Єдиний унікальний номер 225/2832/15-ц Номер провадження 22-ц/775/940/2015
Головуючий у 1 інстанції - Геря О.Г. Доповідач - Біляєва О.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2015 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого Біляєвої О.М.,

суддів Никифоряка Л.П., Новікової Г.В.,

при секретарі Марченко І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Артемівську апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2, на рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 01 жовтня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Новгородської селищної ради м. Дзержинська Донецької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, товариство з обмеженою відповідальністю «Новгородський комбінат комунального господарства», про визнання права користування жилим приміщенням та укладення договору найму жилого приміщення, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 01 жовтня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

З вказаним рішенням суду не погодилась позивачка та подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, посилаючись на порушення норм матеріального права.

В обґрунтування доводів скарги апелянт зазначила, що суд першої інстанції не в повному обсязі дослідив та з'ясував обставини справи; не надав належної оцінки заявленим позовним вимогам. Крім того, суд не врахував роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, викладені в п. 15 постанови від 01 листопада 1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», що наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови у цьому.

У судовому засіданні представник апелянта ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу з наведених у ній мотивів.

Інші особи, які беруть участь у справі, не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлені в установленому порядку. Новгородська селищна рада м. Дзержинська Донецької області подала клопотання про розгляд справи за відсутності її представника.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального й процесуального права.

Апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін з наступних підстав.

Відповідно до вимог частин 1, 2 ст. 106 ЖК України повнолітній член сім'ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім'ї наймача.

У разі відмови наймодавця у визнанні члена сім'ї наймачем за договором найму спір може бути вирішено в судовому порядку.

Суд першої інстанції встановив, що у квартирі державного житлового фонду № 11 будинку АДРЕСА_1 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 наймача квартири ОСОБА_3 зареєстрованих осіб немає. Позивач ОСОБА_1 є донькою наймача спірної квартири. Відповідач 06 травня 2015 року відмовив ОСОБА_1 у зміні договору найму (ас. 6, 10, 12, 14).

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів про існування згоди наймача на вселення ОСОБА_1 у спірне жиле приміщення, щодо характеру проживання з наймачем жилого приміщення осіб, які вселилися до нього; ведення з наймачем спільного господарства або відсутності ведення такого господарства; тривалості часу їх проживання.

Такий висновок узгоджується з матеріалами справи і ґрунтується на законі.

Згідно з частинами першою, другою ст. 64 ЖК України, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом ст. 65 ЖК України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. У такому випадку особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Згідно з роз'ясненнями, наданими Пленумом Верховного Суду України у п. 9 постанови № 2 від 12 квітня 1985 року "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" (із наступними змінами), при розгляді спорів про право користування житловим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи прописані вони в цьому житловому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство; тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням.

Отже, у осіб, які вселилися до наймача, виникають усі права й обов'язки за договором найму жилого приміщення, якщо особи постійно проживали разом із наймачем і вели з ним спільне господарство та були визнані членами сім'ї наймача (ч.. 1, 2 ст. 64 ЖК). Крім того, особи, які вселилися до наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо особи вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача та якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням (ст. 65 ЖК). Під час вирішення спору про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, крім обставин щодо реєстрації цих осіб у спірному приміщенні, дотримання встановленого порядку при їх вселенні та наявності згоди на це всіх членів сім'ї наймача та обумовлення угодою між указаними особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням, й інші обставини справи, що мають значення для справи, а саме: чи було це приміщення постійним місцем проживання цих осіб, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання.

Такого по суті висновку дійшов і суд першої інстанції під час ухвалення рішення у даній справі, який правильно застосував до спірних правовідносин правові норми, які підлягають застосуванню, і виходив з того, що позивачем на порушення ст.ст. 10, 60 ЦПК України не надано належних та допустимих доказів щодо обставин, які відповідно до вимог чч. 1, 2 ст. 64, ст. 65 ЖК України та п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України мають значення для справи, а саме: щодо згоди наймача на вселення повнолітньої доньки; характеру проживання (постійного або тимчасового) з наймачем жилого приміщення осіб, які вселилися до нього; ведення з наймачем спільного господарства або відсутності ведення такого господарства; тривалості часу їх проживання.

Крім того, матеріалами справи не підтверджується, що колишній наймач або позивачка порушували питання про визнання за ОСОБА_1 права користування спірним житловим приміщенням.

Отже, висновки суду у справі, яка переглядається, ґрунтуються на вимогах матеріального права; відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 11 липня 2012 року у справі № 6-60цс12. Оскаржуване судове рішення є законним. Наведені в апеляційній скарзі доводи не належать до тих підстав, із якими процесуальне законодавство пов'язує можливість прийняття рішення щодо зміни або скасування судового рішення.

Доводи скарги про не врахування судом роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п. 15 постанови від 01 листопада 1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», є безпідставними.

Ураховуючи викладене, апеляційний суд на підставі ст. 308 ЦПК України відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст. 307 ч.1 п.1, ст.ст. 308, 313-315 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2, відхилити.

Рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 01 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий

Судді