Справа № 135/1694/13-ц Провадження № 22-ц/772/1161/2015Головуючий в суді першої інстанції Патраманський І. О.
Категорія 47 Доповідач Якименко М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2015 року м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Вінницької області у складі:

Головуючого судді Якименко М. М.

суддів: Вавшка В.С., Стеблюк Л.П.

при секретарі Пантелеймоновій А. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом заступника прокурора Вінницької області в інтересах держави в особі Ладижинської міської ради до ОСОБА_2 за участі третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, відділу Держземагенства у м. Ладижині Вінницької області про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та її повернення за апеляційною скаргою Ладижинської міської ради на рішення Ладижинського міського суду Вінницької області від 11 лютого 2015 року, -

встановила :

Заочним рішенням Ладижинського міського суду від 11 лютого 2015 року вказаний позов було задоволено.

Визнано недійсний виданий ОСОБА_2 державний акт серії НОМЕР_1 від 27.12.2012 року на право власності на земельну ділянку в м.Ладижин площею 0,1070га з кадастровим номером НОМЕР_2.

Скасовано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею запис №01222 про реєстрацію виданого ОСОБА_2 державного акту на право власності на земельну ділянку в м. Ладижин площею 0,1070 га з кадастровим номером НОМЕР_2.

Зобов1язано ОСОБА_2 повернути земельну ділянку в м. Ладижин площею 0,1070га з кадастровим номером НОМЕР_2 Ладижинській міській раді.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погодившись з таким рішенням Лажижинська міська рада подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як незаконне та ухвалити нове, про відмову в задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, представника Ладижинської міської ради, який дав пояснення аналогічні викладеним в апеляційній скарзі, представника відділу Держземагенства у м. Ладижин, який також просив рішення скасувати, прокурора, який просив рішення залишити без змін, а скаргу без задоволення, в зв'язку з її безпідставністю та необґрунтованістю, перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, прийшла до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав.

Обгрунтовуючи позовні вимоги про скасування державного акту серії НОМЕР_1 від 27.12.2012 року на право власності на земельну ділянку в м. Ладижин площею 0,1070 га з кадастровим номером НОМЕР_2, виданого на прізвище ОСОБА_2, прокурор посилався на те, що його було видано на землю в межах прибережної захисної смуги і без ухвалення відповідного рішення Ладижинською міською радою .

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що оскаржуваний державний акт, виданий без ухвалення відповідного рішення ради та з порушенням чинного законодавства .

Такі висновки суду відповідають встановленим по справі обставинам, з такими висновками погоджується колегія суддів.

П. 34 ст. 26 Закону України « Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що питання регулювання земельних відносин вирішується виключно на пленарному засіданні відповідної ради. З положеннями цієї норми кореспондується ст. 19 Закону України « Про землеустрій » .

Громадяни набувають право власності на земельну ділянку із державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Такий порядок був задекларований ч. 1 ст. 116 ЗК України в редакції 2001 року .

Відповідно до ч.7 ст. 118 ЗК України в тій же редакції, в разі згоди на передачу земельної ділянки у власність, відповідна рада надає дозвіл на розробку проекту її відведення .

Реалізація положень цієї норми здійснювалась відповідно до вимог Порядку розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, затвердженого постановою КМ України від 26 травня 2004 року № 677 та надання дозволу на розробку технічної документації у власність.

За правилами ч. 10 ст. 118 ЗК України проект відведення розглядався відповідною радою з ухваленням рішення про його затвердження .

Визначений порядок щодо надання земельної ділянки у власність ОСОБА_2 був порушений.

Згідно рішення Ладижинської міської ради 24 сесії 5 скликання від 04.07.2008 року за № 892 була затверджена технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки працівникам соціальної сфери на території м. Ладижин за рахунок земель резервного фонду.

При вирішенні цього питання затвердженню підлягали проекти землеустрою, а не технічна документація із землеустрою, оскільки в розумінні Закону України «Про землеустрій» технічна документація готується на земельні ділянки, що перебувають у користуванні та проекти землеустрою на новоутворюванні земельні ділянки .

Невід'ємною ж частиною цього рішення є додатки, в тому числі списки осіб, відносно яких вирішувалось таке питання, площ та адрес, цільового призначення земельних ділянок, про що мало б бути зазначено в самому рішенні. Однак вказане рішення таких відомостей, в тому числі і щодо ОСОБА_2 , не містило .

Із протоколу № 24 сесії 5 скликання від 04.07.2008 року Ладижиської міської ради, а саме з частини щодо вирішення питання про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки працівникам соціальної сфери ( п. 21) вбачається, що проект рішення з долученими до нього додатками, в тому числі і списками осіб відносно яких вирішувалось дане питання, не був підготовлений. Не відображені в протоколі дані щодо кількісного складу цих осіб. Тому доводи про те, що цей протокол дає підстави вважати, що на сесії вирішувалось питання щодо затвердження проекту землеустрою ОСОБА_2, є необґрунтованими, а тому до уваги не приймаються.

Крім того, виданий ОСОБА_2 державний акт на право власності на землю не містить в собі запису про те, що саме рішення за № 892 Ладижинської міської ради було правовою підставою для його видачі. Зазначення номеру рішення є обов'язковою вимогою щодо заповнення державного акта . Всупереч зазначеному в державному акті було вказано, що він виданий на підставі рішення за № 891 Ладижинської міської ради від 04.07.2008 року.

Як встановлено міським судом, рішенням за №891 було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж міста Ладижин в натурі. Дане рішення не стосується питання видачі земельної ділянки ОСОБА_2, а регламентує інші правовідносини.

Також судом встановлено, що державний акт на ім'я ОСОБА_2 було підписано не головою Ладижинської міської ради ОСОБА_3, що в свою чергу суперечить вимогам п.2.14 Інструкції №43.

За вказаних обставин висновок міського суду, що державний акт був виданий з порушенням вимог Закону, а земля вибула із власності держави незаконно, є правильним.

Визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку є підставою для повернення її власнику.

Щодо доводів апеляційної скарги про порушення законодавства про реєстрацію та скасування державної реєстрації прав на земельну ділянку, то вони знайшли своє підтвердження і за своїми наслідками, як вважає судова колегія, тягнуть скасування судового рішення в частині скасування запису про реєстрацію державного акта про право власності на землю в книзі реєстрації майнових прав на землю, виходячи з наступного.

До ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» 16.10.2012 року були внесені зміни щодо визначення органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері державної реєстрації майнових прав. В зв'язку з чим, повноваження органів Держкомзему щодо реєстрації прав на землю, були припиненні з 01 січня 2013 року .

«Порядок ведення книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право користування ділянкою, договору оренди » втратив свою чинність на підставі постанови КМУ від 17.10.2012 року. Відтак ведення книг при реєстрації майнових прав не передбачено. Дані, які вносились до таких книг перенесені до єдиної інформаційної системи Державного земельного кадастру.

Відповідно до ч. 10 пункту 37 «Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень», затвердженого постановою КМУ від 17.10.2013 року, однією з підстав припинення речових прав на нерухоме майно, є рішення суду про припинення права власності на нерухоме майно. Отже, скасування державного акту на право власності на землю саме по собі дає відповідним органам право для внесення змін до державного реєстру .

Інші доводи, викладені у апеляційній скарзі, не впливають на правильність прийнятого судом рішення і не тягнуть за собою його скасування , а тому до уваги судовою колегією не приймаються.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення суду першої інстанції скасувати лише в частині вимоги про скасування запису реєстрації державного акту, а в іншій частині залишити без змін .

На підставі викладеного , керуючись ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» , ч.10 пункту 37 «Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст.ст. 307, 309, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів ,

вирішила :

Апеляційну скаргу Ладижинської міської ради задовольнити частково.

Рішення Ладижинського міського суду Вінницької області від 11.02.2015 року в частині задоволення позовних вимог про скасування в книзі реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі запису за №01222 про реєстрацію виданого ОСОБА_2 державного акта на право власності на земельну ділянку в м. Ладижині площею 0,1070 га з кадастровим номером НОМЕР_2 скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову в цій частині відмовити.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий суддя: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом вірно:

Головуючий суддя: