Справа № 346/5704/14-ц
Провадження № 22-ц/779/301/2015
Головуючий у 1 інстанції Калинюк О. П.
Суддя-доповідач Горейко М.Д.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Горейко М.Д.

суддів: Бойчука І.В., Вакарук В.М.

секретаря Гавриляк Є.М.

з участю позивача ОСОБА_2, її представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 15 грудня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

21.10.2014 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_4 про зміну розміру аліментів, в якому зазначила, що з червня 2005 року по серпень 2012 року перебувала з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах. Від спільного проживання у них народилася дочка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом з нею. Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 11.02.2013 року з відповідача стягнуто на її користь аліменти на утримання дочки в розмірі 1/3 частки усіх видів щомісячного заробітку (доходу). На даний час відповідач не працює, проте є людиною матеріально забезпеченою, систематично виїжджає за кордон, має на праві власності нерухоме майно (квартиру, житловий будинок, торговий комплекс). Вона не має можливості працювати, оскільки здійснює догляд за дитиною, яка, крім того, в липні 2014 року, перенесла важку операцію. На оздоровлення дитини потрібні значні кошти. У зв'язку з наведеним просила змінити розмір стягуваних з відповідача аліментів на утримання дочки та стягувати їх в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 15 грудня 2014 року задоволено частково позов ОСОБА_2. Вирішено змінити розмір стягуваних аліментів та стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі по 1000 грн. щомісячно. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне з'ясування судом обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Зокрема апелянт зазначає, що під час розгляду справи суд не здобув жодного доказу, відповідно до ст. 184 СК України, для визначення аліментів у твердій грошовій сумі, а також в порушення ст. 182 СК України не взяв до уваги його матеріальне становище. На час ухвалення рішення від 11.02.2013 року про стягнення з нього аліментів в розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку він працював, іншої сім'ї у нього не було, він періодично їздив за кордон. В даний час він не працює, має іншу сім'ї та не їздить за кордон, оскільки ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 19.02.2014 року його обмежено в такому виїзді.

В оскаржуваному рішенні суд зіслався на те, що у нього є будинок, торговий комплекс, земельна ділянка, квартири, при цьому суд не взяв до уваги його пояснення про те, що даного майна у нього немає, оскільки воно відчужене.

На думку апелянта, суд також не взяв до уваги, що прожитковий мінімум для дітей віком до шести років становить 1032 грн. Таким чином, відповідно до ст. 141 СК України, якою передбачено, що батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини, він та позивач повинні заплатити по 516 грн. на утримання дитини. Однак, в порушення вказаної норми закону суд стягнув з нього 1000 грн.

Крім того, апелянт стверджує, що всупереч вимог ст. 127 ЦПК України суд не надіслав йому копії ухвали про відкриття провадження та позовної заяви з додатками, чим порушив його право на захист.

З наведених підстав апелянт просить рішення Коломийського міськрайонного суду від 15 грудня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

У засідання апеляційного суду апелянт не з'явився, про час та день розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. Причину неявки суду не повідомив.

Позивач ОСОБА_2 та її представник в судовому засіданні доводи апеляційної скарги заперечили, просили її відхилити. Рішення суду першої інстанції вважали законним та обґрунтованим.

Заслухавши доповідача, пояснення позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність висновків суду фактичним обставинам справи та правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права у вирішенні даного спору, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити з наступних підстав.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п. 2 Постанови від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до ст. 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Рішення суду першої інстанції таким вимогам відповідає.

Судом першої інстанції установлено та вбачається з матеріалів справи, що сторони є батьками неповнолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 4, 72).

Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 11.02.2013 року стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання їхньої дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісячно в розмірі 1/3 частки від усіх видів щомісячного доходу до досягнення дитиною повноліття (а.с. 5).

Також встановлено, що відповідачу станом на 11.11.2014 року належать на праві власності житловий будинок, дві квартири, торговий комплекс, гараж та земельна ділянка, що підтверджується копією інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно, виданої 11.11.2014 року реєстраційною службою Коломийського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області (а.с. 50-54).

З копії виписки із медичної карти стаціонарного хворого №2361 (а.с. 8) вбачається, що дочка сторін ОСОБА_5 перебувала на стаціонарному лікуванні в Коломийській дитячій лікарні з 30.07.2014 року по 08.08.2014 року з діагнозом: гострий апендицит, перитоніт. Лікування проводилось з операційним втручанням.

Положеннями ч. 1 ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

В силу дії ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст.ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов'язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 11.02.2013 року з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання їхньої дочки в розмірі 1/3 частки від усіх видів щомісячного доходу. На час ухвалення вказаного рішення відповідач працював у КП «Коломияводоканал», що встановлено даним рішенням.

Разом з тим, сторони визнали, що на даний момент відповідач офіційно не працює, звільнився з роботи за згодою сторін.

Згідно ч. 1 ст. 184 СК України, а також роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, які містяться в п. 17 постанови від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів», якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Згідно правової позиції, яку висловив Верховний Суд України у справі за №143цс13, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Таким чином, задовольняючи частково позов ОСОБА_2, суд першої інстанції, врахувавши вік дитини сторін та пов'язані з цим витрати на її харчування, забезпечення найбільш необхідними речами, різке підвищення вартості життя у 2014 році, звільнення відповідача з роботи, його непрацевлаштованість на час розгляду даної справи, майновий стан платника аліментів, наявність на його утриманні іншої малолітньої дочки, обґрунтовано виходив з того, що розмір стягуваних аліментів явно недостатній для забезпечення вказаних потреб дитини, у зв'язку з чим цей розмір слід збільшити до 1000 грн. щомісячно.

Доводи апелянта про те, що поза увагою суду залишилась та обставина, що його майновий стан з часу присудження аліментів не змінився в кращу сторону, спростовується вищевикладеними обставинами, які враховані судом при постановленні рішення. Так, відповідач звільнився з роботи не з вини роботодавця, а за згодою сторін. В 2014 році він придбав земельну ділянку в с. Сопів, вул. Зеленосадська Коломийського району, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 50, 51).

Його доводи про те, що майна у нього немає, оскільки він відчужив його спростовуються інформаційною довідкою з Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с. 46).

Інші доводи апеляційної скарги висновки суду першої інстанції не спростовують та не містять підстав для скасування або зміни судового рішення.

Рішення суду першої інстанції відповідає встановленим судом обставинам і визначеним відповідно до них правовідносинам, порушення норм матеріального та процесуального права судом не встановлено, а тому апеляційну скаргу слід відхилити.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 15 грудня 2014 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з часу набрання законної сили.

Головуюча Горейко М.Д.

Судді: Бойчук І.В.

Вакарук В.М.