АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження №22-ц/791/1083/2015 Головуючий в І інстанції: Спічак О.Б.
Категорія: 37 Доповідач: Майданік В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року квітня місяця 14 дня колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого: Майданіка В.В.

суддів: Орловської Н.В.,

Кутурланової О.В.

при секретарі: Гончар К.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Комсомольського районного суду м.Херсона від 23 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3, діючої від імені ОСОБА_4, яка є опікуном недієздатного ОСОБА_5, до ОСОБА_6 (третя особа - приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Палієнко Уляна Олексіївна) про визнання свідоцтва про право на спадщину частково недійсним, -

В С Т А Н О В И Л А:

30 грудня 2014 року ОСОБА_3, діюча від імені ОСОБА_4, яка є опікуном недієздатного ОСОБА_5, звернулася до суду з позовом до ОСОБА_6 (третя особа - приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Палієнко У.О.) про визнання свідоцтва про право на спадщину частково недійсним. Просила визнати на 1/2 частину недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 02.10.2010 року приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Палієнко У.О. на ім'я ОСОБА_6

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 залишилося спадкове майно у вигляді житлового будинку АДРЕСА_1. Єдиними її спадкоємцями є відповідачка (дочка) та позивач, ІНФОРМАЦІЯ_3 (онук, що є сином ОСОБА_9, який у свою чергу є сином спадкодавця і який помер ІНФОРМАЦІЯ_4). Позивач є інвалідом І групи (інвалід з дитинства) довічно, рішенням суду визнаний недієздатним та призначено опікуна - його матір ОСОБА_4. Через вказані обставини, а також через те, що на момент відкриття спадщини позивач був неповнолітнім, він вважається таким, що прийняв спадщину після смерті ОСОБА_8, а тому має право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_8 у вигляді 1/2 частки спадкового майна. Однак, відповідачка, подавши до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, зазначила про відсутність інших спадкоємців. У зв'язку з цим вона отримала свідоцтво про право на спадщину на все спадкове майно. Тому на підставі ст.ст.203 ч.1, 215 ч.1, 1266 ч.1, 1268 ч.4, 1301 ЦК України просила задовольнити позов.

Рішенням Комсомольського районного суду м.Херсона від 23 січня 2015 рокупозов було задоволено. З відповідачки на користь держави було стягнуто судовий збір в розмірі 243,60грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить вказане рішення суду скасувати і постановити ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, неповне з'ясування обставин справи. Зокрема, зазначила, що судом під час відкриття провадження у справі не було дотримано положень ст.ст.119, 121 і 122 ЦПК України. Зокрема, позовна заява ОСОБА_5, який є недієздатною особою і опікуном якого є ОСОБА_4, підписана адвокатом ОСОБА_3, хоча в позовній заяві відсутня інформація про ім'я представника, місце її проживання чи перебування або місцезнаходження представника. Згідно ж п.1 ч.1 ст.207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо заяву подано особою, яка не має цивільної процесуальної дієздатності. Також вказала, що невірним є висновок суду про те, що опікун позивача нещодавно дізналася про смерть спадкодавця. Ця обставина спростовується свідченнями осіб, що були присутні на похоронах ОСОБА_8 і які бачили там ОСОБА_4 Також, зазначила, що поза увагою суду залишилась та обставина, що після смерті спадкодавця опікун позивача протягом п'яти років не зверталася до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину, а звернулася до суду з цим позовом лише після платного відчуження ОСОБА_6 будинку. Крім того, вказала, що під час розгляду в суді спадкова справа не досліджувалась, нотаріус пояснень в суді не давав, суд поверхнево дослідив фактичні дані щодо наявності родинних відносин між позивачем та спадкодавцем. Зазначила, що участі у справі не брала, вказане рішення, про існування якого вона дізналася після спливу строку на апеляційне оскарження, вплинуло на її права, оскільки ним визнано частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 02.10.2010 року, за яким відповідачка є спадкоємцем ОСОБА_8 та після смерті останньої прийняла спадщину, яка складається з житлового будинку АДРЕСА_1. Разом з тим, за договором купівлі-продажу від 15.07.2013 року вказаний будинок був придбаний нею (заявником) у гр-ки ОСОБА_10.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає на наступних підставах.

З матеріалів справи та встановлених судом обставин вбачається наступне.

Відповідно до копії свідоцтва про смерть ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в м.Херсоні у віці 64 роки (а.с.7).

Згідно з копією свідоцтва про одруження ОСОБА_8 та ОСОБА_11 уклали шлюб 11.06.1971 року, прізвище дружини після реєстрації шлюбу - "ОСОБА_8" (а.с.8).

При апеляційному розгляді до справи було долучено довідку від 27.03.2015 року №420/07/02/02-22 відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Комсомольського районного управління юстиції у місті Херсоні, згідно з якою є актовий запис від 30.07.1979 року №493 про розірвання шлюбу між ОСОБА_11 та ОСОБА_8, з відміткою про зміну прізвища після розірвання шлюбу.

За копією свідоцтва про смерть ОСОБА_11 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 в м.Херсоні у віці 62 роки (а.с.10).

Відповідно до повідомлення від 10.11.2014 року відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Комсомольського районного управління юстиції у м.Херсоні на адвокатський запит - відділом державної РАЦС Комсомольського РУЮ у м.Херсоні був складений актовий запис про народження №46 від 11.06.1971 року на ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_6., батьками якого записані ОСОБА_11 та ОСОБА_8 (а.с.9).

Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу ОСОБА_9 та ОСОБА_4 уклали шлюб 09.10.1993 року, прізвище дружини після реєстрації шлюбу - "ОСОБА_4" (а.с.3).

За копією свідоцтва про народження позивач народився 02.11.1995 року, його батьками є ОСОБА_9 та ОСОБА_4 (а.с.4).

13.07.1999 року ОСОБА_9 видано свідоцтво про розірвання шлюбу з ОСОБА_4 (а.с.5).

Відповідно до копії свідоцтва про смерть батько позивача ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 в м.Херсоні у віці 30 років (а.с.6).

Згідно з копією довідки МСЕК від 05.11.2013 року ОСОБА_5 є інвалідом І групи (з дитинства) безстроково, потребує постійного стороннього догляду (а.с.13).

За копією посвідчення №21/08/14 Управління праці та соціального захисту населення Комсомольської районної у м.Херсоні ради ОСОБА_4, що проживає по АДРЕСА_2, є опікуном над ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 і над його майном (згідно рішенню Комсомольського районного суду м.Херсона від 21.08.2014 року) (а.с.31).

Відповідно до копії заяви від 13.05.2010р ОСОБА_6 подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщину після смерті матері ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2. Зазначила при цьому, що після смерті матері залишилося спадкове майно, зокрема житловий будинок АДРЕСА_1 та інше майно і що інших спадкоємців немає (а.с.11).

При апеляційному розгляді справи представник ОСОБА_6 пояснив, що остання, зазначивши нотаріусу про відсутність інших спадкоємців, помилково виходила з того, що такими є тільки діти, а на час подання відповідної заяви до нотаріуса її рідний брат ОСОБА_9 (батько ОСОБА_5) вже помер.

На її ім'я приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Палієнко У.О. було видано свідоцтво від 02.10.2010 року про право на спадщину за законом; спадщина, на яку видано свідоцтво, складається з зазначеного житлового будинку (а.с.32).

Відповідно до долученої при апеляційному розгляді справи копії нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 15.07.2013 року ОСОБА_2 купила за 64718грн. у ОСОБА_10 житловий будинок АДРЕСА_1, ринковою вартістю 64718грн.; вказаний будинок належить продавцю на підставі договору купівлі-продажу від 09.04.2013 року (а.с.46).

Дослідивши докази у справі, суд першої інстанції встановив, що: звернувшись до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, відповідачка не повідомила його про наявність іншого спадкоємця - неповнолітнього онука ОСОБА_5 і прийняла спадкове майно в повному обсязі. При цьому згідно з ч.1 ст.1266 ЦК України внуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім батькам, якби вони були б живими на час відкриття спадщини. Також відповідно до ч.4 ст.1268 ЦК України вважаються такими, що прийняли спадщину (якщо їх представники від спадщини не відмовилися) малолітні, неповнолітні, недієздатні особи, незалежно, де і з ким вони проживають і чи подали вони заяву про прийняття спадщини. Такої відмови від спадщини немає.

Встановивши зазначене, суд першої інстанції на підставі зазначених норм закону та ст.ст.203 ч.1, 215 ч.1 та 1301 ЦК України обґрунтовано задовольнив позов, оскільки оспорюване свідоцтво про право на спадщину за законом незаконно було видано відповідачці зокрема й на частку неповнолітнього позивача, який є інвалідом І групи, що суттєво порушує його права.

Колегія суддів вважає, що оскаржуваним судовим рішенням права ОСОБА_2 ніяким чином не порушені, що до правовідносин, які стосуються сфери спадкового права і які склалися між сторонами у цій справі, заявник ОСОБА_2, яка купила спірний житловий будинок після отримання відповідачкою свідоцтва про право на спадщину за законом, ніякого відношення не має. Заявник ОСОБА_2, яка у встановленому порядку набула право власності на зазначений житловий будинок, за наявності відповідних вимог до неї може спростовувати останні, доводячи обставини, на які вона буде посилатися як на підставу своїх заперечень.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не підтверджені належними доказами. Посилання заявника на недотримання судом під час відкриття провадження у справі положень ст.ст.119, 121 і 122 ЦПК України та необхідність скасування рішення суду з залишенням позовної заяви без розгляду не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не обґрунтовані вимогами закону. Посилання на невірність висновку суду про обізнання опікуна позивача про смерть спадкодавця, а також на незвернення опікуна позивача протягом п'яти років до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину також до уваги не приймаються, оскільки не підтверджені належними доказами та не впливають на правильність прийнятого судом рішення. Крім того, посилання заявника на недослідження в суді спадкової справи, відсутність пояснень в суді нотаріуса та поверхневе дослідження фактичних даних щодо наявності родинних відносин між позивачем та спадкодавцем також не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не відповідають дійсності та спростовуються долученими до матеріалів справи доказами.

Оскільки суд першої інстанції прийняв рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ст.308 ЦПК України це є підставою для відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Комсомольського районного суду м.Херсона від 23 січня 2015 рокузалишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з моменту її проголошення.

Головуючий:

судді: