Справа № 758/131/15-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 січня 2015 року суддя Подільського районного суду м.Києва Декаленко В. С., розглянувши матеріали заяви Комунального підприємства «Куренівське Подільського району міста Києва» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2 заборгованості з оплати за житлово-комунальні послуги,-

В С Т А Н О В И В :

Заявник звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2 заборгованості з оплати за житлово-комунальні послуги.

Стаття 95 ЦПК України визначає, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 96 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 100 ЦПК України, суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, у разі якщо: 1) заявлено вимогу, не передбачену статтею 96 цього Кодексу; 2) із заяви і поданих документів вбачається спір про право; 3) наявні обставини, зазначені у пунктах 2 - 5 частини другої статті 122 цього Кодексу.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 9 своєї Постанови № 14 від 23.12.2011 року «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» роз'яснив, що наявність спору про право (пункт 2 частини третьої статті 100 ЦПК), яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб'єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб'єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги.

Дослідивши зміст поданої заявником до суду заяви та доданих до неї документів, мною встановлено, що останнім не надано доказів того, що ОСОБА_2 є учасником правовідносин з приводу надання житлово-комунальних послуг в розумінні ст.ст. 19, 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», які визначають, що учасником зазначених правовідносин може бути власник квартири або наймач з якими укладаються відповідні договори. Участь же інших осіб, які проживають у жилому приміщенні, у таких випадках визначається його власником і обов'язки по оплаті вказаних послуг виникають у них лише перед останнім (ст. 156 ЖК України), що в свою чергу дозволяло б пред'явлення до нього вимог про стягнення заборгованості по сплаті за житлово-комунальні послуги (підтвердження наявності суб'єктивного права вимоги у заявника).

Крім того мною встановлено, що заявник вже звертався до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості з оплати за житлово-комунальні послуги і під час підготовки до розгляду зазначеної справи було встановлено, що останній знятий 07.09.2010 року з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1, у зв'язку зі смертю, а тому заява була повернута заявнику, оскільки суд позбавлений можливості в наказному провадженні застосовувати положення ст. 37 ЦПК України.

Незважаючи на зазначені обставини заявник знову звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу вказавши в якості боржника особу, яка померла та особу, яка зареєстрована в квартирі та яка згідно Довідки Форма № 3 є сином померлого власника особового рахунку, не врахувавши приписів ст.ст. 1281, 1282 ЦК України.

Враховуючи вищевикладене приходжу до висновку про необхідність відмови у прийнятті заяви заявника про видачу судового наказу, оскільки із її змісту та доданих до неї документів вбачається спір про право.

Відповідно до ч. 4 ст. 100 ЦПК України, про відмову у прийнятті заяви суддя постановляє ухвалу.

На підставі викладеного, ст.ст. 19, 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 14 від 23.12.2011 року «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження», керуючись ст.ст. 96, 100 ЦПК України,-

У Х В А Л И В :

Відмовити у прийнятті заяви Комунального підприємства «Куренівське Подільського району міста Києва» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2 заборгованості з оплати за житлово-комунальні послуги.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

СуддяВ. С. Декаленко