_3 та відповідачем ОСОБА_5 відбулося з ініціативи ОСОБА_3 під час її вагітності. Позивач різними способами перешкоджала відповідачу брати участь у вихованні їхнього сина, не приводила дитину на зустріч з батьком до Івано-Франківського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, що підтверджується журналом реєстрації зустрічей ОСОБА_5 з сином ОСОБА_6 в приміщенні центру.

Також апелянт вказує, що судом взято до уваги свідчення свідків зі сторони позивача ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, які не надали чітких свідчень про те, що відповідач не цікавиться, не зустрічається та не допомагає дитині, натомість суд протиправно відмовив в допиті свідка зі сторони відповідача ОСОБА_11, який міг засвідчити факт намагання відповідача допомагати своєму синові та факт перешкоджання ОСОБА_3 зустрічам сина з батьком.

Крім того, апелянт стверджує, що висновок Органу опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради щодо доцільності позбавлення ОСОБА_5 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_6 не може бути об'єктивним доказом у справі, оскільки ОСОБА_5 не було належним чином повідомлено про час та дату засідання комісії з розгляду даного питання. Крім того, зазначена комісія зробила свій висновок без з'ясування дійсних причин та підстав, з яких відповідач не міг бачитись з сином.

З наведених підстав апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити.

У засіданні апеляційного суду апелянт доводи апеляційної скарги підтримав з наведених у ній мотивів.

Позивач та її представник в судовому засіданні доводи апеляційної скарги не визнала, рішення суду першої інстанції вважала законним і обґрунтованим.

Вислухавши доповідача, пояснення апелянта, позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Наведеним вимогам оскаржуване рішення суду не відповідає.

Судом першої інстанції установлено та вбачається з матеріалів справи, що сторони з 2001 року перебували в зареєстрованому шлюбі.

Від даного шлюбу у сторін народився син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 05.10.2004 року (а.с. 9).

Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 від 05.10.2004 року шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 розірвано, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу 01.06.2004 року зроблено запис за №345 (а.с. 10).

За даними довідки про склад сім'ї (а.с. 16) малолітній ОСОБА_6 проживає разом з мамою ОСОБА_3, бабою ОСОБА_13 та дідом ОСОБА_14

Згідно характеристики (а.с. 17) позивач ОСОБА_3 за місцем праці на кафедрі дитячих хвороб ПО зарекомендувала себе з позитивної сторони як працівник, а також як і мама, оскільки приділяє увагу всебічному розвитку сина ОСОБА_6, турбується про його здоров'я, успіхи в школи та всебічний розвиток.

За інформацією дошкільного навчального закладу №18 (а.с. 11), характеристики на учня 3-А класу, 5-А класу ОСОБА_6 (а.с. 12, 15), інформації про індивідуальне психологічне обстеження учня 5-А класу ОСОБА_6 (а.с. 13), інформації про участь батьків у його вихованні (а.с. 14) мати ОСОБА_3 постійно приймає активну участь у шкільному житті дитини, батько ОСОБА_5 дитиною не цікавиться, жодного разу не приходив до шкоди, не відвідував батьківські збори. За результатами методики «Малюнок сім'ї - сприятлива сімейна ситуація» емоційно близькими для хлопчика є мати та вітчим. Зі слів дитини він рідного батька не знає, ніколи з ним не спілкувався.

Згідно висновку виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради (додаток 1 до рішення виконкому від 13.08.2015 року №444) (а.с. 41) вбачається про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_5 відносно сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки він вихованням дитини не займається, не цікавиться його навчанням, поведінкою.

З пояснень свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 судом встановлено, що від народження ОСОБА_6 протягом одинадцяти років батько з сином не бачилися. Малолітній ОСОБА_6 своїм батьком вважає теперішнього чоловіка позивача ОСОБА_3 ОСОБА_19, про батька ОСОБА_5 в розмові ніколи не згадує. Відповідач в утриманні сина позивачу не допомагає, здоров'ям сина не цікавиться, сплачує аліменти за рішенням суду.

За наведених обставин суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість позову та його задоволення. При цьому виходив з того, що відповідач ОСОБА_5 проявляє байдужість до сина, не бере участі у його вихованні, твердження представника відповідача, що відповідач бажає брати участь у вихованні дитини, не підтверджені жодними належними доказами та спростовуються зібраними під час судових засідань доказами та поясненнями.

Однак погодитися з таким висновком суду не можна з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Згідно роз'яснень, які містяться в п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

В п. 15 зазначеної постанови Пленум Верховного Суду України роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_5 категорично заперечив щодо позбавлення його батьківських прав стосовно його малолітнього сина ОСОБА_6 та ствердив, що бажає брати участь у його вихованні.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 26.06.2015 року №332 «Про розгляд питань органу опіки та піклування» батькові ОСОБА_5 встановлено порядок участі у вихованні ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 33).

Згідно копії журналу реєстрації зустрічей ОСОБА_5 з сином ОСОБА_6 в приміщенні Івано-Франківського МЦСССДМ (а.с. 38) батько ОСОБА_5 з'являвся на зустрічі з сином. При цьому вбачається, що 15.07.2015 року, 05.08.2015 року, 12.08.2015 року та 02.09.2015 року дитина і мама на зустрічі не з'явились.

У письмових поясненнях, наданих начальнику служби у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради Сливці З.І. 21.07.2015 року (а.с. 36), ОСОБА_5 ствердив, що категорично заперечує щодо позбавлення його батьківських прав стосовно його сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та бажає брати участь у його вихованні у порядку, встановленому рішенням виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради 26.06.2015 року №332 «Про розгляд питань органу опіки та піклування».

З копії довідки Міської клінічної лікарні №1 від 21.10.2015 року №476 (а.с. 70) вбачається, що з 01.01.2006 року по 30.09.2015 року з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 згідно виконавчого листа №2-7603 від 23.11.2004 року стягуються аліменти на утримання дитини.

Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, а судом встановлено, що ОСОБА_5 категорично проти позбавлення його батьківських прав, бажає брати участь у вихованні дитини та сплачує аліменти на її утримання, суд першої інстанції дійшов до передчасного висновку про позбавлення відповідача батьківських прав, що потягло ухвалення рішення, яке не відповідає вимогам ст.ст. 213-214 ЦПК України та є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05 жовтня 2015 року скасувати, ухваливши нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_5, третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про позбавлення батьківських прав та зміну прізвища дитини, стягнення судових витрат відмовити.

Рішення набирає законної сили з часу проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з часу набрання законної сили.

Головуюча Горейко М.Д.

Судді: Бойчук І.В.

Ясеновенко Л.В.