Справа № 466/154/11 Головуючий у 1 інстанції: Єзерський Р.Б.
Провадження № 22-ц/783/63/15 Доповідач в 2-й інстанції: Кабаль І. І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді: Кабаля І.І.,

суддів: Копняк С.М., Мельничук О.Я.,

секретаря: Матяш С.І.,

з участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 18 лютого 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по аліментах,-

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2009 року ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_3 та з врахуванням уточнених позовних вимог просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість по аліментах у сумі 6 440 грн. 54 коп. та неустойку за прострочення сплати аліментів у розмірі 31 179 грн. 71 коп.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 18 лютого 2014 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по аліментах відмовлено за безпідставністю.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_2. В апеляційній скарзі посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, при неповно з'ясованих обставинах справи. Вказує, що на думку суду першої інстанції, відсутня вина відповідача в тому, що утворилася заборгованість по сплаті аліментів. Суд вважає, що у нього важке матеріальне становище і він несвоєчасно отримував дохід, що спричинило несплату відповідачем аліментів. Стверджує, що такі висновки не відповідають обставинам справи,оскільки відповідачем не було подано жодних доказів того, що заборгованість по аліментах утворилася від того, що йому затримували виплату заробітної плати. Просить рішення скасувати та винести нове про задоволення її позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта на підтримання апеляційної скарги, відповідача на її заперечення, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст.11,59,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції таким вимогам не відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 24.07.1992 року задоволено позов ОСОБА_2 та визначено стягувати з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с.Великосілки Камянко-Бузького району Львівської області на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_3, сина ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_4 та сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_5 аліменти в розмірі 1/2 частини із всіх видів заробітку, але не менше 20 крб. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 15.07.1972 року і до їх повноліття.

На виконання вказаного рішення суду 23.07.1998 року Залізничним районним судом м.Львова було видано виконавчий лист №2-167/1992 .

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 19.10.2009 року в позові ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі на дитину задоволено. Визначено стягувати з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с.Великосілки Камянко-Бузького району Львівської області аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5 в розмірі 600 грн. щомісячно, починаючи з 09.06.2009 року.

Виконавчий лист, виданий на підставі рішення Залізничного районного суду м.Львова від 24.07.1992 року про стягнення з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с.Великосілки Камянко-Бузького району Львівської області на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_3, сина ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_4 та сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_5 аліменти в розмірі 1/2 частини із всіх видів заробітку, але не менше 20 крб. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 15.07.1992 року і до їх повноліття анульовано.

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 08.04.2010 року рішення Залізничного районного суду м.Львова від 19.10.2009 року змінено в частині періоду стягнення аліментів, зазначивши такий з 19.10.2009 року, в решті рішення суду залишено без змін.

На виконання вказаного рішення суду 30.04.2010 року Залізничним районним судом м.Львова було видано виконавчий лист №2-2200/2009 року

Статтями 141, 180 СК України, ст. 8 ЗУ "Про охорону дитинства" зазначено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою, що кожен із батьків повинен приймати участь в утриманні дитини до досягнення нею повноліття. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Статтею 196 СК України встановлено, що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

За положеннями Сімейного кодексу України аліменти призначаються та повинні сплачуватися щомісячно, неустойка нараховується на щомісячну заборгованість від суми несплачених аліментів за кожен день за весь час прострочення по день добровільного погашення боргу або на момент стягнення. Пеня за один місяць прострочення сплати аліментів становить 1% від простроченої суми аліментного платежу за місяць та загальної кількості днів прострочення. Загальний розмір пені за прострочення сплати аліментів є сумою пені, нарахованої за кожен місяць періоду, у якому було допущено прострочення сплати аліментів.

Оскільки згідно з положеннями Сімейного кодексу України аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісяця, неустойка нараховується на щомісячну заборгованість від суми несплачених аліментів за кожен день за весь час прострочення по день добровільного погашення боргу або на момент стягнення.

В пункті 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України роз'яснено, що передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

В постанові Верховного Суду України від 11 вересня 2013 року № 6-81 цс 13 сформульована обов'язкова для всіх судів України правова позиція- "Оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму". .

Матеріалами справи встановлено, що станом на 17.02.2011 року виникла заборгованість по сплаті аліментів у розмірі яка визначена у розмірі 6 440 грн. 54 коп., згідно розрахунку заборгованості по аліментах, здійсненого державним виконавцем (а.с.139) та станом на 30.12.2009 року за даними розрахунку неустойка (пеня) на цю суму боргу за прострочення сплати аліментів за період з жовтня 2006 року по грудень 2009 року складає 31 179 грн. 71 коп. (а.с.194-195).

Зважаючи на зазначені обставини справи та те, що заборгованість по аліментах утворилася з вини відповідача, який не надав суду доказів протилежного, колегія суддів, з урахуванням вимог ч. 1 ст. 196 СК України, вважає необхідним апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду скасувати та ухвалити у справі нове рішення про задоволення позову, відповідно вирішити питання судових витрат. Стягнути з відповідача на користь позивачки заборгованість по аліментах в розмірі 6 440 грн. 54 коп., пеню за прострочення сплати аліментів за період з жовтня 2006 року по грудень 2009 року у сумі 31 179 грн. 71 коп., 155 гривень 91 копійку за подачу апеляційної скарги, а також на користь держави 376 гривень 20 копійок судового збору за подання позовної заяви та 32 гривні 19 копійок за подачу апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307 ч.1 п. 2, 309, 313, 314 ч. 2, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 18 лютого 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_2 задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованість по аліментах в розмірі 6 440 гривень 54 копійки та пеню в розмірі 31 179 гривень 71 копійку.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 376 гривень 20 копійок судового збору за подання позовної заяви та 32 гривні 19 копійок за подачу апеляційної скарги.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 155 гривень 91 копійку за подачу апеляційної скарги.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з дня проголошення, може бути оскаржене у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Кабаль І.І.

Судді: Копняк С.М.

Мельничук О.Я.