УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Кузнєцова В.О., Ізмайлової Т.Л., Наумчука М.І.,-
розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Комунального підприємства «Лисичанська житлово-експлуатаційна контора №5», третя особа - директор Комунального підприємства «Лисичанська житлово-експлуатаційна контора №5» ОСОБА_5 про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 21 травня 2015 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Луганської області від 16 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року ОСОБА_4 звернувся в суд із позовом до Комунального підприємства «Лисичанська житлово-експлуатаційна контора №5» (далі - КП «ЛЖЕК № 5»), мотивуючи свої вимоги тим, що він працював в КП «ЛЖЕК № 5» з 06 квітня 2011 року водієм автотранспортних засобів до 14 листопада 2014 року коли його було звільнено з роботи згідно з наказом начальника КП «ЛЖЕК № 5» від 14 листопада 2014 року № 42-к відповідно до п. 3 ст. 40 КЗпП України у зв'язку із систематичним невиконанням без поважних причин обов'язків, покладених трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку. Вважаючи звільнення незаконним, позивач, враховуючи збільшенні позовні вимоги, просив суд визнати незаконним наказ № 42-к, виданий КП «ЛЖЕК № 5» 14 листопада 2014 року, поновити його на роботі, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу, а також моральну шкоду.

Рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 21 травня 2015 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Луганської області від 16 вересня 2015 року, у задоволенні позову - відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить судові рішення першої та апеляційної інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Пунктом 3 статті 40 КЗпП України передбачено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувались заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Відповідно до наказу № 16-к від 23 січня 2014 року, до ОСОБА_4 застосовано дисциплінарне стягнення у виді догани за порушення вимог п. 3.3. Правил внутрішнього трудового розпорядку Комунального підприємства «Лисичанська житлово-експлуатаційна контора №5» та п. 1.4. посадової інструкції № 33 водія автотранспортних засобів Комунального підприємства «Лисичанська житлово-експлуатаційна контора №5».

Згідно з наказом від 14 листопада 2014 року № 42-к про звільнення ОСОБА_4, водія автотранспортних засобів, 14 листопада 2014 року за систематичне невиконання без поважних причин обов'язків, покладених трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку, звільнено на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України. Підставою для прийняття вказаного наказу визначено: доповідна записка головного інженера про повторне порушення трудової дисципліни від 23 жовтня 2014 року; протокол засідання комісії від 31 жовтня 2014 року; наказ про винесення догани ОСОБА_4 за невиконання трудової дисципліни № 16-к від 23 січня 2014 року; рішення Лисичанського міського суду Луганської області та ухвала апеляційного суду Харківської області.

Рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 29 серпня 2014 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 09 жовтня 2014 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 щодо визнання наказу № 16-к від 23 січня 2014 року, яким до останнього застосовано дисциплінарне стягнення у виді догани за порушення вимог п.3.3. правил внутрішнього трудового розпорядку та п. 1.4. посадової інструкції, відмовлено.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, при цьому керуючись положеннями ст.ст. 21, 40, 139, 147, 147-1, 148, 149, 150, 237-1 КЗпП України, дійшов вірного та обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову у зв'язку із тим, що позивач систематично без поважних на те причин не виконував покладених на нього трудових зобов'язань які визначені посадовою інструкцією та правилами внутрішнього розпорядку.

Будучи притягнутим до дисциплінарної відповідальності позивач повторно протягом року допустив дисциплінарний проступок, а саме порушив п. 3.7. та п. 3.8. Правил внутрішнього трудового розпорядку Комунального підприємства «Лисичанська житлово-експлуатаційна контора № 5», затверджених протоколом Загальних зборів Трудового колективу Комунального підприємства «Лисичанська житлово-експлуатаційна контора № 5», та п. 3.14., п. 3.16. та п. 3.17. посадової інструкції № 33 водія автотранспортних засобів Комунального підприємства «Лисичанська житлово-експлуатаційна контора № 5», затвердженої 25 жовтня 2011 року наказом начальника Комунального підприємства «Лисичанська житлово-експлуатаційна контора № 5».

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 21 травня 2015 року та ухвала колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Луганської області від 16 вересня 2015 року постановлені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відсутні й передбачені ст. 338 ЦПК України підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 21 травня 2015 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Луганської області від 16 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.О. Кузнєцов
Т.Л. Ізмайлова
М.І. Наумчук