АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2336/14 Справа № 179/1752/13-ц Головуючий у 1 й інстанції - Новік Д. І. Доповідач - Ремез В.А.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

Головуючого - Ремеза В.А.,

Суддів - Міхеєвої В.Ю., Свистунової О.В.,

за участю секретаря - Єремейчук О.А.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційними скаргами ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2,

на рішення П'ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 9 січня 2015р. за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2014р. ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 24.10.2007р. між ЗАТ «КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є позивач по справі та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № DNXRRX51800185 за умовами якого ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 4 200грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Оскільки відповідач в порушення укладеного договору свої зобов'язання належним чином не виконала, в результаті чого утворилась заборгованість по процентам за користування кредитом - 13грн., заборгованість по комісії - 2 217,60грн., та пеня за несвоєчасне виконання зобов'язання в сумі 31 190,87грн., і штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 1323,86грн.

Судовим наказом П'ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 01.12.2008р. з ОСОБА_2 стягнуто на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 6 944,34грн. заборгованості за кредитним договором, а тому позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором з відрахуванням суми, що була стягнута за судовим наказом в розмірі 28 300,99грн., та судові витрати по справі.

Рішенням П'ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 09.01.2015р. позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 1 222,60грн. за кредитним договором від 24.10.2007р. № DNXRRX51800185, з яких заборгованість по процентам 13 грн. та заборгованість по комісії 1 209,60грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 243,60грн. в рахунок повернення сплаченого судового збору. В іншій частині позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить рішення суду в частині застосування судом до неустойки строку позовної давності в 1 рік скасувати, і ухвалити в цій частині нове рішення про стягнення пені та штрафних санкцій у повному обсязі, посилаючись на те, що в зазначеній частині рішення суду є незаконним.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду в частині стягнення з неї суми заборгованості скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення про відмову ПАТ КБ «ПриватБанк» у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що рішення суду незаконне та необґрунтоване.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає відхиленню, апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволенню частково, а рішення суду в частині задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як вбачається з матеріалів справи, 24.10.2007р. між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є позивач по справі ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № DNXRRX51800185 шляхом підписання заяви позичальника, яка разом з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам /Розстрочка/ /Стандарт/ складає договір, за умовами якого, Банк надав відповідачу строковий кредит у розмірі 4 200 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Кредит надано на строк 24 місяці з 24.10.2007р. по 24.10.2009р. включно з погашенням заборгованості щомісячними платежами з «10» по «15» число кожного місяця у сумі 298,64 грн./а.с.6/.

У жовтні 2008р. позивач звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу, і 01.12.2008р. П'ятихатським районним судом Дніпропетровської області було видано судовий наказ, згідно якого з ОСОБА_2 стягнуто на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 6 944,34грн. заборгованості за кредитним договором.

Задовольняючи частково позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором в сумі 1 222,60грн., яка складається з суми заборгованості по процентам - 13 грн., та заборгованості по комісії - 1 209,60грн., суд першої інстанції виходив з того, що сторонами було досягнуто домовленість у передбаченому законом порядку про збільшення строку позовної давності за порушення умов кредитного договору до 5 років, і оскільки ОСОБА_2 23.11.2010р. здійснила часткове погашення заборгованості за кредитним договором у сумі 1 721,76грн., що свідчить про вчинення відповідачем дій про визнання боргу в порядку ч.1 ст. 264 ЦК України, а тому суд прийшов до висновку про стягнення з ОСОБА_2 сум в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором.

Проте колегія суддів не може погодитися із вказаними висновками з огляду на наступне.

Звернувшись до суду з заявою у жовтні 2008р. про видачу судового наказу, позивач посилаючись на порушення умов кредитного договору відповідачем поставив питання про дострокове повернення кредиту в порядку ст. 1050 ЦК України, і судовим наказом П'ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 01.12.2008р. було стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 6 944,34грн. заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до ч.1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, спеціальна позовна давність в один рік встановлено п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України відносно неустойки.

Частиною 1 ст. 260 ЦК України передбачено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Враховуючи, що сторони домовились про збільшення строку позовної давності за порушення умов кредитного договору до 5 років, а тому відлік строку позовної давності починається з наступного дня після дати винесення П'ятихатським районним судом Дніпропетровської області судового наказу про стягнення заборгованості, тобто з 02.12.2008р., який закінчився відповідно 01.12.2013р.

Разом з тим з матеріалів справи вбачається, що ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 20.10.2014р., тобто з пропуском визначеного сторонами п'ятирічного строку для пред'явлення позову, і поважної причини пропуску цього строку Банк не навів, та питання про його поновлення не ставив.

Відповідач у своїх запереченнях просила застосувати до виниклих правовідносин строки позовної давності.

Відмовляючи у задоволенні строку позовної давності до виниклих між сторонами правовідносин, суд послався на те, що ОСОБА_2 23.11.2010р. здійснила часткове погашення заборгованості за кредитним договором у сумі 1 721,76грн., що свідчить про вчинення відповідачем дій про визнання боргу, згідно ч.1 ст. 264 ЦК України.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

На підтвердження вчинення таких дій відповідачем, позивач зазначав, що ОСОБА_2 вчинила добровільний платіж 24.11.2010р. на суму 1 721,26грн., тим самим перервала перебіг строку позовної давності.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, у провадженні Відділу державної виконавчої служби П'ятихатського районного управління юстиції знаходився на виконанні судовий наказ №2-н-168 виданий П'ятихатським районним судом про стягнення з ОСОБА_2 на користь КБ «ПриватБанк» суми 6 994,06грн., який було повернуто до П'ятихатського районного суду 23.11.2010р. у зв'язку з фактичним виконанням, і згідно книги обліку депозитних сум ОСОБА_2 саме 23.11.2010р. сплатила суму в рахунок погашення заборгованості за судовим наказом.

Таким чином колегія суддів вважає, що твердження позивача про добровільну сплату коштів ОСОБА_2 не свідчать про визнання ОСОБА_2 боргу в розумінні ст. 264 ЦК України, оскільки відповідач вчинила дії по сплаті коштів за виконавчим провадженням по примусовому виконанню судового наказу від 01.12.2008р., а не як добровільна сплата коштів в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що право Банку на отримання суми боргу по кредитному договору від відповідача є доведеним, але таке право не підлягає захисту у зв'язку з пропуском Банком строку позовної давності, а тому рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог Банку до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості в сумі 1 222,60грн. та судових витрат підлягає скасуванню на підставі ст. 309 ЦПК України з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову у зв'язку з пропуском позивачем строку позовної давності, а апеляційна скарга ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає відхиленню, оскільки матеріалами справи підтверджено пропуск позивачем строку позовної давності, що є самостійною підставою для відмови позивачу у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303,304,307,309,316 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення П'ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 9 січня 2015р. в частині задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № DNXRRX51800185 від 24.10.2007р. на загальну суму 1 222,60грн. та судових витрат скасувати.

У задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат відмовити у зв'язку з пропуском строку позовної давності.

Рішення апеляційного суду вступає в силу з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Судді