Cправа № 127/3654/15-ц
Провадження № 4-с/127/222/15
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

29 липня 2015 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Гриневич В.С., розглянувши скаргу ОСОБА_1 на рішення державного виконавця ВДВС Ленінського району Вінницького МУЮ у виконавчому провадженні №48737736,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на рішення державного виконавця, в якій просив визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження №48737736 ВДВС Ленінського району Вінницького МУЮ, а також просив визнати протиправною та скасувати постанову про накладення арешту на рахунки та кошти на них, винесену в рамках виконавчого провадження №48737736 ВДВС Ленінського району Вінницького МУЮ

Розглянувши скаргу суд дійшов висновку про необхідність її залишення без руху з наступних підстав.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 13 Постанови від 01 березня 2013 року № 3 "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ" розясним судам, що скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК.

Статтею 119 ЦПК України встановлено вимоги до форми та змісту позовних заяв, зокрема відповідно до п.п. 2, 3, 5, 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити імя позивача та відповідача, їх місце проживання, зміст позовних вимог, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину.

Згідно з п. 5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 3 враховуючи положення статті 383 ЦПК, суб'єктом оскарження може бути державний виконавець чи інша посадова особа державної виконавчої служби, які представляють орган державної виконавчої служби, зазначений у статті 3 Закону України "Про державну виконавчу службу".

Однак, в порушення вищевказаних вимог скаржником у вступній частині скарги взагалі не зазначено суб'єкта оскарження (державний виконавець чи орган ДВС) та відповідно не зазначено його місця знаходження.

Крім того, заявляючи вимогу про скасування постанов державного виконавця про відкриття виконавчого провадження та про накладення арешту на рахунки та кошти скаржником до скарги не додано їх копій, та взагалі не додано жодного документу на підтвердження обставин викладених у скарзі, що позбавляє суд можливості встановити обставини щодо наявності чи відсутності такого виконавчого провадження.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 385 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

У скарзі скаржник зазначає, що про наявність виконавчого провадження та вказаних вище постанов державного виконавця він дізнався 21 жовтня 2015 року, а до суду звернувся з даною скаргою 27 жовтня 2015 року. З наведених тверджень слідує що скаржником не пропущено десятиденного строку на звернення зі скаргою, однак в резолютивній частині скарги скаржник просить поновити строк на подання скарги.

Таким чином, оскільки до скарги не додано жодного документа на підтвердження обставин викладених у скарзі, та зокрема не надано доказів та підтвердження того коли заявник дізнався про наявність оскаржуваних постанов, суд позбавлений можливості встановити чи додержано заявником вимоги ч. 1 ст. 385 ЦПК України щодо строку звернення до суду зі скаргою.

Відповідно до абз. 1, 2 п. 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК. Якщо скарга за формою і змістом не відповідає таким вимогам, то застосовуються положення статті 121 ЦПК України.

Статтею 121 ЦПК України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Виходячи з наведеного вище, скарга ОСОБА_1 на рішення державного виконавця ВДВС Ленінського району Вінницького МУЮ у виконавчому провадженні №48737736, підлягає залишенню без руху, з наданням скаржнику строку для усунення вказаних в ухвалі недоліків.

На підставі викладеного вище та керуючись ст.ст. 119, 121 ЦПК України,-

УХВАЛИВ :

Скаргу ОСОБА_1 на рішення державного виконавця ВДВС Ленінського району Вінницького МУЮ у виконавчому провадженні №48737736, залишити без руху та надати скаржнику строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків, який не може перевищувати 3 (трьох) днів з дня отримання позивачем даної ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: