Номер провадження 2/756/34/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2015 року Оболонський районний суд м.Києва у складі:

головуючого - судді Кричиної А.В.

при секретарі Ганзюку Є.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві, Комунальне підприємство «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на нерухоме майно», про визнання права власності в порядку спадкування, визнання договору дарування недійсним за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи: реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві, Комунальне підприємство «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на нерухоме майно», про визнання заповіту недійсним, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, треті особи: реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві, Комунальне підприємство «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на нерухоме майно», про визнання заповіту недійсним ,-

В С Т А Н О В И В :

До суду звернулась позивачка з зазначеним позовом до відповідачів, згідно якого просила визнати за нею право власності в порядку спадкування на квартиру за адресою: АДРЕСА_1, після збільшення позовних вимог ( т. 1 а.с. 224-226) просила суд визнати недійним та нікчемним з моменту укладення договір дарування квартири АДРЕСА_1 укладений 31.10.2013 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, посвідчений приватний нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, який зареєстрований в реєстрі за № 3031; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 00 виданий 31.10.2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 на ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_1, у Державному реєстрі шляхом внесення відповідної відмітки. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що починаючи з січня 2010 року позивачка доглядала за своєю сусідкою ОСОБА_5 07.03.2012 року нотаріусом Одинадцятої київської державної нотаріальної контори був складений та посвідчений заповіт, відповідно до якого ОСОБА_5 визнала позивачку спадкоємцем всього її майна. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла, про що в Книзі реєстрації смертей 24.05.2012 року зроблено актовий запис за № 9566, що підтверджується свідоцтвом про смерть. 19.07.2012 року ОСОБА_1 була подана заява про отримання спадщини, а саме квартири АДРЕСА_1. У видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом позивачці було відмовлено, у зв'язку з відсутністю реєстрації права власності у встановленому законом порядку за померлою. Також, було встановлено, що 17.07.2009 року державним нотаріусом Одинадцятої київської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 було посвідчено договір дарування квартири, відповідно до якої спадкодавець ОСОБА_5 подарувала ОСОБА_2 спірну квартиру. 31.12.2012 року рішенням Оболонського районного суду м. Києва визнано недійним вищезазначений договір дарування, однак рішення суду фактично не виконується. Крім того, ОСОБА_2 31.10.2013 року уклав договір дарування квартири з ОСОБА_3, згідно умов якого ОСОБА_2 подарував останньому квартиру АДРЕСА_1. Власником спірної квартири є відповідач ОСОБА_3, довідка № 3 підтверджує, що він є єдиною зареєстрованою особою за цією адресою. Договір дарування повинен бути визнаний судом недійсним та нікчемним з моменту його укладення і таким, що не породжує жодних правових наслідків для сторін, оскільки є пряме порушення ст. 203 ЦК України, а саме зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтереси держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідач ОСОБА_2 в свою чергу звернувся із зустрічним позовом до ОСОБА_1, треті особи: реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві, Комунальне підприємство «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на нерухоме майно», про визнання заповіту недійсним (т. 1 а.с. 69-73) та просив суд визнати заповіт ОСОБА_5, який складений та посвідчений державним нотаріусом Одинадцятої київської державної нотаріальної контори ОСОБА_7, за № 4-284, недійсним. Свої вимоги мотивує тим, що спірна квартира на день складання заповіту від 07.03.2012 року не належала ОСОБА_5 Заповіт був складений та посвідчений нотаріусом вдома за адресою: АДРЕСА_1, у зв'язку з її похилим віком та станом здоров'я. У позивача за зустрічним позовом виникають сумніви, що підпис на заповіті належить саме ОСОБА_5, вважає його підробленим. Заповіт, на думку ОСОБА_2, був надрукований нотаріусом в приміщенні нотаріальної контори ще задовго до його підписання, на прохання ОСОБА_1, яка є заінтересованою особою, а написаний від руки текст та виконаний підпис від імені заповідача ОСОБА_5 їй не належить та зроблений іншою невідомою особою. Однак, яка саме була хвороба у заповіті не зазначено, хоча повинна бути зазначена причина, з якої текс заповіту не міг бути написаний заповідачем власноручно. Нотаріус повинен був обов'язково зазначити, яка саме хвороба і які її прояви потягли за собою обмеження можливості заповідачу написати заповіт власноручно. Вважає, що вказаний заповіт оформлено з порушенням встановленої законом процедури, що свідчить про відсутність добровільного волевиявлення особи-заповідача ОСОБА_5

