Провадження № 2/554/3531/2015
УХВАЛА

Іменем України

19 листопада 2015 року Октябрський районний суд м.Полтави

в складі головуючого судді Чуванової А.М.

при секретарі Юркіній Ю.Є.,

розглянувши заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди,-

ВСТАНОВИВ:

25.08.2015 року позивачі звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди.

14.09.2015 року було відкрито провадження по даній справі.

30.09.2015 року до суду надійшла заява позивачів, у якій вони просять накласти арешт на автомобіль НОМЕР_1, який належить ОСОБА_3

Ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 11.11.2015 року скасована ухвала суду від 30.09.2015 року про повернення позивачам заяви про забезпечення позову на підставі ч.8 ст.153 ЦПК України, та заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 про забезпечення позову повернуто до Октябрського районного суду м.Полтави для розгляду по суті.

Суд, вивчивши подану заяву про забезпечення позову та додатки до неї, приходить до висновку про те, що вимоги заяви не підлягають до задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду (ч. 3 ст. 151 ЦПК України).

Згідно ч. 2 ст. 151 ЦПК України, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Зазначені норми цивільно-процесуального законодавства встановлюють, що забезпечення позову допускається, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а отже встановлюють обов'язок для особи, яка звертається до суду із заявою про забезпечення позову, довести необхідність вчинення судом таких процесуальних дій. Крім того, якщо заявник просить застосувати такий вид забезпечення позову, як накладення арешту на майно, то в заяві необхідно вказувати конкретне найменування майна, його місцезнаходження, зазначати належні докази того, що це майно належить боржнику.

При цьому, у заяві про забезпечення позову відсутні достатні підстави щодо необхідності забезпечення даного позову та докази того, що відповідач буде ухилятися від виконання можливого рішення суду чи створювати обставини, які б утрудняли чи унеможливлювали його виконання; заявниками не надано відомостей, що автомобіль дійсно належить відповідачу.

Відповідно до роз'яснень, які містяться в п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Враховуючи, що зазначене у заяві позивачів майно не є предметом позову, не доведено належними та допустимими доказами, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у випадку винесення його на користь позивачів та не доведено, що відповідач в подальшому буде ухилятись від виконання такого рішення суду, заява позивачів щодо накладання арешту на автомобіль є такою, що не підлягає задоволенню. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування та підтвердження їх доказами згідно зі ст.60 ЦПК, не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях, та накладення арешту на майно відповідача, це фактично заборона власнику вище вказаного майна користуватися ним, що порушить його права як власника на користування своїм майном.

Слід також зазначити, що ч.3 ст. 152 ЦПК України говорить про співмірність виду забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами. Предметом даного спору є відшкодування грошових сум в загальному розмірі 67897,05 гривень, тому накладення арешту повинно проводитися на майно відповідача в межах вартості ціни позову. Проте, в заяві про забезпечення позову взагалі не обґрунтовується необхідність накладення арешту на вказаний автомобіль, з врахуванням його вартості.

За наведених обставин вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на зазначений автомобіль є неможливим, в задоволенні заяви про забезпечення позову необхідно відмовити

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 151-153, 293, 294 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1, ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Полтавської області через Октябрський районний суд м.Полтави шляхом подачі в 5-денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя : А.М.Чуванова