АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2639/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 59 Гончаренко Т. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоНерушак Л. В.
суддівПальонного В. С. , Карпенко О. В.
при секретаріВинник І. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 25 вересня 2015 року у справі за позовом Української спілки ветеранів Афганістану м. Ватутіне, ОСОБА_6 до Звенигородського АТП 17108, третя особа: Управління соціального захисту населення Звенигородської РДА про визнання дій протиправними ,-

в с т а н о в и л а :

14 липня 2015 року представник Української спілки ветеранів Афганістану м. Ватутіне - Фролова Наталія Василівна та ОСОБА_6 звернулися до суду з позовом до Звенигородського АТП 17108 про визнання дій протиправними, посилаючись на те, що ОСОБА_6 є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням учасника бойових дій серії НОМЕР_1, виданого Звенигородським РВК Черкаської області 28 вересня 1996 року.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту» Українська спілка ветеранів Афганістану м. Ватутіне захищає законні інтереси своїх членів.

Позивачі зазначають у позові, що ОСОБА_6 було відмовлено у наданні можливості пільгового проїзду у автобусі Звенигородка - Ватутіне, що суперечить вимогам Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту».

Позивачі посилаються, що з відповіді, наданої відповідачем вбачається, що з 05 червня 2015 року учасники бойових дій користуються правом безкоштовного проїзду - вівторок, середа, четвер, п'ятниця.

Позивачі вважають, що даним листом порушено право ОСОБА_6, так як відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту» безоплатний проїзд повинен здійснюватись незалежно від кількості таких проїздів у тиждень, а тому вони звернулися до суду із даним позовом та просили визнати дії перевізника Звенигородське АТП-17108 у відмові пільгового безкоштовного проїзду учасникам бойових дій по маршруту між м. Звенигородка та м. Ватутіне - протиправними. Судовий збір стягнути з відповідача.

Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 13 серпня 2015 року залучено у справу як третю особу, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Управління соціального захисту населення Звенигородської РДА Черкаської області.

Рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 25 вересня 2015 року в позові Української спілки ветеранів Афганістану м. Ватутіне, ОСОБА_6 до Звенигородського АТП 17108, третя особа: Управління соціального захисту населення Звенигородської РДА про визнання дій протиправними відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_6 оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що рішення незаконне та необґрунтоване, оскільки прийняте з порушенням норм процесуального та матеріального права. Просить скасувати рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 25 вересня 2015 року та постановити нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, яка з'явилася в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до ст. 60 ЦПК України позивачами не надано суду необхідних доказів в підтвердження того, що саме позивачу ОСОБА_6 відмовлено у пільговому (безкоштовному) проїзді рейсовим автобусом по маршруту м. Звенигородка - м. Ватутіне автобусом, що належить ТДВ «Звенигородське АТП-17108» у який саме період, а також, що дії відповідача є неправомірними.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважаючи, що висновки суду першої інстанції є вірними та обґрунтованими, такими що відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Як вбачається матеріалів із справи та встановлено в судовому засіданні позивач ОСОБА_6 є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням учасника бойових дій серії НОМЕР_1, виданого Звенигородським РВК Черкаської області 28 вересня 1996 року та є членом Української спілки ветеранів Афганістану м. Ватутіне.

Звертаючись до суду із даним позовом, позивачі посилалися на відмову відповідача у наданні ОСОБА_6 можливості пільгового проїзду у автобусі Звенигородка - Ватутіне, підтверджуючи дані обставини отриманою відповіддю Звенигородського АТП 17108, з якої вбачається, що з 05 червня 2015 року учасники бойових дій користуються правом безкоштовного проїзду лише у дні : вівторок, середа, четвер, п'ятниця.

Згідно ст. 20 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» громадські організації та інші об'єднання ветеранів війни в межах своїх повноважень сприяють розробленню рішень органами законодавчої і виконавчої влади, представляють і захищають законні інтереси своїх членів у державних органах і громадських організаціях, здійснюють інші повноваження, передбачені законодавством України про об'єднання громадян.

Тому на виконання вимог Закону Українська спілка ветеранів Афганістану м. Ватутіне вважала за доцільне захистити законні інтереси своїх членів по питанню пільгового проїзду учасників бойових дій, вважаючи що їх права порушуються та вимоги закону не виконуються.

Як вбачається із матеріалів справи між Управлінням соціального захисту населення Звенигородської РДА Черкаської області (замовник) та ТДВ «Звенигородське АТП-17108» (перевізник), керуючись вимогами Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік», «Про місцеві державні адміністрації», «Про автомобільний транспорт» було укладено договори № № 3, 4, 6, 8, 10 та додатки № 1-4 до цих договорів, які є їх невід'ємними частинами, про розрахунки на покриття збитків за надані послуги по перевезенню пільгових категорій громадян автобусами загального користування за рахунок субвенцій з Державного бюджету України на лютий-червень 2015 року.

Пунктом 3.4. даних договорів визначено, що фінансування видатків на покриття збитків за надані послуги по перевезенню пільгових категорій громадян автобусами загального користування за рахунок субвенції з Державного бюджету України на 2015 рік проводиться замовником - Управлінням соціального захисту населення Звенигородської РДА Черкаської області розпорядником бюджетних коштів з урахуванням бюджетних зобов'язань минулих років, узятих на облік в органах Державного казначейства України та фактично наданих послуг, в межах планових сум субвенцій, передбачених кошторисом на 2015 рік в сумі, та з урахуванням змін кошторису поточного року по мірі надходження коштів з Державного бюджету.

Додатком № 1 до договору передбачено перелік пільгових категорій населення, яким згідно чинного законодавства надаються пільги на проїзд у приміських і міських автобусах ТДВ «Звенигородське АТП-17108», серед яких є учасники бойових дій.

Статтею 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII передбачено пільги учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них.

Зокрема, частиною 7 вказаної статті передбачено, що учасникам бойових дій надаються пільги на безплатний проїзд усіма видами міського пасажирського транспорту, автомобільним транспортом загального користування в сільській місцевості, а також залізничним і водним транспортом приміського сполучення та автобусами приміських і міжміських маршрутів, у тому числі внутрірайонних, внутрі- та міжобласних незалежно від відстані та місця проживання.

Фінансування витрат, пов'язаних з введенням в дію цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів (ст. 17 Закону).

Відповідно до ч. 1 ст. 22 вказаного Закону рішення підприємств, установ і організацій, які надають пільги, можуть бути оскаржені до районної державної адміністрації, виконавчого комітету міської ради або до районного (міського) суду.

Із матеріалів справи вбачається, що рішення від 05 червня 2015 року, підписане головою Звенигородської РДА, директором ТДВ «Звенигородське АТП 17108» та начальником УСЗН про безкоштовний проїзд у міському сполученні учасників бойових дій по вівторках - п'ятницях у визначений час.

Однак, в матеріалах справи відсутні докази звернення позивачів, відповідно до вимог ст. 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» про оскарження та скасування даного рішення, яке на момент розгляду даної справи є чинним.

Даних доказів позивачами також не було надано під час розгляду апеляційної скарги ОСОБА_6 в суді апеляційної інстанції. Представник позивача Фролова Н.В. підтвердила в суді апеляційної інстанції, що рішення від 05 червня 2015 року позивачами не оскаржувалось.

Також не підлягають до задоволення та є необґрунтованими доводи позивача Української спілки ветеранів Афганістану м. Ватутіне щодо захисту інтересів членів спілки, оскільки у позовній заяві даний позивач зазначав, що звернувся до суду за захистом законних інтересів своїх членів по питанню пільгового проїзду учасників бойових дій, так як із матеріалів справи не вбачається чиї права, як членів даної спілки буди порушені відповідачем Звенигородським АТП 17108, в які конкретно дати пільговий проїзд не був наданий, та якими доказами дані обставини підтверджено.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог Української спілки ветеранів Афганістану м. Ватутіне та ОСОБА_6, прийшов до правильного висновку, оскільки позивачами не доведено під час розгляду справи в першій та апеляційних інстанціях про порушення їх прав з боку відповідача на пільговий проїзд саме в автобусі по маршруту Звенигородка - Ватутіне.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 2 ст. 10 ЦПК України сторони на інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Обов'язок доказування та подання доказів, встановлений ст. 60 ЦПК України, в якій зазначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України.

Посилання апелянта, що рішення суду першої інстанції є незаконним не підтверджено доказами та не наведено підстав, визначених у ст. 309 ЦПК України, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення у справі.

Інших доводів, які б спростовували висновки суду , апеляційна скарга не містить.

Виходячи з викладеного, доводи апелянта носять суб'єктивний характер, не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи та не спростовують висновків суду першої інстанції, тому задоволенню не підлягають.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не є суттєвими і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, тому підстави для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313 - 315, 317 ЦПК України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 25 вересня 2015 року у справі за позовом Української спілки ветеранів Афганістану м. Ватутіне, ОСОБА_6 до Звенигородського АТП 17108, третя особа: Управління соціального захисту населення Звенигородської РДА про визнання дій протиправними - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :