Справа № 629/5324/14-ц
Номер провадження 2/629/173/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2015 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі: головуючого - судді Смірнової Н.А., за участю секретаря Кремінь М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Лозова, Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до територіальної громади Катеринівської сільської ради Лозівського району Харківської області, реєстраційної служби Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області про визнання права власності на житловий будинок з господарчими спорудами та будівлями в порядку спадкування за заповітом, -

в с т а н о в и в:

Позивачі звернулися до суду з позовом до територіальної громади Катеринівської сільської ради Лозівського району Харківської області, реєстраційної служби Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області про визнання права власності на житловий будинок з господарчими спорудами та будівлями в порядку спадкування за заповітом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер їх батько ОСОБА_4. Після його смерті залишилось спадкове майно, а саме: житловий будинок з господарчими спорудами та будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1. Батько за життя розпорядився своїм майном, склавши заповіт на ім'я позивачів. Спадкоємцями першої черги після смерті батька є позивачі по справі, інших спадкоємців не має ні по закону ні по заповіту. Позивачі своєчасно в установлений законом строк звернулися до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини. На даний час позивачі звернулися до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право власності в порядку спадкування за заповітом, але їм в цьому було відмовлено, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. Так, батько за життя побудував спірний житловий будинок, але не зареєстрував своє право власності на нього. В зв'язку з чим просять визнати за ними по 1/3 частині за кожним, право власності на вищевказане домоволодіння в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2.

В судове засіданні позивачі по справі не з'явилися, але надали суду заяву в якій просили розглянути справу за їх відсутності. На задоволенні позовних вимог наполягають та просять задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача територіальної громади Катеринівської сільської ради Лозівського району Харківської області Медяник В.О. в судове засідання не з'явився, але надав суду свою заяву в якій просить розглянути справу за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує.

Представник третьої особи реєстраційної служби Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області в судове засідання не з'явився, але раніше надавав суду заяву в якій просить розглянути справу за їх відсутності.

Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання представником відповідача позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Перевіривши матеріали справи, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню за наступними підставами:

Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку.

Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші.

З матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_4, виданим виконавчим комітетом Катеринівської сільської ради Лозівського району Харківської області. Після його смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, а саме: житловий будинок з відповідними надвірними спорудами та будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1, який належав спадкодавцю, про що свідчить довідка Катеринівської сільської ради Лозівського району Харківської області № 771/02-30 від 21.08.2014 року та земельна ділянка, площею 6,1071 га в межах згідно з планом, розташована на території Катеринівської сільської ради Лозівського району, Харківської області, яка належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 207584, виданого Лозівською районною державною адміністрацією Харківської області 27 грудня 2004 року, зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорі оренди землі за № 382.

За життя ОСОБА_4 розпорядився своїм майном, склавши 18 серпня 2005 року заповіт, посвідчений секретарем Катеринівської сільської ради Лозівського району Харківської області, згідно якого все свої майно заповідав в рівних частинах позивачам по справі.

Згідно ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово, а у відповідності до вимог ч.1 ст. 1261 ЦК України, першу чергу на спадкування за законом мають діти спадкодавця, ....той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Судом встановлено, що спадкоємцями за законом першої черги після смерті ОСОБА_4 є його діти: ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, що стверджується копіями свідоцтв про їх народження.

У ст. 1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Статтею 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

З належним чином завіреної копії матеріалів спадкової справи № 02-14 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 свідчить про те, що позивачі по справі прийняли спадок після смерті свого батька, оскільки є їх заяви про прийняття спадку, інших спадкоємців, які б претендували на спадкове майно, в тому числі на обов'язкову частку у спадщині після смерті ОСОБА_4, немає.

Позивачі по справі 14 листопада 2014 року отримали свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 6,1071 га, яка розташована на території Катеринівської сільської ради Лозівського району Харківської області у розмірі 1/3 частини кожний.

Згідно п.4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

На даний час позивачі звернулися до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, але як вбачається з постанови приватного нотаріуса Лозівського районного нотаріального округу Харківської області ОСОБА_6 від 14.11.2014 року № 539/02-31 їм було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, після смерті ОСОБА_4, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове нерухоме майно.

Так, як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_4 побудував в 1954 році спірний житловий будинок та був зареєстрований в ньому з 1954 року і до дня своєї смерті, що підтверджується довідкою Катеринівської сільської ради Лозівського району Харківської області № 769/02-30 від 21.08.2014 року.

Як вбачається з довідки Катеринівської сільської ради Лозівського району Харківської області № 771/02-30 від 21.08.2014 року та у відповідності до погосподарської книги № 2 спірний житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, 1954 року побудови, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, по особовому рахунку НОМЕР_5, належав ОСОБА_4.

Приналежність спірного житлового будинку спадкодавцю ОСОБА_4 підтверджується також рішенням Катеринівської сільської ради народних депутатів Лозівського району Харківської області № 48 від 07 червня 1988 року про оформлення права особистої власності на житлові будинки, рішенням виконавчого комітету Катеринівської сільської ради народних депутатів Лозівського району Харківської області від 09 квітня 1996 року згідно якого йому були передані безкоштовно у приватну власність земельні ділянки: площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку та площею 0,06 га для ведення підсобного господарства, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та рішенням виконавчого комітету Катеринівської сільської ради Лозівського району Харківської області № 42 від 24 липня 2014 року про присвоєння адреси житловому будинку, який належав померлому ОСОБА_4.

Відповідно до вимог ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб.

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини (смерті спадкодавця) і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини.

Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 01.07.2014 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року №7/5 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01.07.2014 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 01.07.2014 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину.

При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно судова колегія керується законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України "Про власність", Законом України від 07 грудня 1990 року № 533-ХІІ «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування», Законом України від 25 грудня 1974 року «Про державний нотаріат», постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР», Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за №112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року №5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року №45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року №1/5, та іншими нормативними актами.

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Зважаючи на те, що в погосподарській книзі є запис про належність житлового будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_4, крім того, ОСОБА_4 на підставі рішення виконавчого комітету Катеринівської сільської ради народних депутатів Лозівського району Харківської області від 09 квітня 1996 року передано безкоштовно у приватну власність земельні ділянки: площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку та площею 0,06 га для ведення підсобного господарства за вказаною адресою, є всі підстави для задоволення позову.

Таким чином, визнання представником відповідача пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Згідно ч. 5 ст. 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

Керуючись ст.ст. 1, 2, 3, 10, 11, 60, 174, 209, 213-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 15,16, 331, 1216, 1218, 1222, 1258,1261,1269, 1270 ЦК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженкою с. Катеринівка, Лозівського району, Харківської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_2, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця м. Лозова, Харківської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_3 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженця с. Катеринівка, Лозівського району, Харківської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_4, по 1/3 частині за кожним, право власності на житловий будинок літера А-1, житловою площею 39,5 кв.м., загальною площею 69,4 кв.м. з господарчими спорудами та будівлями згідно технічного паспорту, виготовленого КП «Житлова управляюча компанія» Лозівської міської ради Харківської області станом на 20 жовтня 2014 року, розташований за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Харківської області через Лозівський міськрайонний суд Харківської області суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Н.А. Смірнова