Справа № 496/4298/14-ц
У Х В А Л А
12 січня 2015 року Біляївський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді - Галич О.П.,
секретаря Горлевого Д.І.,
представника позивача ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Біляївського районного суду Одеської області заяви про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу, -
Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом.
У судовому засідання представник позивача надав заяви про забезпечення позову, в яких просить суд: постановити ухвалу про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1, що є власністю ОСОБА_3; витребувати з управління державної автомобільної інспекції ГУМВС в Одеській області, відомості про те, чи зареєстровано на імя ОСОБА_3 будь-які транспортні засоби; у випадку належності їй на праві приватної власності транспортних засобів накласти на них арешт.
Представник позивача та позивач підтримали зазначені заяви.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України у випадках, коли щодо отримання доказів у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, є складнощі, суд за їх клопотанням зобов'язаний витребувати такі докази.
Відповідно до ст. 151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.
Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 р. „Про застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяви про забезпечення позову розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.
Позивачем та його представником не було надано суду жодних доказів про те, що квартира АДРЕСА_1, дійсно є власністю відповідача по справі. З таких підстав накладення арешту на зазначену квартиру може порушити права інших осіб, тому заява не підлягає задоволенню.
З огляду на те, що позивач та його представник не мають змоги отримати відомості щодо належності відповідачу на праві власності транспортних засобів, суд вважає що заява про забезпечення позову шляхом витребування відомостей, підлягає задоволенню.
За змістом ст. 293 ЦПК окремо від рішення суду в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про задоволення заяви про забезпечення позову, а також про його скасування, проте ухвали про відмову у забезпеченні позову оскарженню не підлягають.
Керуючись ст. ст. 137, 151-153 ЦПК України, суд -
Відмовити у задоволені заяви про забезпечення позову, шляхом накладення арешту.
Заяву про забезпечення позову шляхом витребування доказів - задовольнити.
Витребувати з управління державної автомобільної інспекції ГУ МВС України в Одеській області відомості про те, чи зареєстровано на імя ОСОБА_3 будь-які транспортні засоби.
Копію ухвали направити для виконання.
Ухвала не підлягає окремо оскарженню від рішення суду.

Суддя Галич О.П.

"12" січня 2015 р.