АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Варенко О.П., Городничої В.С.

при секретарі - Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 квітня 2015 року

по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа - Бабушкінська районна у м. Дніпропетровську рада про визнання місця проживання дитини,-

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2014 року до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшов позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа - Бабушкінська районна у м. Дніпропетровську рада про визнання місця проживання дитини.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 квітня 2015 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа Бабушкінська районну у м. Дніпропетровську рада, про визначення місця проживання дитини -задоволено.

Визначено місце проживання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з батьком ОСОБА_3.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 квітня 2015 року та ухвалити нове рішення, яким визначити місце проживання малолітньої дитини разом із матір'ю.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони з 15 серпня 2009 року по 16 червня 2014 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя у них ІНФОРМАЦІЯ_1 року народився син ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 31 травня 2011р. Бабушкінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №621.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 і визнаючи місце проживання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з батьком ОСОБА_3, суд першої інстанції прийшов до висновку,що немає жодних обставин за яких неможливо б було визначити місце проживання малолітньої дитини з батьком, оскільки останній має всі належні умови для проживання дитини,надання дитини повного і гармонійного розвитку, а мати не має таких умов.

З даним висновком колегія суддів не погоджується з наступних підстав.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

У силу ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Нормою ст.141 СК України встановлено, що мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, і розірвання шлюбу між ними не впливає на обсяг їх прав та не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає.

Відповідно до положення ч.1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

У силу ч.1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може бути вирішено органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов»язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров»я та інші обставини, що мають істотне значення.

З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини.

На виконання вимог ст.19 СК України, орган опіки та піклування Бабушкінської районної ради м. Дніпропетровська надав два висновки про визначення місця проживання дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження .

Згідно висновку від 09.12.2014 року Бабушкінська районна рада м. Дніпропетровська, як орган опіки та піклування вважає за доцільне встановити місце проживання дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком ОСОБА_3.

Згідно висновку від 02 квітня 2015 року Бабушкінська районна рада м. Дніпропетровська, як орган опіки та піклування вважає за доцільне встановити місце проживання дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір'ю ОСОБА_2.

Врахувавши акти обстеження житлових умов сторін, колегія суддів вважає,що як за місцем проживання матері так і за місцем проживання батька дитині створені належні умови для проживання.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_2 має постійне місце проживання, орендує квартиру АДРЕСА_1 ; має постійне місце роботи - на час розгляду справи в суді першої інстанції працювала на ДП «Хлібна база №73»ДАРУ, зараз вона зареєстрована фізичною особою-підприємцем з 07.09.2015 року і для своєї діяльності орендує магазин відповідно договору від 10.09.2015 року(а.с.198-199).

Колегія суддів вважає, що відсутність у відповідача на даний час власного житла, не є визначальним чинником та не дає підстав вважати, що відповідач неналежним чином відноситься до своїх батьківських обов'язків

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Позивачем не надано суду доказів того, що є виняткові обставини, за якими дитина повинна бути розлучена з матір'ю.

Доводи позивача, про те, що відповідач порушила їх усну домовленість про спілкування з дитиною, об'єктивних підтверджень не мають, тому їх прийняти не можна.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 17.10.2014 року був задоволений позов ОСОБА_2 та відібрано малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження від ОСОБА_3 та повернуто позивачці.

На сьогоднішній час рішення суду вступило в закону силу, однак не виконано,оскільки позивач саме перешкоджає його виконанню.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково, рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 квітня 2015 року-скасувати і винести нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа - Бабушкінська районна у м. Дніпропетровську рада про визнання місця проживання дитини - відмовити.

Керуючись ст.ст. 304, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 квітня 2015 року - скасувати. В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа - Бабушкінська районна у м. Дніпропетровську рада про визнання місця проживання дитини - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді О.П.Варенко

В.С.Городнича