АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2015 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Кулянди М. І.

суддів: Винту Ю.М., Одинака О.О.

секретар Давня Я.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Путильського районного суду Чернівецької області від 30 вересня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні житлом та майном, набутим під час шлюбу, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користування житлом та майном набутим під час перебування в шлюбі.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що з 19 травня 1995 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу у них народилось двоє дітей. На момент вселення в спірний житловий будинок відповідачці, згідно договору дарування від 17 травня 1994 року, належала ? частини житлового будинку, а іншу - успадкувала після смерті свого дядька ОСОБА_3

Зазначає, що за весь час перебування у шлюбі він приймав участь в належному утриманні будинку, в якому вони проживали, здійснюючи поточні ремонти. Між ним та відповідачем жодних непорозумінь стосовно участі в утриманні будинку ніколи не виникало.

З моменту реєстрації їхнього шлюбу, він був зареєстрований у АДРЕСА_1.

Вказує, що через відсутність належної роботи був змушений за згодою

№ 22ц-1532/15 р. Головуючий у 1-й інстанції Проскурняк С.П. Категорія 59 Доповідач Кулянда М.І.

відповідача виїжджати на заробітки за межі України, а саме в Росію.

28 грудня 2014 року, коли він повернувся з Росії, відповідачка, як власник житла, чинить перешкоди у користуванні спірним житловим будинком, а саме, не дає змоги доступу до нього.

На підставі викладеного, просив суд зобов'язати ОСОБА_1, яка є власником будинку, не створювати йому, як члену сім'ї власника, перешкод у вільному користуванні на свій розсуд житловим будинком АДРЕСА_1 по місцю його реєстрації та спільним набутим під час перебування у шлюбі майном, шляхом передачі йому ключів від всіх без виключення вхідних дверей домоволодіння за зазначеною адресою.

Рішенням Путильського районного суду Чернівецької області від 30 вересня 2015 року позовні вимоги задоволено частково.

Зобов'язано ОСОБА_1 не створювати ОСОБА_2 перешкод у користуванні житловим будинком АДРЕСА_1, а також передати ключі від житлового будинку АДРЕСА_1.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про судовий збір.

На дане рішення ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення Путильського районного суду Чернівецької області від 30 вересня 2015 року скасувати та відмовити у задоволенні позовних вимог.

У запереченні на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення Путильського районного суду Чернівецької області від 30 вересня 2015 року залишити без змін як законне та обґрунтоване.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що за позивачем збереглося право користування спірним житловим будинком, як за членом сім?ї власника, який припинив сімейні відносини з власником будинку. Такий висновок суду першої інстанції є правильним і ґрунтується на нормах матеріального та процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 19 травня 1995 року між сторонами було зареєстровано шлюб. З цього періоду сторони почали проживати у житловому будинку АДРЕСА_1, який належить ОСОБА_1 на праві власності, згідно договору дарування від 17 травня 1994 року (? частини житлового будинку) та рішення Путильського районного суду Чернівецької області від 31 липня 2015 року (? частини житлового будинку).

12 квітня 2001 року позивач, як член сім?ї власника житлового будинку, у визначеному законом порядку, зареєстрував своє місце проживання, за вищевказаною адресою.

Рішенням Путильського районного суду Чернівецької області від 05 травня 2015 року, шлюб між сторонами розірвано і між ними склались неприязні стосунки, оскільки відповідачка ОСОБА_1, як власник житла, чинить перешкоди у користуванні спірним житловим будинком, а саме, не дає змоги доступу до нього, вказані обставини підтвердила в суді першої інстанції відповідачка, а тому, відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України, вони не підлягають доказуванню.

Разом з тим, із рішення Путильської селищної ради Чернівецької області №25/4 від 28 квітня 2015 року вбачається, що ОСОБА_2Ю звернувся до селищної ради із заявою про вчинення відповідачкою перешкод у користуванні позивачем спірним житловим будинком і рекомендовано йому за захистом свого порушеного права звернутися до суду.

На час розгляду справи не припинено право власності ОСОБА_1 на вищезазначений будинок, а тому позивач не втратив право користування житлом в будинку відповідача.

Відповідно до ч.1 ст. 156 ЖК УРСР члени сім?ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування.

Згідно ч.4 ст. 156 ЖК УРСР до членів сім?ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім?ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 405 ЦК України члени сім?ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Згідно постанови Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 5 листопада 2014 року у справі № 6-158цс14, що відповідно до ст.360-7 ЦПК України є обов'язковими для всіх судів України зроблено правовий висновок про те, що право членів сім'ї власника будинку користуватись жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім'ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім'ї.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що позивач у встановленому законом порядку вселився та зареєстрував своє місце проживання у спірному будинку, а тому за ним зберігається право користування спірним будинком, як за членом сім?ї власника, який припинив сімейні відносини з власником будинку.

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції не взяв до уваги ту обставину, що на момент реєстрації місця проживання ОСОБА_2, відповідачка не була власником будинку, а тому він не має права користуватися спірним будинком є безпідставним, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, на момент вселення позивача в спірний будинок відповідачці, згідно договору дарування від 17 травня 1994 року, належала ? частини житлового будинку, який посвідчено державним нотаріусом Путильської державної нотаріальної контори 17 травня 1994 року, а іншу частину відповідачка успадкувала після смерті свого дядька ОСОБА_3, що підтверджується рішенням Путильського районного суду Чернівецької області від 31 липня 2015 року.

Отже, відповідачка на момент вселення позивача була власником частини спірного житлового будинку, а тому позивач, як член її сім?ї, вправі був користуватися спірним житлом, відповідно до закону.

Твердження апелянта про те, що позивач за період спільного проживання створював відповідачці нестерпні умови, а тому вказані обставини є підставою для виселення його з житлового будинку без надання йому іншого житлового приміщення є безпідставними, оскільки апелянт з позовом до суду про виселення ОСОБА_2 з житлового будинку без надання йому іншого житлового приміщення з вказаних підстав не зверталась.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Путильського районного суду Чернівецької області від 30 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: