Справа № 177/1411/15-ц
Провадження № 2/177/728/15
Р І Ш Е Н Н Я

(заочне)

Іменем України

10 листопада 2015 року Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Коваль Н. В.

за участі: секретаря Зборівської І. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_3 звернулася до суду з зазначеною позовною заявою 28.05.2015 року, 31.08.2015 року позов уточнений, в обґрунтування уточного позовної заяви просила визнати відповідача ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою АДРЕСА_1.

В обґрунтування заявлених вимог представник позивача посилалася на те, що у 1981 році ОСОБА_1 отримав квартиру за вищевказаною адресою що належить йому на підставі свідоцтва НОМЕР_1 про право власності на житло.

У 1998 році ОСОБА_1 здійснив приватизацію вищезазначеної кваритири, згідно якої він є головним власником, також у приватизації брали учать члени його сім'ї, а саме: ОСОБА_4 - дружина, ОСОБА_5 - донька, ОСОБА_3 -донька.

25 грудня 2008 року донька ОСОБА_3, вступила у законний шлюб із відповідачем, ОСОБА_2. З 31 жовтня 2008 року відповідач значиться зареєстрований за вищезазначеною адресою.

У зв'язку із тим, що подружнє життя з ОСОБА_3 не склалося в липні 2013 року відповідач забрав з квартири всі свої особисті речі та виїхав з неї. З того часу відповідач в квартирі не мешкав та не з'являвсь. Фактично відповідач не проживає в квартирі з липня 2013 року по травень 2015 року, тобто майже 2 роки.

06 листопада 2013р. шлюб між ОСОБА_3 та відповідачем розірваний на підставі рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області № 177/2585/13-ц від 6.11.2013р.

Згідно із ст. 71 Житлового Кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

З моменту добровільної зміни відповідачем свого місця проживання та до цього часу минуло більше року. ОСОБА_1 та члени його родини неодноразово зверталися до відповідача з вимогою знятись з реєстраційного обліку у квартирі, але дійти згоди з відповідачем мирним шляхом не вдається, через що представник позивача змушена звернутися до суду з даними вимогами.

Представник позивача ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила справу розглядати в заочному порядку (а.с.50).

Відповідач ОСОБА_2 до суду повторно не з'явився про причини неявки суду не повідомив, повідомлений належним чином (а.с.38,48,49).

Представник третьої особи - Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, до суду не з'явилась, про час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, при винесенні рішення покладався на розсуд суду (а.с.42-43).

Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

В зв'язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач у 1981 році, отримав квартиру, за адресою: АДРЕСА_1, що належить позивачу на підставі свідоцтва НОМЕР_1 про право власності на житло (а.с.7).В 1998 році здійснив приватизацію вищезазначеної квартири, згідно якої позивач є головним власником, також у приватизації брали учать члени його сім'ї, а саме: ОСОБА_4 - дружина ОСОБА_5 - донька, ОСОБА_3 -донька.

25 грудня 2008 року донька позивача ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєструвала шлюб з відповідачем, що підтверджується копією свідоцтвом про шлюб НОМЕР_2 (а. с. 8). З 31 жовтня 2008 року відповідач значиться зареєстрованим за вищевказаною адресою. Подружнє життя не склалося і в липні 2013 року відповідач забрав з квартири всі свої особисті речі та виїхав з неї. 06 листопада 2013 року шлюб між подружжям офіційно припинений згідно рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області № 177/2585/13-ц від 06.11.2013р.

Згідно із ст. 71 Житлового Кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Відповідач ОСОБА_2 за вказаною адресою зареєстрований, але з 2013 року не проживає, що вбачається з акта складеного секретарем виконавчого комітету Широківської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області Л.В. Муха від 05.10.2015 року (а.с.40) та довідки № 600 від 20.05.2015 року видана виконкомом Широківської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області (а.с.11).

Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 1 ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Як вказував позивач та що вбачається і з матеріалів справи, відповідач зареєстрований за вказаною адресою, але не проживає, фактом своєї реєстрації у домоволодінні за адресою АДРЕСА_1 чинять позивачу перешкоди у здійсненні права власності на вказаний житловий будинок, оскільки він змушений сплачувати за нього комунальні послуги, таке інше.

На підставі вище викладеного, суд вважає необхідним, позовні вимоги позивача задовольнити та визнати відповідача такими, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою АДРЕСА_1.

Керуючись ст. ст.10,60,ч.2 ,208, 209, 212-215, 224 ЦПК України, ч. 1 ст. 317, 1 ст. 319, ч. 1 ст. 321, ч. 1 ст. 391 ЦК України, ст.71 ЖК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 року, таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідачів, яка може бути подана протягом 10-ти днів з дня отримання копії рішення суду.

Суддя: