Номер провадження: 22-ц/785/6099/15
Головуючий у першій інстанції Лічман Л. Г.
Доповідач Громік Р. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.11.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Громіка Р.Д.,

суддів - Панасенкова В.О., Драгомерецького М.М.,

при секретарі - Томашевській К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 18 травня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Енергопостачальна Компанія Одесаобленерго» про захист прав споживачів,

встановила:

19.11.2014р. ОСОБА_2 звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси із позовною заявою про захист прав споживачів, яку було неодноразово ним уточнено та доповнено. В останній редакції позову він просив: визнати лічильник № 0929008 який встановлений на опорі № 15 ВЛ-0,4 кВ., села Протопопівка, встановленим з порушенням вимог ПКЕЕН, ПКЕЕ, ПУЄ без проекту; визнати лічильник, який встановлений відповідно у приміщенні гаражу будинку АДРЕСА_2, єдиним електролічильником, за яким проводяться усі розрахунки за спожиту ОСОБА_2 електроенергію; визнати приєднання будинку АДРЕСА_2 до ВЛ-0,4 кВ., яке відбулося 17.02.2015 року таким, що суперечать вимогам проекту від 1996 року на приєднання будинку № 56-а до ВЛ-0,4 кВ; визнати дії ПАТ «Одесаобленерго» щодо встановлення лічильника № 0929008 в розрив ввідного кабелю на будинок № 56-а такими, що суперечать вимогам проекту та технічних умов № 244/036 від 04.10.1995р. на приєднання будинку № 56-а до ВЛ-0,4 кВ., от ТП № 11304, ф-р №1 опора № б/н; зобов'язати відповідача встановити становище, яке існувало до порушення, а саме виконати вимоги техумов від 1995 р. у частині приєднання будинку № 56-а до ТП 11304, ф-р № 1 опора № 15 ВЛ-0,4 кВ. без додаткових пристроїв та лічильників; визнати показники лічильника № 0929008 такими, що не мають юридичного значення для розрахунків за спожиту ОСОБА_2 електроенергію, визнати ввідний кабель до будинку № 56-а власністю ОСОБА_2; зобов'язати відповідача провести відповідні роботи по відновленню первісних розмірів ввідного кабелю до будинку № 56-а, зобов'язати відповідача надати відповідь на всі запитання, що наведенні у скаргах позивача від 05.11.14р. та від 01.12.14р.; визнати дії відповідача щодо встановлення моніторингового лічильника на опорі ліній електропередач для моніторингу лише ОСОБА_2 є неправомірними; визнати дії відповідача щодо встановлення моніторингового лічильника на опорі для моніторингу лише ОСОБА_2 такими, що принижують честь та гідність ОСОБА_2; визнати якість енергопостачання будинку № 56-а такою, що не відповідає вимогам ГОСТ 13109-97; зобов'язати ПАТ «Одесаобленерго» повернути ОСОБА_2 кошти у сумі 627,73 грн. за неякісне надання послуг у період з 18.02.2009 р. по 01.09.2014 року; скасувати умови договору № 143-445 від 30.10.13р. в частині встановлення межі розподілу відповідальності; зобов'язати відповідача змінити умови договору та встановити межу розподілу відповідальності на вихідних клемах ввідного кабелю на опорі; зобов'язати відповідача провести заміну електролічильника № 544316, що встановлений у будинку № 56-а, направити лічильник № 544316 на експертизу до державних органів за участі споживача; зобов'язати відповідача надати позивачу рахунки для встановлення трьох (двух) зонного лічильника з вихідними даними нормативних актів, якими затверджені розцінки рахунка; встановити становище, що існувало до порушення (до 04.11.14р.), а саме - зобов'язати відповідача зняти додатковий лічильник електроенергії, що відпускається позивачу з опори лінії електропередач № 15 ВЛ-0,4 кВ; зобов'язати відповідача надати вичерпний перелік багатотарифних (а не двох тарифних) засобів обліку спожитої електроенергії, з вказівкою вихідних даних нормативних актів; зобов'язати відповідача надати розшифровку пунктів СУЕ, що зазначені в рахунку - фактурі № 0001996 093 від 19.03.15р.; надати вихідні дані актів законодавства, якими затверджені СУЕ, надати письмові пояснення чи входять до складу робіт, що зазначені у рахунку № 0001996 093, роботи по пломбуванню та розпломбуванню багатотарифного лічильника, надати окремо вартість робіт по пломбуванню та розпломбуванню багатотарифного лічильника; визнати акт пломбування від 17.02.15р., складеним з порушенням законодавства України; стягнути з відповідача на користь позивача матеріальні та моральні витрати що були витраченні при підготовці позову та на розгляд справи у суді у сумі: 24+92,90=116,90 грн., на канцтовари, витрати часу з розрахунку мінімальної заробітної плати у 1218 грн. на судові засідання, приїзд до суду на особистому автомобілі (амортизація авто, витрати палива): 6 засідань по 1218 грн.: 30діб=40,6 грн. за добу * 6 діб =243,6 грн., витрати часу на підготовку до кожного судового засідання, інтелектуальну та печатну працю для підготовки позову, пояснень, зміни вимог, заперечень, вивчення законів для відповіді на запитання на які відповідач відмовився відповідати, або наводив відомості, які не підтверджені актами законодавства: 6 діб по 40,6 грн. що дорівнює 243,6 грн., моральні страждання у сумі 2000 грн.

Представник відповідача фактично позовні вимоги ОСОБА_2 визнав частково, а саме в частині повернення коштів у сумі 12 грн. 38 коп. за неякісне надання послуг у листопаді 2014 року. В іншій частині позовних вимог представник відповідача просив відмовити, надавши письмові заперечення, у яких посилався на те, що відповідачем не було порушено норм чинного законодавства та прав позивача, як споживача послуг.

Рішенням суду позов задоволений частково. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія Одесаобленерго» на користь ОСОБА_2 12 гривень 38 копійок і в дохід держави судовий збір 243 гривні 60 копійок. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачпросить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким задовольнити його позов у повному обсязі, посилаючись при цьому на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає у зв'язку з тим, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази згідно ст.ст. 10, 60, 212 ЦПК України, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин та вірно послався на діюче законодавство.

Згідно ч. 1 статті 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних підстав.

Судом першої інстанції правильно були встановлені наступні обставини.

04.10.1995р. було складено технічні умови, надані Біляївським РЕМ на приєднання абонента ОСОБА_3 до електричної мережі, з яких вбачається, що електропостачання житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_2 здійснюється від ПЛ-0,4 кВ від ТП № 11304 через прилад обліку електроенергії тип СА4-И678 № 544316, встановлений в приміщенні гаражу. (а.с.5)

Відповідно до Положення, Біляївський РЕМ (район електричних мереж) є виробничим структурним підрозділом ПАТ «Одесаобленерго» і не є юридичною особою. ( а.с. 162-168)

30.10.2013 року між ПАТ «Одесаобленерго» та ОСОБА_2, укладено договір про користування електричною енергією № 143-445 у житловому будинку АДРЕСА_2 Августівської сільради Біляївського району Одеської області, з приладом обліку СА4-И678. Відповідно до договору на ім'я ОСОБА_2 відкрито особовий рахунок № 143-445. (а.с. 18)

05 липня 2014 року до Біляївського РЕМ від жителів с. Протопопівка Біляївського району Одеської області надійшла колективна скарга на дії ОСОБА_2 щодо розкрадання електроенергії шляхом проведення електропроводки в будинку АДРЕСА_2 поза приладом обліку. На підставі зазначеного, вони просили вивести електролічильник ОСОБА_2 на вулицю, як у всіх жителів села, тим самим зупинивши крадіжку електроенергії. (а.с. 4)

01.08.2014 року за вказаною адресою був направлений інспектор Біляївського РЕМ, якому споживач не надав доступу для обстеження приладу обліку електроенергії.

У зв'язку з відсутністю контрольних знімань показників приладу обліку з 06.02.2014 року працівником Біляївського РЕМ на адресу споживача був направлений лист від 06.08.2014 року з проханням надати доступ до приладу обліку для зняття контрольних показників, в іншому випадку постачання електричної енергії буде припинено у встановленому порядку, а саме відповідно до п. 30 ПКЕЕН, в якому зазначено, що якщо протягом двох розрахункових періодів представник енергопостачальника не мав доступу до приладу обліку, він залишає споживачу в поштовій скриньці повідомлення про дату наступного відвідання чи прохання передати показання приладу обліку енергопостачальнику, якщо після цього споживач не передавав відомостей про кількість спожитої електричної енергії, енергопостачальник має право через 30 днів після дати відправлення письмового попередження припинити постачання електричної енергії споживачу.

ОСОБА_2 неодноразово було запропоновано перенести прилад обліку на фасад будинку з метою зняття показників приладу обліку персоналом Біляївського РЕМ, що б забезпечило безперешкодний доступ до них персоналу енергопостачальної організації для зняття контрольних показів приладів обліку, що полегшує їх технічне обслуговування до межі балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін. Зазначені роботи виконуються енергопостачальником за власні кошти.

З метою контролю споживання електроенергії ОСОБА_2 04.11.2014р. працівниками Біляївського РЕМ був встановлений технічний прилад обліку на опорі лінії електромереж тип ЦЕ6803В № 63819530.

Після крадіжки технічного приладу обліку тип ЦЕ6803В № 63819530 з опори лінії електромереж, 17.02.2015 року за даною адресою повторно було встановлено технічний прилад обліку тип НІК2301 АП2 № 0929008 з показниками 000008 зі складанням технічного паспорту 3-фазного розрахункового вимірювального комплексу та акту про пломбування.

Таким чином, відносини між сторонами виникли з приводу користування електричною енергією, та регулюються ст. 714 ЦК України, Законами України «Про електроенергетику», «Про житлово-комунальні послуги», «Про захист прав споживачів», Правилами користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 р. (далі - ПКЕЕН).

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Порушення права пов'язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. (справа № 6-20 цс 11 Верховного Суду України, рішення прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. Стаття 360-7 ЦПК України)

Щодо вирішення позовних вимог ОСОБА_2 про визнання лічильника № 0929008, встановленим з порушенням вимог ПКЕЕН, ПКЕЕ, ПУЄ; про визнання приєднання будинку АДРЕСА_2 до ВЛ-0,4 кВ таким, що суперечать вимогам проекту від 1996 року на приєднання будинку № 56-а до ВЛ-0,4 кВ; про визнання дій щодо встановлення лічильника № 0929008 в розрив ввідного кабелю на будинок № 56-а такими, що суперечать вимогам проекту та технічних умов № 244/036 від 04.10.1995р. на приєднання будинку № 56-а до ВЛ-0,4 кВ., от ТП № 11304, ф-р №1 опора № б/н; про зобов'язання встановити становище, яке існувало до порушення, а саме виконати вимоги техумов від 1995 р. у частині приєднання будинку № 56-а до ТП 11304, ф-р № 1 опора № 15 ВЛ-0,4 кВ. без додаткових пристроїв та лічильників; про визнання дій щодо встановлення моніторингового лічильника на опорі ліній електропередач для моніторингу лише ОСОБА_2 безпідставними і неправомірними; про зобов'язання відповідача зняти додатковий лічильник електроенергії.

В обґрунтування зазначених позовних вимог ОСОБА_2 послався на такі обставини, як погіршення якості електроенергії, яка поставляється до його будинку, і що приєднання відбулося без проекту.

Статтею 26 Закону України «Про електроенергетику» встановлено, що споживання електричної енергії можливо лише на підставі договору з енергопостачальником. Споживач зобов'язаний додержуватись вимог нормативно-технічних документів та договору.

Згідно п. п. 3 і 19 ПКЕЕН споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією для населення між споживачем та енергопостачальником, що розробляється енергопостачальником згідно з Типовим договором про користування електричною енергією. розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами для населення на підставі показань приладу обліку.

Договором про користування електричною енергією № 143-445 між сторонами по справі визначено, що споживач електричної енергії зобов'язується: дотримуватися вимог нормативно-технічних документів та договору про користування електричною енергією; забезпечувати належний технічний стан та безпечну експлуатацію своїх внутрішніх електромереж, електроустановок та побутових електроприладів; оплачувати спожиту електричну енергію відповідно до умов договору; забезпечувати доступ представникам енергопостачальника, які пред'явили свої службові посвідчення, до квартири або іншого об'єкта обстеження приладу обліку, електроустановок та електропроводки. Енергопостачальник має право перевіряти стан приладів обліку та знімати показання відповідно до умов договору. ( пункти 11 і 12)

Відповідно до п. 21 ПКЕЕН знімання показань приладів обліку проводиться споживачем щомісяця. Енергопостачальник має право контролювати правильність знімання показань приладів обліку та оформлення платіжних документів споживачем. За власним рішенням енергопостачальник має право самостійно знімати показання приладів обліку у споживача.

Електролічильник ОСОБА_2 знаходиться в приміщенні гаражу. 01.08.2014 року за вказаною адресою інспектору Біляївського РЕМ, споживач ОСОБА_2 не надав доступу для обстеження приладу обліку електроенергії.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 р. № 1875- ІV cпоживач зобов'язаний забезпечити доступ до мережі, арматури, засобів обліку, розподільчих систем представників виконавця/виробника за наявності в них відповідного посвідчення для зняття контрольних показників засобів обліку тощо - згідно з істотними умовами договору.

Згідно п. 1.2 ПКЕЕ, технічні (контрольні) засоби обліку - засоби обліку, що застосовуються суб'єктом господарської діяльності для контролю споживання електричної енергії, аналізу втрат електричної енергії у власних електричних мережах тощо.

Глава 1.5 Правил улаштування електроустановок (далі ПУЕ) містить загальні вимоги до обліку електричної енергії в електроустановках. При цьому окремих вимог щодо місць встановлення технічних (контрольних) приладів обліку електричної енергії для побутових споживачів не передбачено.

17.02.2015 року за даною адресою повторно було встановлено технічний прилад обліку тип НІК2301 АП2 № 0929008 з показниками 000008 зі складанням технічного паспорту 3-фазного розрахункового вимірювального комплексу та акту про пломбування.

Встановлення технічного приладу обліку електричної енергії з метою контролю споживання електричної енергії є правом енергопостачальника, тож дії ПАТ «Одесаобленерго» із встановлення технічного (контрольного) засобу обліку ніяким чином не порушують прав споживача ОСОБА_2 та відповідають нормам чинного законодавства.

Згідно п. 1.2 ПКЕЕ розрахунковий (комерційний) облік електричної енергії - визначення на підставі вимірів та інших регламентованих процедур у передбачених цими правилами випадках обсягу електричної енергії та величини потужності для здійснення комерційних розрахунків.

Посилання позивача на п. 3.1., п. 3.7. ПКЕЕ, є хибними, оскільки вони стосуються умов встановлення саме розрахункового обліку електричної енергії для розрахунків за спожиту електричну енергію. Також це стосується посилань позивача на п.п. 1.5.27-1.5.29 ПУЕ, в яких зазначені допустимі норми для встановлення розрахункових приладів обліку. Умови для установки технічного обліку зазначені в п. 1.5.39 ПУЕ стосуються установки лічильників на підприємствах та електростанціях.

Тобто посилання позивача на зазначені пункти ПКЕЕ та ПУЕ є безпідставними та не стосуються встановлення технічного засобу обліку для контролю споживання побутового споживача.

Тому позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання лічильника № 0929008 встановленим з порушенням вимог ПКЕЕН, ПКЕЕ, ПУЄ; про визнання приєднання будинку АДРЕСА_2 до ВЛ-0,4 кВ таким, що суперечать вимогам проекту від 1996 року на приєднання будинку № 56-а до ВЛ-0,4 кВ; про визнання дій щодо встановлення лічильника № 0929008 в розрив ввідного кабелю на будинок № 56-а такими, що суперечать вимогам проекту та технічних умов № 244/036 від 04.10.1995р. на приєднання будинку № 56-а до ВЛ-0,4 кВ., от ТП № 11304, ф-р №1 опора № б/н; про зобов'язання встановити становище, яке існувало до порушення, а саме виконати вимоги техумов від 1995 р. у частині приєднання будинку № 56-а до ТП 11304, ф-р № 1 опора № 15 ВЛ-0,4кВ. без додаткових пристроїв та лічильників; про визнання дій щодо встановлення моніторингового лічильника на опорі ліній електропередач для моніторингу лише ОСОБА_2 безпідставними і неправомірними; про зобов'язання відповідача зняти додатковий лічильник електроенергії дійсно не підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: належну якість продукції та обслуговування. В п.1 п.п. 13 ст. 1 названого закону належна якість товару, роботи або послуги - властивість продукції, яка відповідає вимогам, встановленим для цієї категорії продукції у нормативно-правових актах і нормативних документах, та умовам договору із споживачем.

Доводи ОСОБА_2 про погіршення якості електроенергії, яка поставляється до його будинку внаслідок встановлення і приєднання технічного приладу обліку тип НІК2301 АП2 № 0929008 з показниками 000008 зі складанням технічного паспорту 3-фазного розрахункового вимірювального комплексу та акту про пломбування без проекту до будинку позивача не підтверджені належними та допустимими доказами. Для суду цілком очевидно, що у разі погіршення якості електроенергії ОСОБА_2 б прийняв заходи щодо фіксації такого погіршення, як він це робив у листопаді 2014 року.

Таким чином, дії ПАТ «Енергопостачальна Компанія Одесаобленерго» по встановленню 17.02.2015 р. вказаного технічного приладу і приєднання його до будинку позивача являються правомірними і такими, що не порушують прав споживача ОСОБА_2 в розумінні положень Закону України «Про захист прав споживачів». Цими діями позивач не був позбавлений можливості здійснити (реалізувати) свої права споживача повністю або частково. Тому, не порушене право споживача ОСОБА_2 не може бути захищене судом.

Щодо вирішення позовних вимог ОСОБА_2 про визнання лічильника, у приміщенні гаражу будинку АДРЕСА_2 , єдиним електролічильником, за яким проводяться усі розрахунки за спожиту ОСОБА_2 електроенергію; про визнання лічильника № 0929008 такими, що не має юридичного значення для розрахунків за спожиту ОСОБА_2 електроенергію.

В обґрунтування зазначених позовних вимог ОСОБА_2 послався на вимоги ст. 392 ЦК України та ту обставину, яка може виникнути в майбутньому, а саме що відповідач використає показники лічильника № 0929008 для розрахунків за спожиту ОСОБА_2 електроенергію.

Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Судом правильно було встановлено, що нарахування та розрахунки за спожиту електроенергію за особовим рахунком № 143/445 проводяться за показниками приладу обліку електроенергіі СА4-И678 № 544316, який знаходиться в приміщенні гаражу за адресою споживача. Цей лічильник є єдиним лічильником, за яким проводяться розрахунки за спожиту енергію ОСОБА_2 Вказана обставина на день пред'явлення і розгляду позову сторонами не оспорювалася. У разі використання в майбутньому відповідачем показників лічильника № 0929008 для розрахунків за спожиту ОСОБА_2 електроенергію і наявності з спору щодо таких показників, ОСОБА_2 вправі буде заявити відповідний позов.

Вимоги ст. 392 ЦК України на відносини між ОСОБА_2 та ПАТ «Енергопостачальна Компанія Одесаобленерго» щодо проведення розрахунків за спожиту енергію не поширюються.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання лічильника, у приміщенні гаражу будинку АДРЕСА_2, єдиним електролічильником, за яким проводяться усі розрахунки за спожиту ОСОБА_2 електроенергію; про визнання лічильника № 0929008 такими, що не має юридичного значення для розрахунків за спожиту ОСОБА_2 електроенергію дійсно не підлягають задоволенню, його права споживача в розумінні положень Закону України «Про захист прав споживачів» не порушені.

Щодо вирішення позовних вимог ОСОБА_2 про визнання права власності на ввідний кабель до будинку АДРЕСА_2, про зобов'язання відповідача відновити первісні розміри ввідного кабелю до будинку АДРЕСА_2.

В обґрунтування зазначених позовних вимог ОСОБА_2 послався на вимоги ст. 392 ЦК України і на ту обставину, що вказаний кабель купив він, а відповідач поставив кабель на власний баланс. У жовтні 2014р. відповідач відрізав 1-1,5 м кабелю.

Відповідно до договору про приєднання до електричних мереж № 1071 від 23.08.2006 року (п..2.2.1) між виконавцем - ВАТ «Одесаобленерго» та замовником - ОСОБА_2, останній зобов'язаний виконати вимоги технічних умов № 1071/П-47 від 23.08.2006 року на приєднання електроустановок до електромереж виконавця в повному обсязі і в передбачені терміни. Цим же договором передбачено, що об'єкти електричних мереж загального користування, що збудовані згідно технічних умов, не передаються у власність ВАТ «Одесаобленерго». (а.с. 32-33)

У зазначених технічних умовах на споживача покладається, зокрема обов'язок по змотуванню вводу від опори до житлового будинку самонесучим ізольованим проводом, характеристика якого дана у рішенні про узгодження проектної документації. (а.с. 34-36)

Право власності ОСОБА_2 на самонесучий ізольований провід (кабель) від опори до житлового будинку позивача не оспорюється і визнається відповідачем. Доказів протилежного позивач суду не надав.

Не доведеними являються також обставини щодо зменшення відповідачем первісних розмірів ввідного кабелю у жовтні 2014 року і про знаходження кабелю на балансі відповідача.

Тому суд, обґрунтовано відмовив ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог про визнання права власності на ввідний кабель і зобов'язання відповідача відновити первісні розміри ввідного кабелю.

Щодо вирішення позовних вимог ОСОБА_2 про зобов'язання відповідача надати відповідь на всі запитання, що наведенні у скаргах позивача від 05.11.14р. та від 01.12.14 р., в тому числі щодо вичерпного переліку багатотарифних (а не двох тарифних) засобів обліку спожитої електроенергії, з вказівкою вихідних даних нормативних актів.

У задоволенні цієї позовної вимоги суд обґрунтовано відмовив позивачу, виходячи з наступного.

Судом правильно було встановлено, що ПАТ «Одесаобленерго» розглянуло вказані скарги та надало відповіді від 11.11.2014 року та від 16.12.2014 року відповідно. (а.с. 20, 24, 42, 118) Ці відповіді надані відповідно до умов договору між ПАТ «Одесаобленерго» та ОСОБА_2 про постачання електроенергії від 30.10.2013 року та вимог ст. ст. 4, 8, 15, Закону України «Про захист прав споживачів»

Крім того, листом ПАТ «Одесаобленерго» вих. № 331 від 20.03.2015р. (а.с. 85) зазначено прилади обліку, які допущені до застосування на території України, занесені до державного реєстру України, якій має метрологічні характеристика, необхідні для використання їх у якості вимірювання та наведено приклади таких засобів. Зазначений перелік не є вичерпним. (а.с. 85)

Тому суд відмовив позивачу у задоволенні цих вимог у зв'язку з їхньою безпідставністю.

Щодо вирішення позовних вимог ОСОБА_2 про визнання дії відповідача щодо встановлення моніторингового лічильника на опорі для моніторингу лише ОСОБА_2 такими, що принижують честь та гідність ОСОБА_2 та створили умови для підозри ОСОБА_2 у без обліковому споживанні електроенергії.

Відповідно до ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Судом першої інстанції правильно було встановлено, що відповідач правомірно встановив моніторинговий лічильник на опорі для моніторингу лічильника ОСОБА_2 Встановлення такого лічильника іншим особам являється правом, а не обов'язком відповідача. Такі дії ПАТ «Одесаобленерго» не порушують прав ОСОБА_2 на повагу до його гідності та честі. Для зняття такого моніторингового лічильника ОСОБА_2 достатньо забезпечити безперешкодний доступ відповідних працівників ПАТ «Одесаобленерго» до наявного в будинку лічильника.

Щодо вирішення позовних вимог ОСОБА_2 про визнання якості енергопостачання будинку такою, що не відповідає вимогам ГОСТ 13109-97; про зобов'язання ПАТ «Одесаобленерго» повернути кошти у сумі 627,73 грн. за неякісне надання послуг у період з 18.02.2009р. по 01.09.2014 року.

Суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив зазначені позовні вимого частково, виходячи з наступного.

18.11.2014р. Державною інспекцією з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної і теплової енергії в Одеській області з виїздом на місце спільно з представниками ПАТ «Одесаобленерго» було проведено огляд електричних мереж, а саме: повітряної лінії електропередач ПЛ 0,4 кВ від ТП-1001 та встановлено, що вони знаходяться в задовільному технічному стані, також шляхом встановлення реєстратора якості електричної енергії були проведені відповідні виміри показників якості електричної енергії. Згідно результатів вимірів за адресою: АДРЕСА_2, рівень напруги в мережі знаходиться в межах 196 В до 238 В, що не відповідає вимогам ГОСТ 13109-97. (а.с. 31)

Згідно з п. 49 ПКЕЕН у разі порушення енергопостачальником умов договору споживач викликає представника енергопостачальника для складання та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються терміни, види, відхилення показників з надання послуг тощо.

Згідно з п. 50 ПКЕЕН акт-претензія складається споживачем та представником енергопостачальника і скріплюється їхніми підписами. У разі неприбуття представника гопостачальника протягом 3 днів з дня звернення у містах або 7 днів - у сільській місцевості споживач має право скласти акт-претензію у довільній формі. У разі відмови представника енергопостачальника від підписання акта, акт вважається дійсним, якщо його підписали не менше ніж три споживачі або споживач і виборна особа будинкового, вуличного, квартального чи іншого органу самоврядування.

Відповідно до п. 51 ПКЕЕН, акт-претензія споживача подається енергопостачальнику, який у десятиденний термін усуває недоліки або надає споживачеві обґрунтовану відмову щодо задоволення його претензій.

Згідно з п. 45 ПКЕЕН, у разі відпуску споживачу електричної енергії, параметри якості якої знаходяться поза межами показників, зазначених у договорі, енергопостачальник несе відповідальність і сплачує 25 відсотків вартості такої енергії.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 р. № 1875- ІV у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складення та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо. Представник виконавця повинен з'явитися на виклик споживача не пізніше строку, визначеного договором. Акт-претензія складається споживачем та представником виконавця і скріплюється їхніми підписами. У разі неприбуття представника виконавця в погоджений умовами договору строк або необґрунтованої відмови від підписання акта-претензії він вважається дійсним, якщо його підписали не менш як два споживачі. Акт-претензія споживача подається виконавцю, який протягом трьох робочих днів вирішує питання про перерахунок платежів або видає письмово споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензій. Спори щодо задоволення претензій споживачів вирішуються в суді. Споживач має право на досудове вирішення спору шляхом задоволення пред'явленої претензії.

Враховуючи, що згідно результатів вимірів рівень напруги в мережі не відповідає вимогам ГОСТ 13109-97, ПАТ «Одесаобленерго», згідно з п. 45 ПКЕЕН, дійсно мало сплатити позивачу 25 відсотків від спожитої ним електричної енергії за листопад місяць 2014 року (розрахунковий період).

Відповідно до п. 1.2 ПКЕЕ, розрахунковий період - період часу, зазначений у договорі, за який визначається обсяг спожитої та/або переданої електричної енергії, величина потужності здійснюються відповідні розрахунки.

Судом правильно було встановлено, що ОСОБА_2 у період з 18.02.2009р. по 01.09.2014р. не направляв до відповідача жодного акта-претензії щодо неналежної якості електроенергії та виклику представника відповідача. Вимога позивача про стягнення коштів за неякісне надання послуг у вказаний період не може бути задоволена з підстав відсутності відомостей неналежної якості електроенергії, яку отримував у цей період споживач. ОСОБА_2 звернувся з такою претензією лише 10.11.2014р.

Так, в розрахунковий період в листопаді 2014 року за показниками приладу обліку 544316 ОСОБА_2 було спожито 209 кВт*г на суму 49,53 грн., 25% від даної суми складають 12,38 грн., які мають будуть компенсовані позивачу.

Таким чином, якість енергопостачання будинку позивача на момент перевірки не відповідала ГОСТ 13109-97, а у подальшому перевірок якості енергопостачання не відбувалося, що свідчить про належну якість енергопостачання.

Щодо вирішення позовних вимог ОСОБА_2 про скасування умов договору № 143-445 від 30.10.13 р. в частині встановлення межі розподілу відповідальності; про зобов'язання відповідача змінити умови договору та встановити межу розподілу відповідальності на вихідних клемах ввідного кабелю на опорі.

В обґрунтування вказаних позовних вимог ОСОБА_2 послався на відсутність у типовому договорі відомостей про встановлення межі розподілу відповідальності між споживачем та енергопостачальником. Щодо змін договору встановлення межі розподілу відповідальності між споживачем та енергопостачальником на вихідних клемах ввідного кабелю на опорі, позивач послався на обставину, що ввідний кабель та його монтаж оплачувались позивачем.

Фактично позивачем ставиться питання про зміну договору.

Відповідно до п. 9 договору про користування електричною енергією № 143-445 з приладом обліку СА4-И678 від 30.10.2013 року між ПАТ «Одесаобленерго» та ОСОБА_2 межа розподілу встановлюється на вихідних клемах засобів обліку.

Згідно з вимогами п. 2.4 ПКЕЕ межа експлуатаційної відповідальності між споживачем - фізичною особою, об'єднанням співвласників (власником) багатоквартирних будинків та/або власником електричних мереж за технічний стан і обслуговування суміжних електроустановок установлюється для індивідуальних будинків у разі відгалуження від лінії електропередачі неізольованим проводом - у точці кріплення проводів лінії електропередачі до перших ізоляторів на будівлі або на трубостояку чи повітряному вводі); у разі кабельного вводу або використання ізольованого проводу при відгалуженні від лінії електропередачі - на наконечниках кабелю живлення або ізольованого проводу на ввідному пристрої будівлі, якщо ввідно-розподільний пристрій, розташований усередині будівлі, або на вихідних клемах розрахункового засобу обліку, якщо ввідно-розподільний пристрій та засіб обліку розміщені ззовні будівлі.

Умови вказаного договору щодо встановлення межі розподілу на вихідних клемах засобів обліку відповідає вказаному нормативному акту.

Відповідно до вимог ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідач не погоджується на зміну договору, інше не встановлено договором або законом. Істотного порушення договору відповідачем немає. Інші випадки, встановлені договором або законом для зміни договору про користування електричною енергією між сторонами по справі відсутні.

Тому суд першої інстанції також правильно та обґрунтовано відмовив у задоволенні позову ОСОБА_2 про скасування умов договору № 143-445 від 30.10.13 р. в частині встановлення межі розподілу відповідальності; про зобов'язання відповідача змінити умови договору та встановити межу розподілу відповідальності на вихідних клемах ввідного кабелю на опорі.

Щодо вирішення позовних вимог ОСОБА_2 про зобов'язання відповідача провести заміну електролічильника № 544316 та направити лічильник № 544316 на експертизу до державних органів за участі споживача.

В обґрунтування вказаних позовних вимог ОСОБА_2 послався на відмову відповідача від заміни електролічильника № 544316 при наявності конфлікту.

Відповідно до п. 14 ПКЕЕН, у разі виявлення зовнішнього пошкодження приладу обліку, пломби або його несправності в роботі, споживач зобов'язаний негайно письмово повідомити про це енергопостачальника.

Згідно з п. 16 ПКЕЕН, у разі сумніву споживача у правильній роботі приладу обліку він може звернутися до енергопостачальника для проведення експертизи. Після оплати споживачем вартості робіт енергопостачальник протягом 20 днів проводить експертизу. У разі підтвердження експертизою неправильної роботи приладу обліку енергопостачальник відшкодовує споживачу всі витрати, пов'язані з проведенням експертизи.

Право вибору побутовим споживачем іншого виду тарифу на електричну енергію передбачено п. 12 ПКЕЕН, а саме: у разі вибору споживачем іншого виду тарифу на електричну енергію енергопостачальник встановлює відповідний прилад обліку, при цьому споживач сплачує вартість нового приладу обліку з урахуванням балансової вартості та амортизаційного приладу обліку, який замінюється.

Тобто, споживачу ОСОБА_2 у разі сумніву у правильній роботі встановленого за його адресою приладу обліку, необхідно з письмовою заявою звернутися до Біляївського РЕМ для проведення експертизи приладу обліку та оплатити вартості робіт. А також, за бажанням позивача, він може бути переведений на інший вид тарифу після звернення з заявою до Біляївського РЕМ.

Оплата робіт з позапланової заміни приладу обліку проводиться згідно з калькуляцією, яка розроблена у відповідності до Методики розрахунку вартості підключення електроустановки споживача до електричних мереж ліцензіата та інших додаткових послуг, які пов'язані з ліцензованою діяльністю, затвердженою постановою НКРЕ України від 25.12.2008 року № 1522.

При складані калькуляції, враховується вартість робіт, а також вартість матеріалів, які будуть використовуватися в процесі виконання робіт, та витрати на транспорт (дані витрати залежать від відстані між об'єктом споживача та РЕМ).

Так, у рахунку-фактурі від 19.03.2015 року, наданому позивачу, вказаний перелік послуг і їх вартість, необхідних для заміни приладу обліку, а саме: калькуляція вартості використання бригадної машини та послуги з параметрування 3-фазного електронного багатотарифного лічильника електроенергії № калькуляції 26-СУЕ та з заміні 3-фазного лічильника електроенергії прямого підключення № калькуляції 12-СУЕ, згідно переліку і вартості додаткових послуг, які виконуються службою обліку електроенергії ПАТ «Одесаобленерго» на замовлення громадян. (а.с. 85-86)

Таким чином, споживачу ОСОБА_2 не було відмовлено у проведенні експертизи лічильника або його заміні, а наголошено на необхідність звернення до відповідача з заявою про заміну приладу обліку та оплати рахунку згідно діючих калькуляцій вартості вказаного переліку послуг.

Крім того, споживач не позбавлений права особистого придбання засобу вимірювання, допущеного до застосування на території України.

Щодо вирішення позовних вимог ОСОБА_2 про зобов'язання відповідача надати рахунки для встановлення трьох (двух) зонного лічильника з вихідними даними нормативних актів, якими затверджені розцінки рахунка.

Зазначену вимогу було викладено ОСОБА_2 у п. 7 скарги від 01.12.2014р. У відповіді ПАТ «Одесаобленерго» від 16.12.2014 р. № 32/13-1508 зроблено посилання на лист ПАТ «Одесаобленерго» вих. № 23/13-1328 від 11.11.2014р., з якого вбачається, що для вирішення цього питання ОСОБА_2 рекомендовано звернутися до Біляївського РЕМ.

Крім того, ОСОБА_2 відповідачем надана інформація про перелік і вартість інших додаткових послуг, які виконуються Службою обліку електроенергії ПАТ «Одесаобленерго» на замовлення (договорами) громадян та юридичних осіб, зокрема щодо 3-фазного лічильника, а також рахунок-фактуру № 3 щодо встановлення двозонного лічильника. (а.с. 150-153 і 86)

Таким чином, споживачу ОСОБА_2 надана відповідачем інформація, яку він запитував, як споживач послуг. Тому суд також правомірно відмовив ОСОБА_2 у задоволенні цих вимог, які визнав безпідставними.

Щодо вирішення позовних вимог ОСОБА_2 про зобов'язання відповідача надати розшифровку пунктів СУЕ, що зазначені в рахунку - фактурі № 0001996 093 від 19.03.15 р., про надання вихідних даних актів законодавства, якими затверджені СУЕ, про надання письмових пояснень чи входять до складу робіт, що зазначені у рахунку № 0001996 093, роботи по пломбуванню та розпломбуванню багатотарифного лічильника, про надання окремо вартості робіт по пломбуванню та розпломбування багатотарифного лічильника.

Із змісту ст. 15 ЦК України та ст. 3 ЦПК України вбачається, що суд захищає цивільне право у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Вказану інформацію позивач в порядку установленому чинним законодавством у позивача не запитував. Тому його право споживача на отримання такої інформації не порушено. Суд правильно відмовив ОСОБА_2 у задоволенні цих вимог, які визнав безпідставними.

Щодо вирішення позовних вимог ОСОБА_2 про визнання акту пломбування від 17.02.15 р., складеним з порушенням законодавства України.

В обґрунтування цієї позовної вимоги позивач послався на відсутність проектних рішень пломбування вимірювального об'єкту біля буд. АДРЕСА_2., на його відсутність під час пломбування, яке відбулося на висоті у 6 м.

Відповідно до п. 10 ПКЕЕН, у разі встановлення приладу обліку в квартирі (будинку) або іншому об'єкті споживача енергопостачальник складає акт про збереження пломб у двох примірниках, один з яких залишається у споживача.

Згідно з п. 11 ПКЕЕН відповідальність за збереження приладів обліку встановлених у квартирі, на інших об'єктах споживача, та пломб на них несе споживач.

Відповідно до Договору між сторонами справи електроенергія за адресою позивача обліковується приладом обліку тип СА4-И678 № 544316, який встановлено в приміщенні споживача, і відповідальність за його збереження та пломб на ньому несе ОСОБА_2 Втім, прилад обліку НІК2301 АГО № 0929008, встановлений на опорі лінії електромереж, яка належить ПАТ «Одесаобленерго», тому відповідальність за його збереження саме енергопостачальник і підпис ОСОБА_2 на акті про пломбування не потрібен, оскільки даний прилад обліку та пломби на ньому позивачу на збереження не передавалися.

Проектних рішень щодо пломбування вимірювального об'єкту законодавством не передбачено. Оспорюваний акт пломбування від 17.02.15р., складений без порушень законодавства України. Цим актом права споживача ОСОБА_2 не порушені.

Тому, суд також обґрунтовано відмовив ОСОБА_2 у задоволенні і цих вимог, які визнає безпідставними.

Щодо вирішення позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення з відповідача матеріальних та моральних витрат.

В обґрунтування цих вимог позивач послався на наступні обставини.

Під час підготовці позову та розгляді справи у суді ним були витраченні кошти на канцтовари у сумі: 24 + 92,90 =116,90 грн., витрачений час на участь у судових засіданнях з розрахунку мінімальної заробітної плати у сумі 1218 грн., витрачені кошти на приїзд до суду на особистому автомобілі (амортизація авто, витрати палива): 6 засідань по 1218 грн.: 30 діб = 40,6 грн. за добу Х 6 діб = 243,6 грн., витрачений час на підготовку до кожного судового засідання, інтелектуальну та печатну працю для підготовки позову, пояснень, зміни вимог, заперечень, вивчення законів для відповіді на запитання на які відповідач відмовився відповідати, або наводив відомості, які не підтверджені актами законодавства: 6 діб по 40,6 грн. що дорівнює 243,6 грн.

Моральні страждання позивач оцінює в сумі 2000 грн., вказуючи, що його безпідставно викликали до міліції, над ним сміються односельчани через встановлення додаткового вимірювального пристрою, відповідач надає неякісне електропостачання, він не може займатись активною життєдіяльністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.

В Законі України «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції» дається поняття «шкода» (ст. 1) і «дефектна продукція» (ст. 5), а саме, що шкода - це завдані внаслідок дефекту в продукції каліцтво, інше ушкодження здоров'я або смерть особи, пошкодження або знищення будь-якого об'єкта права власності, за винятком самої продукції, що має дефект.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Судом правильно було встановлено, що діями відповідача не завдано позивачеві майнової шкоди у розумінні вказаних норм права на які посилається позивач, називаючи їх матеріальні витрати.

Серед вказаних матеріальних витрат лише витрачені кошти на приїзд до суду та витрачений час на участь у судових засіданнях підпадають під дію ст. 85 ЦПК України, що регулює відносини по судовим витратам.

Відповідно до частин 1 і 2 ст. 85 ЦПК України витрати, пов'язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їх представників, а також найманням житла, несуть сторони. Стороні, на користь якої ухвалено судове рішення та її представникові сплачуються іншою стороною добові (у разі переїзду до іншого населеного пункту), а також компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно від розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять - пропорційно від розміру мінімальної заробітної плати.

Позивач являється мешканцем Малиновського району м. Одеси і витрат, пов'язаних з переїздом до іншого населеного пункту, у нього не було. У позивача був відрив від звичайних занять, але його позовні вимоги судом буди задоволені частково. Ці вимоги відповідач визнавав ще до пред'явлення позову, тому в цій частині відрив від звичайних занять для позивача був обумовлений лише іншою, неправильною позицією позивача.

У зв'язку з наведеним у суду дійсно були відсутні законні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача витрат, пов'язаних з приїздом до суду та компенсації за відрив від звичайних занять.

Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до ч. 2 цієї статті моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яка фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Судом правильно було встановлено, що в будинку АДРЕСА_2 параметри якості електричної енергії знаходились поза межами показників, зазначених у договорі. Позивач постійно проживає в м. Одесі, за адресою АДРЕСА_1. Така адреса зазначена позивачем у позовній заяві, уточненнях до неї, у його скаргах і відповідях на них. (а.с. 1-2, 3, 6, 7, 12, 19, 20 22, 24, 31, 41, 44, 47 та інші). В будинку АДРЕСА_2 позивач не проживає. Позивач не довів суду наявності у нього душевних страждань через неможливість займатись активною життєдіяльністю у зв'язку з параметрами якості електричної енергії, які знаходились поза межами показників, зазначених у договорі. Судом не було встановлено, що у зв'язку з цим дефектом в продукції позивачу завдана моральна (немайнова) шкода.

Також судом не було встановлено, що протиправними діями відповідача завдана моральна шкода позивачу, а саме у зв'язку з тим, що його безпідставно викликали до міліції, що над ним сміються односельчани через встановлення додаткового вимірювального пристрою.

Крім того, суд врахував заперечення позивача, у яких він посилається на те, що показники якості, передбачені зазначеним вище ГОСТ 13109-97 можуть безперервно змінюватися в електричній мережі, оскільки це залежать не тільки від дій енергопостачальника, диспетчерів, які керують режимами роботи об'єктів мережі електричного господарства, технічного стану ліній електромереж та трансформаторних підстанцій, але і від дій самих споживачів - від навантаження, яке створюють останні, а також від справності їх електрообладнання. Перевищення встановлених потужностей призводить до істотного зниження напруги та погіршення якості електричної енергії

Тому суд правильно та обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимогах про стягнення моральних витрат.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, виконавши всі вимоги цивільно-процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з діючими нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин та дійшов правильного висновку, що позовні вимоги підлягають лише частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Апелянт не довів обставини, на які посилався як на підставу своєї позовної заяви та апеляційної скарги.

Таким чином, твердження апелянта в апеляційній скарзі про те, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам закону, є неспроможними.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду і не містять підстав для висновків про порушення або неправильне застосування судом норм права, які привели до неправильного вирішення справи.

Тому, на думку колегії суддів, справа розглянута по суті правильно, законних підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 303-304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 315, 317, 319, 324-325 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 18 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції може бути оскаржена в касаційному порядку до касаційного суду протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді В.О. Панасенков

М.М. Драгомерецький