АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/7417/15-ц Номер провадження 22-ц/786/3421/15Головуючий у 1-й інстанції Блажко І.О. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Дорош А.І.

Суддів: Бондаревської С.М., Омельченко Л.М.

при секретарі: Ачкасовій О.Н.

з участю

позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 01 вересня 2015 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ДП «Полтавський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», треті особи: Служба автомобільних доріг у Полтавській області, ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2015 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ДП «Полтавський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Свої вимоги мотивує тим, що їй належить на праві власності автомобіль марки Део Матіз, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1. 13 серпня 2014 року близько 11.00. год. її чоловік ОСОБА_4, керуючи вказаним автомобілем, рухався по автомобільній дорозі Гадяч - Опішня (Т-1706) зі сторони м. Зіньків в напрямку с. Опішня зі швидкістю 50 км/год. На 45-у кілометрі вказаної а/д асфальтове покриття було пошкоджено, а саме, на його смузі руху були напливи асфальту у вигляді бугрів висотою 7-14 см від рівня поверхні проїзної частини та ями. Внаслідок наїзду на напливи автомобіль втратив керованість, і його занесло на зустрічну смугу руху, на ліве узбіччя, де відбулося його опрокидування та неодноразове перевертання. Внаслідок ДТП автомобіль отримав значні механічні пошкодження, практично був деформований, та пошкоджений весь кузов. По даному факту ДТП було порушено кримінальне провадження № 0000472 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, яке Зіньківським РВ УМВС України в Полтавській області внесено до ЄРДР 13 серпня 2014 року за № 0000472. Вважає, що висновком судової автотехнічної експертизи № 22 від 31.10.2014 року, у кримінальному провадженні, встановлено наявність зв'язку між неналежним станом дорожнього покриття в місці ДТП і дорожньо-транспортною пригодою. Просила суд стягнути з ДП «Полтавський облавтодор» ВАТ «ДАК Автомобільні дороги України» на свою користь матеріальну шкоду в розмірі 80 019,22 грн., яка складається з відшкодування дійсної ринкової вартості автомобіля 71 739,22 грн., витрат на евакуатор в сумі 980 грн., витрат на правову допомогу в сумі 1600 грн., витрат на проведення експертного авто - товарознавчого дослідження в сумі 1200 грн., витрат на проведення судової автотехнічної експертизи в сумі 4500 грн., моральну шкоду в розмірі 10 000 грн. та судовий збір в розмірі 900,19 грн.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 01 вересня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до ДП «Полтавський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» відмовлено.

З даним рішенням не погодилась позивач ОСОБА_2 та подала на нього апеляційну скаргу. Вважає рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, задовольнивши їх в повному обсязі. Вказала, що місцевий суд прийшов до помилкового висновку про те, що позивачем не надано доказів того, що ДТП сталася з вини відповідача. Місцевий суд залишив поза увагою ту обставину, що згідно висновку судової автотехнічної експертизи № 22 від 31.10.2014 р. у даній дорожній ситуації водій автомобіля в умовах даної пригоди не мав технічної можливості шляхом термінового гальмування, тобто виконання вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України, уникнути наїзду на перешкоду, а саме напливи асфальту, які мали форму бугрів висотою від 7 до 14 см, навіть при дотриманні водієм дорожніх знаків 1.12 «Вибоїна» та 3.29 Обмеження максимальної швидкості 50км/год» за наявності аварійного стану дороги, ДТП уникнути було неможливо. Отже, невідповідність дорожнього покриття вимогам ДСТУ3587 призвела до пошкодження авомобіля, невідповідало вимогам безпеки дорожнього руху, навіть з урахуванням встановлених дорожніх знаків, та знаходяться з технічної точки зору у причинному зв»зку з виникненням події даної ДТП.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно п. 2 ч.1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Згідно п. 3,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що автомобіль Део Матіз, д.н.з. НОМЕР_1 належить на праві власності ОСОБА_6, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 (а.с.10).

ОСОБА_6 змінила прізвище на ОСОБА_2 після реєстрації 06 червня 2014 року шлюбу з ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3, зареєстроване та видане виконавчим комітетом Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області 06 червня 2014 року (а.с.11).

16 грудня 2014 року постановою слідчого СВ Зіньківського РВ УМВС України в Полтавській області лейтенанта міліції ОСОБА_7 кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000472 від 13 серпня 2014 року, закрите на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України у зв'язку з відсутністю в даному факті складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.

Даною постановою встановлено, що 13 серпня 2014 року близько 11.00 год., на автодорозі Гадяч-Опішня в напрямку смт. Опішня рухався автомобіль Део Матіз, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя м. Полтава. Під час руху водій ОСОБА_4 на 45 км. не впорався з керуванням автомобіля і допустив перекидання в кювет, в результаті чого ОСОБА_4 звернувся за медичною допомогою до Зіньківської ЦРЛ. СВ Зіньківського РВ УМВС України в Полтавській області відомості про дане кримінальне правопорушення внесено до ЄРДР 13 серпня 2014 року за № 0000472. Внаслідок даної пригоди автомобіль отримав значні механічні пошкодження, практично був деформований та пошкоджений весь кузов. ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у вигляді забоїв, які згідно висновку експерта кваліфікуються, як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров'я ( а.с.45, 12-26, 27-34, 35-39).

Згідно висновку судової автотехнічної експертизи № 22 від 31 жовтня 2014 року, виготовленого ФОП ОСОБА_8, в даній дорожній ситуації при наїзді автомобіля Део Матіз на перешкоду у вигляді напливів асфальту, які мали форму бугрів висотою в межах 7-14 см. від рівня поверхні проїзної частини, автомобіль Део Матіз міг втратити курсову стійкість та керованість, тим більше при наявності ухилу дороги, спуску по напрямку його руху. В даній дорожній ситуації при наїзді автомобіля Део Матіз на перешкоду у вигляді напливів асфальту, які мали форму бугрів, висотою 7-14 см від рівня поверхні проїзної частини, автомобіль Део Матіз при умові руху дозволеною швидкістю 50 км/год, також міг втратити курсову стійкість та керованість, тим більше при наявності ухилу дороги спуску напрямку його руху. В даній дорожній ситуації водій автомобіля Део Матіз ОСОБА_4 в умовах даної пригоди не мав технічної можливості шляхом екстренного гальмування уникнути наїзду на перешкоду, а саме на напливи асфальту, які мали форму бугрів висотою від 7 до 14 см. (а.с.21).

Місце пригоди знаходилося в зоні дії дорожніх знаків 1.12 «Вибоїна» та 3.29 «Обмеження максимальної швидкості 50 км/год., згідно протоколу огляду місця ДТП від 13 серпня 2014 року, постанови від 16 грудня 2014 року (а.с.27-34,45).

Як слідує із пояснень ОСОБА_4 у судовому засіданні та його показань, як водія від 13.08.2014 р., швидкість руху автомобіля при наближенні до місця наїзду на перешкоду становила 50кв/год. (а.с. 42).

Відмовляючи у задоволенні позову, місцевий суд виходив з того, що оскільки місце пригоди ДТП знаходилося у зоні дії дорожніх знаків 1.12 «Вибоїна» та 3.29 «Обмеження максимальної швидкості 50 км/год.», то ОСОБА_9 був попереджений про зміну дорожньої обстановки, доказів того, що водієм ОСОБА_4 було дотримано вимоги вказаних дорожніх знаків не надано, в зв»язку з чим не має підстав вважати, що ДТП сталася з вини відповідача, позивачем не надано доказів, що від ДТП позивачу спричинена моральна шкода.

Проте, з такими висновком місцевого суду погодитися не можна, виходячи з наступного.

Згідно ч.3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Згідно ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч.3 ст. 14 ЗУ «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху мають право на безпечні умови дорожнього руху, на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху.

Ухвалюючи судове рішення, місцевий суд послався на висновки судової автотехнічної експертизи № 22 від 31 жовтня 2014 року, виготовленого ФОП ОСОБА_8, проте, на виконання вимог ч. 7 ст. 147 ЦПК України, яка передбачає, що незгода суду з висновком експерта повинна бути мотивована в рішенні або ухвалі, місцевий суд не вказав чому він не згоден з висновком даної експертизи.

При цьому, відмовляючи у позові, місцевий суд виходив з того, що не надано доказів того, що водієм ОСОБА_4 було дотримано вимоги попереджувальних дорожніх знаків 1.12 «Вибоїна» та 3.29 «Обмеження максимальної швидкості 50 км/год.».

Місцевий суд вдався до протирічь, оскільки як вбачається із мотивувальної частини судового рішення, суд встановив, що у судовому засіданні із пояснень водія ОСОБА_4 слідує, що швидкість руху автомобіля при наближенні до місця наїзду на перешкоду становила 50кв/год., проте суд критично віднісся до цих пояснень, оскільки ОСОБА_4 є чоловіком позивача.

Проте, як вбачається із пояснення ОСОБА_4 від 13.08.2014 р. у кримінальному провадженні по факту ДТП на 45 км автодороги Гадяч-Опішня за ч. 1 ст. 286 КК України, « на 45 м+500 м рухався я на нейтральній швидкості, приблизно зі швидкістю 40 км/год. наїхав колесами на пошкоджену частину території дороги за вище вказаним місцем, де знаходилися бугри, автомобіль на даних буграх підкинуло в наслідок чого автомобіль перекинуло через ліву бокову частину коверком три рази та викинуло в кувет» (а.с. 19 кримінального провадження). Як вбачається із протоколу допиту потерпілого ОСОБА_4 від 16.08.2014 р. «на 46 км автодороги я побачив справа дорожні знаки 3.29 «Обмеження максимальної швидкоті 50 км/год» та 1.12 «Вибоїна». Зразу ж зменшив швидкість свого автомобіля до 50 км/год і посилив увагу за проїзною частиною, очікуючи на проїзній частині на своїй смузі вибоїни та ями, однак вибоїн та ям не було, продовжуючи рух та спускаючись вниз по спуску, несподівано на проїзній частині на моїй смузі появилися бугри та напливи висотою в межах 10-15 см, які мали плавні форми і чітко не виділялися на фоні поверхні дороги та які я зміг розпізнати тільки тоді, коли мій автомобіль уже знаходився на відстані біля 10-15 м до них» (а.с. 26 кримінального повадження).

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що водієм ОСОБА_4 дійсно на виконання дорожнього знаку 3.29 була зменшена швидкість до 50 км/год.

Інших належних та допустимих доказів щодо недотримання водієм ОСОБА_4 вказаної швидкості матеріали справи не містять.

Згідно ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Таким чином, висновок місцевого суду про те, що позивачем не надано доказів щодо дотримання водієм швидкості 50 км/год., є неправильним та спростовується матеріалами цивільної справи та матеріалами кримінального провадження.

Щодо дотримання вимог дорожнього знаку 1.12 «Вибоїна», то згідно Правил дорожнього руху України 1.12 «Вибоїна» є ділянка дороги з вибоїнами чи просіданнями дорожнього покриття на проїзній частині. Знак 1.12 "Вибоїна" встановлюється перед ділянкою дороги з вибоїнами чи просіданнями дорожнього покриття на проїзній частині. Знак установлюється поза населеними пунктами на відстані 150-300 м, у населених пунктах - на відстані 50-100 м до початку небезпечної ділянки. У разі потреби знак встановлюється і на іншій відстані, яка зазначається на табличці 7.1.1 Знак - тимчасовий і встановлюється на період, необхідний для виконання відповідних робіт на дорозі.

Даний дорожній знак не містить вказівку про наявність бугрів чи напливів, на які вказує водій ОСОБА_4 у своєму поясненні від 16.08.2014 р.

Колегія суддів, з урахуванням встановлених фактичних обставин справи, приходить до висновку, що у даному випадку слід було встановити дорожній знак 1.11 «Пагорб» - ділянка дороги з буграми, напливами чи неплавним стикуванням конструкцій мостів, який би відповідав фактичному стану дорожнього покриття на даній ділянці дороги та попереджав би водія про наявність бугрів та напливів.

Згідно Правил дороднього руху України знак 1.11 «Пагорб» встановлюється перед ділянкою дороги з буграми, напливами чи не плавним стикуванням конструкцій мостів. Знак також може застосовуватися перед штучно створюваними буграми у місцях, де необхідно примусово обмежити швидкість руху транспортних засобів (небезпечні виїзди з прилеглих територій, місця з інтенсивним рухом дітей через дорогу тощо). Знак установлюється поза населеними пунктами на відстані 150-300 м, у населених пунктах - на відстані 50-100 м до початку небезпечної ділянки. У разі потреби знак встановлюється і на іншій відстані, яка зазначається на табличці 7.1.1

Відповідачем не заперечується те, що на проїзній частині дороги малися саме бугри та напливи висотою 7-14 см.

Колегія суддів приходить до висновку про те, що у даному випадку встановлення знаку 1.12 «Вибоїна» не відповідало дійсному стану ділянки дороги, де сталася ДТП, та не інформувало водіїв про наявність на ній саме бугрів та напливів.

Крім цього, згідно технічних характеристик автомобіля Део Матіз 0,8 л кліренс становить 160 мм, при висоті бугрів та напливів на проїзній частині дороги 7-14 см., у процесі руху при розкачуванні автомобіля на нерівній дорожній поверхні дійсно автомобіль не мав технічної можливості рухатися безперешкодно, перешкоди у вигляді бугрів та напливів стали непереборними у процесі руху даного автомобіля.

Колегія суддів вважає, що висновок судової автотехнічної експертизи № 22 від 31.10.2014 р., виготовлений ФОП ОСОБА_8, який місцевий суд не прийняв як доказ, при цьому не мотивуючи з яких підстав він відхиляє його, з урахуванням фактичних обставин справи є належним та допустимим доказом, згідно якого в даній дорожній ситуації при наїзді автомобіля Део Матіз на перешкоду у вигляді напливів асфальту, які мали форму бугрів висотою в межах 7-14 см. від рівня поверхні проїзної частини, автомобіль Део Матіз міг втратити курсову стійкість та керованість, тим більше при наявності ухилу дороги, спуску по напрямку його руху. В даній дорожній ситуації при наїзді автомобіля Део Матіз на перешкоду у вигляді напливів асфальту, які мали форму бугрів, висотою 7-14 см від рівня поверхні проїзної частини, автомобіль Део Матіз при умові руху дозволеною швидкістю 50 км/год, також міг втратити курсову стійкість та керованість, тим більше при наявності ухилу дороги спуску напрямку його руху. В даній дорожній ситуації водій автомобіля Део Матіз ОСОБА_4 в умовах даної пригоди не мав технічної можливості шляхом екстренного гальмування уникнути наїзду на перешкоду, а саме на напливи асфальту, які мали форму бугрів висотою від 7 до 14 см.

Крім цього, як вбачається із вказаного висновку, ділянка автодороги Гадяч-Опішня в районі місця ДТП дійсно мала на проїзній частині на смузі, призначеній для руху в напрямку смт. Опішня, напливи асфальту, які мають форму бугрів, з їх розташуванням у вигляді двох смуг по напрямку вздовж осі дороги та мала напливи асфальту у формі бугрів з їх розташуванням у вигляді смуг поперек дороги (пральна дошка) (а.с.17).

Таким чином, проїзна частина дороги, де сталася ДТП, мала напливи та бугри вказаної висоти як у вигляді двох смуг по напрямку вздовж осі дороги, так і напливи асфальту у формі бугрів у вигляді смуг поперек дороги, у зв»язку з чим водій не мав технічної можливості шляхом екстренного гальмування уникнути наїзду на ці перешкоди.

Крім цього, як вбачається із матеріалів справи, третя особа Служба автомобільних доріг у Полтавській області надала в якості доказів копію угоди від 02.01.2013 р. та копію угоди від 31.12.2014 р., згідно яких Служба передає, а Облавтодор приймає для експлуатаційного утримання та ремонту автомобільні дороги загального користування відповідно у 2013 р. та 2015 р.

Як вбачається із журналу судового засідання від 15.07.2015 р., позивач ОСОБА_2 у суді першої інстанції заявляла клопотання про витребування зі Служби автомобільних доріг у Полтавській області копії угоди на 2014 рік, у якому сталася ДТП, проте, місцевий суд безпідставно відмовив у задоволенні цього клопотання (а.с. 108).

Згідно ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з»ясуванню обставин справи, роз»яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов»язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Місцевий суд порушив вказану норму процесуального права.

Оскільки ДТП сталася саме у 2014 р., а матеріали справи не містять угоди на 2014 р., укладеної між Службою автомобільних доріг у Полтавській області та ДП «Полтавський облавтодор», згідно якої Служба передає, а Облавтодор приймає для експлуатаційного утримання та ремонту автомобільні дороги загального користування, то колегія суддів з метою всебічного та повного з»ясування обставин справи за клопотанням позивача витребувала вказану угоду на 2014 р., що є правовою підставою для покладення відповідальності саме на відповідача ДП «Полтавський облавтодор».

Колегія суддів приходить до висновку про те, що позов є обгрунтованим та підлягає задоволенню в частині стягнення матеріальної шкоди та частковому задоволенню в частині стягнення моральної шкоди. Рішення місцевого суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення по суті позовних вимог.

Підлягають стягненню з відповідача на користь позивача вартість матеріальних збитків, завданих власнику КТЗ на дату дослідження 22.11.2014 р. - 71 739,22 грн., що підтверджується висновком експертного автотоварознавчого дослідження № 19-11 від 22.11.2014 р. (а.с.46-50), витрати на евакуатор в сумі 980 грн., що підтверджується копією квитанції від 13.08.2014 р. (а.с. 66), витрати на правову допомогу в сумі 1 600 грн., що підтверджується квитанцією та актом виконаних робіт за договором про надання правової допомоги № 11-ПД від 30.03.2015 р. (а.с.70), витрати за проведення експертного автотоварознавчого дослідження в сумі 1 200 грн., що підтверджується квитанцією № 005747 від 22.11.2014 р. (а.с.69), витрати на проведення судової автотехнічної експертизи в сумі 4 500 грн., що підтверджується квитанцією від 17.10.2014 р. (а.с. 68).

Щодо позовної вимоги про стягнення моральної шкоди у розмірі 10 000 грн., то колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню у розмірі 2 000 грн., виходячи з того, що у результаті ДТП автомобіль був пошкоджений, у зв»язку з чим позивач була позбавлена можливості ним користуватися, її чолові отримав травми у ДТП, вона перебувала у стані вагітності на 31-32 тижні вагітності, із-за душевних переживань, пов»язних з ДТП позивача перебувала у Полтавському міському клінічному пологовому будинку з 15.08.2014 р. по 21.08.2014 р. з діагнозом «загроза передчасних пологів».

У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню пропорційно задоволеним позовним вимогам понесені позивачем судові витрати, а саме 820,19 грн.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що у рішенні місцевого суду має місце невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, тому рішення суду підлягає частковому скасуванню з ухваленням нового рішення по суті позовної вимоги.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п. 2, 309 ч.1 п. 3,4, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 01 вересня 2015 року - скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Позов ОСОБА_2 до ДП «Полтавський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», треті особи: служба автомобільних доріг у Полтавській області, ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ДП «Полтавський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» на користь ОСОБА_2 матеріальні збитки - 71 739,22 грн., витрати на евакуатор в сумі 980 грн., витрати на правову допомогу в сумі 1 600 грн., витрати за проведення експертного автотоварознавчого дослідження в сумі 1 200 грн., витрати на проведення судової автотехнічної експертизи в сумі 4 500 грн., моральну шкоду - 2 000 грн., сплачений судовий збір 820,19 грн., а всього 82 839,41 грн.

В іншій частині вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

С У Д Д І : /підписи/

Згідно: суддя апеляційного суду

Полтавської області Дорош А.І.