Відповідач ОСОБА_3 звернувся із зустрічним позовом до ОСОБА_1, треті особи: реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві, Комунальне підприємство «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на нерухоме майно», про визнання заповіту недійсним (т. 2 а.с. 66-70), з таких же підстав та з тим же обґрунтування позову, що і відповідач ОСОБА_2

Представники позивачки, позивачка в суді первинний позов підтримали, просили задовольнити його у повному обсязі, у задоволенні зустрічних позовів просили відмовити, при цьому позивачка зазначила, що після подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 вона повідомила відповідача ОСОБА_2 про необхідність повернути квартиру. Вона приблизно рік доглядала за ОСОБА_5, сплатила її борги за комунальні послуги за 24 місяці. Після смерті ОСОБА_5 вона несла всі витрати по похованню та влаштуванню поминальних обідів. ОСОБА_5 поховали в с. Нові Петрівці де купили поховальне місце сім'я ОСОБА_2, які доглядали за померлою до неї. ОСОБА_5 сама виявила бажання скласти заповіт, однак оскільки їй було важко ходити, то позивачка викликала їй нотаріуса додому. Заповіт померла підписала власноручно, без примусу з боку будь-яких осіб.

Представники відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 в суді проти задоволення первинних позовних вимог заперечували, зустрічні позови підтримали, просили їх задовольнити. При цьому пояснили, що тривалий час сім'я ОСОБА_3 спілкувались з ОСОБА_5, допомагали їй по господарству, доглядали за нею у зв'язку з її похилим віком, допомагали матеріально, з нею поховали її сина, купили місце на кладовищі для померлої. Із вдячності ОСОБА_5 вирішила подарувати їм спірну квартиру, та вирішено було, що договір дарування краще оформити на ОСОБА_2 На момент складання ОСОБА_5 заповіту, спірна квартира їй не належала. Вважають, що померла заповіт не підписувала, а ОСОБА_1 скористалась її похилим віком, поганим станом здоров'я.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку, що позов підлягає часткову задоволенню, а в задоволенні зустрічних позовів слід відмовити в повному обсязі з наступних підстав.

Згідно ст. 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку , затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Згідно ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Недійсність окремого розпорядження, що міститься у заповіті, не має наслідком недійсності іншої його частини. У разі недійсності заповіту спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений права на спадкування, одержує право на спадкування за законом на загальних підставах.

Судом встановлено, що 07.03.2012 року ОСОБА_5 підписала заповіт, складений та посвідчений державним нотаріусом Одинадцятої київської державної нотаріальної контори ОСОБА_7, згідно умов якого все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде їй належати на день її смерті і на що вона матиме право за законом заповіла ОСОБА_1 На даному заповіти міститься власноручний запис померлої про те, що заповіт нею прочитаний вголос, є її волею та підписаний власноручно, а також її підпис. (т. 2 а.с. 113) Зазначене підтверджується: - оригіналом заповіту від 07.03.2012 року виконаного на нотаріальному бланку ВРП № 887414, що досліджений у судовому засіданні; - висновком експертів за результатами проведення судового-почеркознавчої експертизи КНДІСЕ № 1360/1361/14-32 від 30.05.2014 року, згідно якого в оригіналі примірника заповіту від 07.03.2012 року виконаного не на нотаріальному бланку, підпис від імені ОСОБА_5 виконаний рукописним способом без попередньої технічної підготовки чи технічних засобів, виконаний ОСОБА_5. ( т.1 а.с. 217-222). У суду не має сумнівів, що обидва оригінали заповіту підписані саме померлою ОСОБА_5, оскільки як рукописний текст так і підпис на обох екземплярах є ідентичними, обидва екземпляри, були підписані одночасно, та у зв'язку з похилим віком і станом здоров'я заповідача посвідчені удома за адресою: АДРЕСА_1, про що в них і зазначено. Крім того, як вбачається з листа управління нотаріату Головного управління юстиції у м. Києві від 14.11.2014 року за результатами перевірки, порушень державним нотаріусом ОСОБА_7 порядку вчинення нотаріальних дій та правил ведення нотаріального діловодства не виявлено. ( т.2 а.с.111). Допитані в суді свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_3, ОСОБА_12 присутніми при посвідченні заповіту не були, обставини його вчинення їм не відомі, про його наявність дізнались після смерті ОСОБА_5

З огляду на зазначене, суд вважає необхідним у задоволені зустрічних позовних вимог, про визнання заповіту недійсним з підстав оформлення його без волевиявлення заповідача ОСОБА_5, іншою особою - відмовити, оскільки зазначене твердження відповідачів спростовується вищевстановленими фактами та зазначеними доказами.

Крім того, під час розгляду справи судом встановлено, що 14.07.2009 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 було укладено договір дарування квартири АДРЕСА_1.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 31.01.2012 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 визнано недійним зазначений договір дарування квартири АДРЕСА_1, що складений 14.07.2009 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_2, та посвідчений державним нотаріусом Одинадцятої Київської нотаріальної контори. (т. 1 а.с. 195-197) Вказане рішення суду першої інстанції рішенням Апеляційного суду м. Києва від 12.04.2012 року залишено без змін и набрало законної сили.(т. 1 а.с. 131-134). Про наявність вказаних рішень відповідачам було відомо.

Однак, 31.10.2013 року ОСОБА_2 не будучи власником спірної квартири, подарував, а ОСОБА_3 прийняв в дар квартиру АДРЕСА_1 ( т. 1 а.с. 229)

Нормами ст. 203 ЦК визначено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1 - 3, 5, 6 ст. 203 ЦК. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом ( нікчемний правочин). Нікчемний правочин може бути визнаний судом недійсним.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав людини, знищення, пошкодження майна фізичної особи, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

ОСОБА_2 на момент укладення договору дарування від 31.10.2013 року не мав права на розпорядження спірною квартирою, оскільки вона йому на праві приватної власності не належала, та даний договір був спрямований на незаконне заволодіння квартирою ОСОБА_3

Отже, слід визнати недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1 укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 31.10.2013 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрований в реєстрі за № 3031, задовольнивши в зазначеній частині позовні вимоги позивачки.

Із свідоцтва про смерть вбачається, що ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (т. 1 а.с. 8).

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Отже, на час відкриття спадщини померла була власницею квартири АДРЕСА_1, відповідно до вказаних судових рішень, і зазначена квартира входить до складу спадкового майна.

Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 328 Цивільного Кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Враховуючи, що відповідно до заповіту від 07.03.2012 року ОСОБА_5 заповіла все своє майно ОСОБА_1, а остання звернулась 19.07.2012 року з відповідною заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори у встановлені законом строки (т. 1 а.с. 88, зворот), підлягають задоволенню позовні вимоги позивачки в частині визнання за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею - 43.10 кв.м, житловою площею -25,50 кв.м. (т. 1 а.с. 41)

Однак, не підлягають задоволенню вимоги про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 00 виданий 31.10.2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 на ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_1, у Державному реєстрі шляхом внесення відповідної відмітки, оскільки запис про скасування вказаної реєстрації прав проводиться на підставі рішення суду шляхом внесення відповідних відомостей до Реєстру Реєстратором. Порушення прав позивачки Реєстраційною службою Головного управління юстиції у м. Києві судом при розгляді справи не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.203, 215, 228, 317, 328, 1216-1218, 1223, 1247, 1257, 1269 ЦК України, ст.ст. 10, 15, 60, 88, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1 укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 31.10.2013 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрований в реєстрі за № 3031.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом на квартиру АДРЕСА_1

В іншій частині позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В задоволені зустрічного позову ОСОБА_2 відмовити в повному обсязі.

В задоволені зустрічного позову ОСОБА_3 відмовити в повному обсязі.

Апеляційну скаргу може бути подано до Апеляційного суду м.Києва через Оболонський районний суд м.Києва протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи Апеляційним судом м. Києва.

Суддя: