Справа№592/4045/15-ц
Провадження №2/592/1450/15

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2015 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:

головуючого: судді Бичкова І. Г. ,

при секретарі: Троценко Ю. Ю. ,

за участю позивачки: ОСОБА_1 ,

за участю представниці відповідача за довіреністю: головного спеціаліста управління обліку, розподілу та приватизації житла Сумської міської ради Чувакової О. О. ,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивачки ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань в приміщенні суду в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Сумської міської ради, Управління Державної міграційної служби в Сумській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивачки ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів ТОВ КК Коменерго-Суми про визначення права на користування житловим приміщенням, на реєстрацію та приватизацію даного приміщення, -

В С Т А Н О В И В :

29.04.2015 року ОСОБА_1 звернулася до Ковпаківського районного суду м. Суми з позовом до Сумської міської ради про визначення права на користування житловим приміщенням, в якому вона зазначила про те, що вона ОСОБА_1 працювала на ВО Електрон та знаходилась на обліку на отримання житла з родиною, яка на той час складалася з двох осіб, а саме: доньки ОСОБА_3 , 1992 року народження. Для проживання в гуртожитку адміністрація підприємства надала її сім`ї кімнату АДРЕСА_1 , що підтверджується копією витягу з протоколу засідання ЖБК Сумського ВО Електрон від 22.09.1994 року за № 43, копії додає до матеріалів справи. 17.11.1994 року родині ОСОБА_4 був виданий ордер № 162 на житлову площу гуртожитку по АДРЕСА_2 розміром 18,0 м ? . За цією ж адресою родина ОСОБА_1 була зареєстрована, що підтверджується довідкою від ТОВ КК Коменерго-Суми . В 2003 році для покращення житлових умов та збільшення сім`ї, народився син ОСОБА_2 , на підставі рішення профкому. Протокол № 41 від 03.02.2003 року, було виділено ще одну кімнату АДРЕСА_3 в цьому ж гуртожитку. 04.03.2003 року позивач отримав ордер № 4 на кімнату № 11. Сім`я ОСОБА_4 вселилась в цю кімнату встановлений законом термін (30 діб) та проживає там по теперішній час. Ордер був виданий на реєстрацію всіх членів сім`ї і знаходився в ЖЕКу ОАО Selmi . 01.11.2008 року уся документація житлового фонду була передана на обслуговування в ТОВ КК Коменерго-Суми . Згідно виписки з особистого рахунку сплата здійснюється за площею 36,9 м ? . Причини з яких не здійснено реєстрацію у 2003 році ТОВ КК Коменерго-Суми невідомі. Платіжні квитанції за сплату комунальних послуг по теперішній час надходять за обидві кімнати, що підтверджується платіжними корінцями (додає копії квитанцій про сплату за послуги 36,9 м ? , що підтверджується довідкою) . Будинок АДРЕСА_4 , який знаходився на балансі ВО Електрон , як гуртожиток, був переданий в комунальну власність Сумської міської ради. В 2013 році вона та її сім`я вирішили скористуватись правом на приватизацію державного майна та звернулись для оформлення документів. Але з`ясувалось, незважаючи на те, що її сім`я проживає в кімнаті № 11 протягом 13 років, та незареєстровані, а реєстрація значиться лише в кімнаті № 9. Відповідно до статті 1 Закону України Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків громадяни, які не мають власного житла, більше п`яти років на законних підставах зареєстровані за місцем проживання у гуртожитках, та фактично проживають у них. Відповідно до статті 310 ЦК України фізична особа має право на місце проживання. Згідно ст. 729 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання у ньому (гуртожиток, готель, тощо) у відповідному населеному пункті, в якому особа проживає постійно, переважно, або тимчасово. Позивач та його сім`я на підставах, що передбачені законом, а саме: стаття 29 ЖК України, згідно якої на підставі рішення про надання житлової площі у гуртожитку адміністрації підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану житлову площу, вселилась разом зі своєю сім`єю в кімнату АДРЕСА_5 , і проживають всі разом у гуртожитку постійно, оплачує комунальні послуги. Враховуючи вищевикладене, та керуючись ст. ст. 127, 129 ЖК України, ст. ст. 10, 15, 212, 213, 215 УПЦ України, вона просила: 1. Задовольнити позивні вимоги. 2. Визнати за ОСОБА_1 та її сином ОСОБА_2 2003 року народження, право на користування кімнатою АДРЕСА_5 , як наймачів та укласти договір найму цього жилого приміщення. Додатки: 1. Копія паспорта ОСОБА_1 . 2. Копія ідентифікаційного коду ОСОБА_1 . 3. Копія свідоцтва про народження ОСОБА_2 . 4. Копія висновків з протоколів № 43, № 41. 5. Копія ордерів на отримання квартир АДРЕСА_6 та АДРЕСА_5 . 6. Копія довідки від ТОВ КК Коменерго-Суми . 7. Копія платіжного повідомлення про нарахування суми коштів за комунальні послуги. 8. Відповідь управління обліку, розподілу та приватизації житла про відмову в приватизації кімнати № 11. 20.03.2015 року закреслено, 29.04.2015 року, позивач, підпис, ОСОБА_1 (вхідний № 13947 від 29.04.2015 року) (а. с. 3, 4) .

29.05.2015 року ОСОБА_1 надала до канцелярії Ковпаківського районного суду м. Суми позовну заяву (уточнену) до Сумської міської ради про визначення права на користування житловим приміщенням, на приписку та приватизацію даного приміщення, в якій вона зазначила про те, що вона ОСОБА_1 працювала на ВО Електрон та знаходилась на обліку на отримання житла з родиною, яка на той час складалася з двох осіб, а саме: доньки ОСОБА_3 , 1992 року народження. Для проживання в гуртожитку, адміністрація підприємства надала її сім`ї кімнату АДРЕСА_1 , що підтверджується копією витягу з протоколу засідання ЖБК Сумського ВО Електрон від 22.09.1994 року за № 43, копії додає до матеріалів справи. 17.11.1994 року родині ОСОБА_4 був виданий ордер № 162 на житлову площу гуртожитку по АДРЕСА_2 розміром 18,0 м ? . За цією ж адресою родина ОСОБА_1 була зареєстрована, що підтверджується довідкою від ТОВ КК Коменерго-Суми . В 2003 році для покращення житлових умов та збільшення сім`ї, народився син ОСОБА_2 , на підставі рішення профкому. Протокол № 41 від 03.02.2003 року, було виділено ще одну кімнату АДРЕСА_3 в цьому ж гуртожитку. 04.03.2003 року позивач отримав ордер № 4 на кімнату № 11. Сім`я ОСОБА_4 вселилась в цю кімнату встановлений законом термін (30 діб) , та проживає там по теперішній час. Ордер був виданий на реєстрацію всіх членів сім`ї і знаходився в ЖЕКу ОАО Selmi . 01.11.2008 року уся документація житлового фонду була передана на обслуговування в ТОВ КК Коменерго-Суми . Згідно виписки з особистого рахунку сплата здійснюється за площею 36,9 м ? . Причини з яких не здійснено реєстрацію у 2003 році ТОВ КК Коменерго-Суми невідомі. Платіжні квитанції за сплату комунальних послуг по теперішній час надходять за обидві кімнати, що підтверджується платіжними корінцями (додає копію квитанцій про сплату за послуги 36,9 м ? що підтверджується довідкою) . Будинок АДРЕСА_4 , який знаходився на балансі ВО Електрон , як гуртожиток, був переданий в комунальну власність Сумської міської ради. В 2013 році вона та її сім`я вирішили скористуватись правом на приватизацію державного майна і звернулись для оформлення документів. Але з`ясувалось, незважаючи на те що її сім`я проживає в кімнаті № 11 протягом 13 років, та незареєстровані, а реєстрація значиться лише в кімнаті № 9. Відповідно до статті 1 Закону України Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків громадяни, які не мають власного житла, більше п`яти років на законних підставах зареєстровані за місцем проживання у гуртожитках, та фактично проживають у них. Відповідно до статті 310 ЦК України фізична особа має право на місце проживання. Згідно ст. 729 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання у ньому (гуртожиток, готель, тощо) у відповідному населеному пункті, в якому особа проживає постійно, переважно, або тимчасово. Позивач та його сім`я на підставах, що передбачені законом, а саме стаття 29 ЖК України, згідно якої на підставі рішення про надання жилої площі у гуртожитку адміністрації підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу, вселилась разом зі своєю сім`єю в кімнату АДРЕСА_5 , і проживають всі разом у гуртожитку постійно, оплачує комунальні послуги. Враховуючи вищевикладене, та керуючись ст. ст. 127, 129 ЖК України, ст. ст. 10, 15, 212, 213, 215 УПЦ України, вона просила: 1. Задовольнити позивні вимоги. 2. Визнати за ОСОБА_1 та її сином ОСОБА_2 2003 року народження, право на користування кімнатою АДРЕСА_5 , як наймачів та укласти договір найму цього жилого приміщення. 3. Приписати ОСОБА_1 та її сина ОСОБА_2 2003 року народження, в кімнаті АДРЕСА_7 . Визнати право на приватизацію кімнати № НОМЕР_1 в будинку АДРЕСА_4 . Додатки: в матеріалах справи. 1. Копія паспорта ОСОБА_1 . 2. Копія ідентифікаційного коду ОСОБА_1 . 3. Копія свідоцтва про народження ОСОБА_2 . 4. Копія висновків з протоколів № 43, № 41. 5. Копія ордерів на отримання квартир АДРЕСА_6 та АДРЕСА_5 . 6. Копія довідки від ТОВ КК Коменерго-Суми . 7. Копія платіжного повідомлення про нарахування суми коштів за комунальні послуги. 8. Відповідь управління обліку, розподілу та приватизації житла про відмову в приватизації кімнати № 11, 29.04.2015 року, позивач, ОСОБА_1 , підпис (вхідний № 17336 від 29.05.2015 року) (а. с. 39, 40) .

12.06.2015 року представниця відповідача за довіреністю: головний спеціаліст управління обліку, розподілу та приватизації житла Сумської міської ради ОСОБА_5 надала до Ковпаківського районного суду м. Суми заперечення на позовну заяву ОСОБА_1 , в якій вона зазначила про те, що, ознайомившись з позовною заявою ОСОБА_1 до Сумської міської ради про визнання права користування жилим приміщенням повідомляє, що заперечує проти позовних вимог. Відповідно до матеріалів справи, наданих позивачем, вона зареєстрована лише в кімнаті № 9. Згідно зі ст. 129 ЖК України на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. Відповідно до п. 69 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм жилих приміщень в УРСР ордер дійсний протягом 30 днів. Виходячи з вищенаведеного вбачається, що позивач знехтувала своє право на заселення та реєстрацію в АДРЕСА_5 . Додатково повідомляє, що відповідно до норм чинного житлового законодавства вирішення питань, щодо права користування покладені на виконавчі комітети районних, міських, районних в містах,селищних, сільських рад, а в даному позові відповідачем зазначена Сумська міська рада, тому вважає, що позов поданий до неналежного відповідача (а. с. 42) .

15.06.2015 року ОСОБА_1 надала до канцелярії Ковпаківського районного суду м. Суми позовну заяву (уточнену) до виконавчого комітету Сумської міської ради, Управління Державної міграційної служби в Сумській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивачки ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів ТОВ КК Коменерго-Суми про визначення права на користування житловим приміщенням, на реєстрацію та приватизацію даного приміщення, в якій вона зазначила про те, що вона ОСОБА_1 працювала на ВО Електрон та знаходилась на обліку на отримання житла з родиною, яка на той час складалася з двох осіб, а саме: доньки ОСОБА_3 1992 року народження. Для проживання в гуртожитку, адміністрація підприємства надала її сім`ї кімнату АДРЕСА_1 , що підтверджується копією витягу з протоколу засідання ЖБК Сумського ВО Електрон від 22.09.1994 року за № 43, копії додає до матеріалів справи. 17.11.1994 року родині ОСОБА_4 був виданий ордер № 162 на житлову площу гуртожитку по АДРЕСА_2 розміром 18,0 м ? . За цією ж адресою родина ОСОБА_1 була зареєстрована, що підтверджується довідкою від ТОВ КК Коменерго-Суми . В 2003 році для покращення житлових умов та збільшення сім`ї, народився син ОСОБА_2 , на підставі рішення профкому. Протокол № 41 від 03.02.2003 року, було виділено ще одну кімнату АДРЕСА_3 в цьому ж гуртожитку. 04.03.2003 року позивач отримав ордер № 4 на кімнату № 11. Сім`я ОСОБА_4 вселилась в цю кімнату встановлений законом термін (30 діб) , та проживає там по теперішній час. Ордер був виданий на реєстрацію всіх членів сім`ї і знаходився в ЖЕКу ОАО Selmi . 01.11.2008 року уся документація житлового фонду була передана на обслуговування в ТОВ КК Коменерго-Суми . Згідно виписки з особистого рахунку сплата здійснюється за площею 36,9 м ? . Причини з яких не здійснено реєстрацію у 2003 році ТОВ КК Коменерго-Суми невідомі. Платіжні квитанції за сплату комунальних послуг по теперішній час надходять за обидві кімнати, що підтверджується платіжними корінцями (додає копію квитанцій про сплату за послуги 36,9 м ? що підтверджується довідкою) . Будинок АДРЕСА_4 , який знаходився на балансі ВО Електрон , як гуртожиток, був переданий в комунальну власність Сумської міської ради. В 2013 році вона та її сім`я вирішили скористуватись правом на приватизацію державного майна і звернулись для оформлення документів. Але з`ясувалось, незважаючи на те що її сім`я проживає в кімнаті № 11 протягом 13 років, та незареєстровані, а реєстрація значиться лише в кімнаті № 9. Відповідно до статті 1 Закону України Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків громадяни, які не мають власного житла, більше п`яти років на законних підставах зареєстровані за місцем проживання у гуртожитках, та фактично проживають у них. Відповідно до статті 310 ЦК України фізична особа має право на місце проживання. Згідно ст. 729 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання у ньому (гуртожиток, готель, тощо) у відповідному населеному пункті, в якому особа проживає постійно, переважно, або тимчасово. Позивач та його сім`я на підставах, що передбачені законом, а саме стаття 29 ЖК України, згідно якої на підставі рішення про надання жилої площі у гуртожитку адміністрації підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану житлову площу, вселилась разом зі своєю сім`єю в кімнату АДРЕСА_5 , і проживають всі разом у гуртожитку постійно, оплачує комунальні послуги. Враховуючи вищевикладене, та керуючись ст. ст. 127, 129 ЖК України, ст. ст. 10, 15, 212, 213, 215 УПЦ України, вона просила: 1. Задовольнити позивні вимоги. 2. Визнати за ОСОБА_1 та її сином ОСОБА_2 2003 року народження, право на користування кімнатою АДРЕСА_5 , як наймачів та укласти договір найму цього жилого приміщення. 3. Зобов`язати ДМС України в Сумській області зареєструвати гр. ОСОБА_1 із родиною, а саме: сином ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 в кімнаті АДРЕСА_5 . 4. Визнати право на приватизацію кімнати № НОМЕР_1 в будинку АДРЕСА_4 . Додатки: 1. Копія паспорта ОСОБА_1 . 2. Копія ідентифікаційного коду ОСОБА_1 . 3. Копія свідоцтва про народження ОСОБА_2 . 4. Копія висновків з протоколів № 43, № 41. 5. Копія ордерів на отримання квартир АДРЕСА_6 та АДРЕСА_5 . 6. Копія довідки від ТОВ КК Коменерго-Суми . 7. Копія платіжного повідомлення про нарахування суми коштів за комунальні послуги. 8. Відповідь управління обліку, розподілу та приватизації житла про відмову в приватизації кімнати № 11. 9. Відповідь ДМС України в Сумській області. 15.06.2015 року, позивач, підпис, ОСОБА_1 (вхідний № 18951 від 15.06.2015 року) (а. с. 52, 53) .

08.07.2015 року представниця відповідача за довіреністю: головний спеціаліст-юрисконсульт Управління Державної міграційної служби в Сумській області Левицька Анна Миколаївна надала до канцелярії Ковпаківського районного суду м. Суми заперечення на позовну заяву про визнання права на користування житловим приміщенням, на реєстрацію та приватизацію приміщення, в якій вона зазначила про те, що Управління Державної міграційної служби України в Сумській області (надалі УДМС України в Сумській області) надійшла справа № 592/4045/15-ц за позовом ОСОБА_1 до Сумської міської ради, виконавчого комітету та УДМС України в Сумській області, за участі третіх осіб: ТОВ КК Коменерго-Суми , ОСОБА_2 про визнання права на користування жилим приміщенням, на реєстрацію та приватизацію даного приміщення. Питання реєстрації та зняття з реєстрації місця проживання врегульовано наступними нормативно-правовими актами: 1. Закон України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні (надалі Закон) . 2. Порядком реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затверджений наказом МВС від 22.11.2012 року № 1077 (надалі Порядок) . Відповідно до пункту 2.2. Порядку для реєстрації місця проживання особа або її законний представник подає до територіального підрозділу ДМС України, а після утворення центрів надання адміністративних послуг (далі центр) до відповідного центру: письмову заяву про реєстрацію місця проживання (додаток 5) ; документ, до якого вносяться відомості про місце проживання; квитанцію про сплату державного мита або документ про звільнення від його сплати; талон зняття з реєстрації місця проживання в Україні (у разі зміни місця проживання в межах України) . Талон зняття з реєстрації місця проживання в Україні не подається у разі оформлення реєстрації місця проживання з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання; документи, що підтверджують: право на проживання в житлі ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди) або інші документи. У разі відсутності зазначених документів реєстрація здійснюється за згодою власника/співвласників житла, наймача та членів його сім`ї на реєстрацію місця проживання. У разі реєстрації місця проживання у центрі договір оренди жилого приміщення може бути засвідчено адміністратором центру; право на перебування або взяття на облік у закладі/установі довідка про прийняття на обслуговування в спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту особи; проходження служби у військовій частині, адреса якої зазначається під час реєстрації, довідка про проходження служби у військовій частині, видана командиром військової частини, зразок якої наведено в додатку 7 до цього Порядку; військовий квиток або посвідчення про приписку (для громадян, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку) ; свідоцтво про народження або свідоцтво про належність до громадянства України, якщо реєструється місце проживання дитини, яка не досягла 16-річного віку; заява про зняття особи з реєстрації місця проживання, форма якої наведена в додатку 8 до цього Порядку (у разі здійснення реєстрації місця проживання з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання) . Аналогічні вимоги містить частина 2 статті 6 Закону. Звертає увагу суду на те, що оскільки між Позивачем та Управлінням ДМС України в Сумській області відсутні спірні правовідносини, то залучення Управління як співвідповідача у розгляді справи є безпідставним та необґрунтованим. Відповідно до п/п 20 п. 4 Положення про Державну міграційну службу України, затвердженого Указом Президента України від 6 квітня 2011 року № 405/2011, Державна міграційна служба України відповідно до покладених на неї завдань здійснює реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб, веде відповідні реєстраційні обліки. Позивач може звернутись до Ковпаківського районного відділу м. Суми УДМС України в Сумській області з питання реєстрації місця проживання з відповідним пакетом документів. Таким чином, враховуючи неналежне залучення УДМС України в Сумській області як співвідповідача у справі та відсутність спірних правовідносин між Позивачем та Управлінням, вважає за необхідне у прийнятті рішення покладатися на розсуд суду. Вона просила: 1. Замінити у справі неналежного співвідповідача УДМС України в Сумській області; 2. Справу слухати за відсутності представника УДМС України в Сумській області. Додаток: копія довіреності на 1 арк. в 1 прим. (вхідний № 21815 від 08.07.2015 року) (а. с. 81 83) .

У відкритому судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 свій позов з урахуванням уточнень від 15.06.2015 року підтримала, надала пояснення, аналогічні викладеним в її позовній заяві (уточненій) від 15.06.2015 року. Вона просила суд: 1. Задовольнити позивні вимоги. 2. Визнати за нею ОСОБА_1 та за її сином ОСОБА_2 , 2003 року народження, право на користування кімнатою АДРЕСА_5 , як наймачів та укласти договір найму цього жилого приміщення. 3. Зобов`язати ДМС України в Сумській області зареєструвати її ОСОБА_1 із родиною, а саме: сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в кімнаті АДРЕСА_7 . Визнати право на приватизацію кімнати № НОМЕР_1 в будинку АДРЕСА_4 . Крім того, в подальшому вона надала суду клопотання, в якому на підставі ст. ст. 27, 158 ЦПК України просила розглянути справі № 592/4045/15-ц, провадження № 2/592/1450/15 у її відсутність (а. с. 116) .

У відкритому судовому засіданні представниця відповідача за довіреністю: головний спеціаліст управління обліку, розподілу та приватизації житла Сумської міської ради Чувакова Ольга Олександрівна позов не визнала, надала пояснення, аналогічні викладеним в запереченні на позовну заяву ОСОБА_1 . Вона просила відмовити у задоволенні позову. Крім того, в подальшому вона надала суду клопотання, в якому просила справу № 592/4045/15-ц за позовом ОСОБА_1 . До виконавчого комітету Сумської міської ради про визнання права користування житловим приміщенням слухати без участі представника виконавчого комітету Сумської міської ради (а. с. 117) .

У відкритому судовому засіданні третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивачки ОСОБА_2 просив позов задовольнити.

У судове засідання представниця відповідача за довіреністю: головний спеціаліст-юрисконсульт Управління Державної міграційної служби в Сумській області Левицька Анна Миколаївна не з`явилася. Вона просила суд слухати справу за відсутності представника Управління Державної міграційної служби в Сумській області. Відтак суд дійшов до висновку про можливість розгляду справи у відсутність представника Управління Державної міграційної служби в Сумській області, що у повній мірі узгоджується та не суперечить положенням ч. 2 ст. 158 ЦПК України (а. с. 83) .

У судове засідання представниця третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів товариства з обмеженою відповідальністю Керуюча компанія Коменерго-Суми за довіреністю Вольвач Наталія Олександрівна не з`явилася. Вона просила суд розглянути справу без присутності представника третьої особи. Відтак суд дійшов до висновку про можливість розгляду справи у відсутність представниці третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів товариства з обмеженою відповідальністю Керуюча компанія Коменерго-Суми , що у повній мірі узгоджується та не суперечить положенням ч. 2 ст. 158 ЦПК України (вхідний № 22828 від 16.07.2015 року) (а. с. 93) .

Вислухавши пояснення позивачки ОСОБА_1 , пояснення представниці відповідача за довіреністю: головного спеціаліста управління обліку, розподілу та приватизації житла Сумської міської ради Чувакової Ольги Олександрівни, пояснення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивачки ОСОБА_2 , дослідивши та перевіривши письмові докази справи, встановивши такі юридичні факти та відповідні їм правовідносини, суд дійшов до наступного висновку.

Судом було встановлено, що ОСОБА_1 вселилась до кімнати АДРЕСА_1 , на підставі ордера № 162 від 17.11.1994 року (а. с. 12, 62) . Вказаний ордер не був визнаний недійсним в установленому законом порядку, тобто його було видано позивачці у суворій відповідності до вимог чинного законодавства. Відтак позивачка проживала та проживає в кімнаті № 9 гуртожитку на законних підставах. Вона регулярно сплачує послуги за користування гуртожитком, а надавачі послуг приймають таку плату. Отже, між сторонами існують договірні правовідносини щодо найму жилого приміщення.

Судом було встановлено, що ОСОБА_1 вселилась до кімнати АДРЕСА_5 , на підставі ордера № 4 від 04.03.2003 року (а. с. 12, 62) . Вказаний ордер не був визнаний недійсним в установленому законом порядку, тобто його було видано позивачці у суворій відповідності до вимог чинного законодавства. Відтак позивачка проживала та проживає в кімнаті № 11 гуртожитку на законних підставах. Вона регулярно сплачує послуги за користування гуртожитком, а надавачі послуг приймають таку плату. Отже, між сторонами існують договірні правовідносини щодо найму жилого приміщення.

Із змісту відмітки на сторінці 9 Особливі відмітки паспорту громадянки України серії НОМЕР_2 , виданого 08.08.2001 року Ковпаківським РВ СМУ УМВС України в Сумській області на ім`я ОСОБА_1 , вбачається, що в неї є діти: 1. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; 2. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 5 7, 57 59) .

Із змісту відмітки на сторінці 11 Місце проживання паспорту громадянки України серії НОМЕР_3 , виданого 23.07.2012 року Ковпаківським РВ СМУ УМВС України в Сумській області на ім`я ОСОБА_1 , вбачається, що з 26.02.2009 року її місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 (а. с. 8, 9, 55, 56) .

Із змісту свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданого 26.05.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції у Сумській області, вбачається, що ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в місті Суми Сумська область Україна, про що в Книзі реєстрації народжень 01.04.2003 року було зроблено відповідний актовий запис за № 248. Батьки: батько ОСОБА_7 , мати ОСОБА_1 (а. с. 10, 60) .

Отже, право ОСОБА_2 на проживання у гуртожитку є похідним від права його матері ОСОБА_1 , який хоч і не перебував у трудових відносинах з підприємством-наймодавцем житла, проте він є малолітньою дитиною позивачки та членом її сім`ї. До того ж позивачка та її малолітній син є різностатевими особами.

З аналізу чинного міжнародного, конституційного, цивільного, цивільного процесуального, житлового законодавства України з урахуванням рекомендацій та роз`яснень, наданих Верховним Судом України та Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вбачається наступне.

Згідно ч. 1 ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, підписаної 04.11.1950 року, ратифікованої 17.07.1997 року (текст ратифіковано із заявами та застереженнями) , яка набула чинності 11.09.1997 року (із змінами і доповненнями) кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Згідно ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно ст. 48 Конституції України кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.

Згідно ч. ч. 1, 3, 6 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Згідно ст. 310 ЦК України фізична особа має право на місце проживання. Фізична особа має право на вільний вибір місця проживання та його зміну, крім випадків, встановлених законом.

Згідно ст. 810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. Підстави, умови, порядок укладення та припинення договору найму житла, що є об`єктом права державної або комунальної власності, встановлюються законом. До договору найму житла, крім найму житла, що є об`єктом права державної або комунальної власності, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ст. 6 ЖК України жилі будинки і жилі приміщення призначаються для постійного або тимчасового проживання громадян, а також для використання у встановленому порядку як службових жилих приміщень і гуртожитків. Надання приміщень у жилих будинках для потреб промислового характеру забороняється.

Згідно ч. ч. 3, 4 ст. 9 ЖК України громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом. Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Із змісту п. 6 ч. 1 ст. 34 ЖК України вбачається, що потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни, які проживають у гуртожитках.

Із змісту ст. 127 ЖК України вбачається, що для проживання робітників, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Під гуртожитки надаються спеціально споруджені або переобладнані для цієї мети жилі будинки. Жилі будинки реєструються як гуртожитки у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів.

Із змісту ч. ч. 1, 2 ст. 128 ЖК України вбачається, що порядок надання жилої площі в гуртожитках визначається законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. Жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації та відповідного профспілкового комітету.

Згідно ст. 129 ЖК України на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу.

Згідно ст. 130 ЖК України порядок користування жилою площею в гуртожитках визначається законодавством Союзу РСР і Української РСР.

Згідно п. п. 1, 3 ст. 1 Закону України Про приватизацію державного житлового фонду № 2482-XII від 19.06.1992 року (із змінами і доповненнями) приватизація державного житлового фонду (далі приватизація) це відчуження квартир (будинків) , житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін. ) державного житлового фонду на користь громадян України. Особливості приватизації житлових приміщень у гуртожитках визначаються законом.

Згідно п. 1 ст. 2 Закону України Про приватизацію державного житлового фонду № 2482-XII від 19.06.1992 року (із змінами і доповненнями) до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції) , кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі квартири (будинки) , які використовуються громадянами на умовах найму.

Згідно ст. 3 Закону України Про приватизацію державного житлового фонду № 2482-XII від 19.06.1992 року (із змінами і доповненнями) приватизація здійснюється шляхом: безоплатної передачі громадянам квартир (будинків) , житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю; продажу надлишків загальної площі квартир (будинків) , житлових приміщень у гуртожитках громадянам України, що мешкають в них або перебувають в черзі потребуючих поліпшення житлових умов. Передача у власність громадян житлових приміщень у гуртожитках здійснюється з одночасною передачею їм у спільну сумісну власність допоміжних приміщень (приміщень загального користування) .

Згідно абз. 2 п. 4 ст. 5 Закону України Про приватизацію державного житлового фонду № 2482-XII від 19.06.1992 року (із змінами і доповненнями) право на приватизацію житлових приміщень у гуртожитку з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які на законних підставах проживають у них.

Згідно п. п. 2 5, 7, 8, 10, 11 ст. 8 Закону України Про приватизацію державного житлового фонду № 2482-XII від 19.06.1992 року (із змінами і доповненнями) передача квартир (будинків) , житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку) , житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку) , житлового приміщення у гуртожитку. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Передача житлових приміщень у гуртожитках у власність мешканців гуртожитків здійснюється відповідно до закону. Підготовку та оформлення документів про передачу у власність громадян квартир (будинків) , житлових приміщень у гуртожитках може бути покладено на спеціально створювані органи приватизації (агентства, бюро, інші підприємства) . Передача квартир (будинків) , житлових приміщень у гуртожитках у власність громадян з доплатою, безоплатно чи з компенсацією відповідно до статті 5 цього Закону оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок) , житлове приміщення у гуртожитку, яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення. Органи приватизації, що здійснюють приватизацію державного житлового фонду, мають право на діяльність по оформленню та реєстрації документів про право власності на квартиру (будинок) , житлове приміщення у гуртожитку. Вартість послуг з оформлення документів на право власності на квартиру (будинок) , житлове приміщення у гуртожитку оплачується громадянами за розцінками, що встановлюються місцевими органами виконавчої влади. Органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків) , житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом. Спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом.

Згідно ст. 12 Закону України Про приватизацію державного житлового фонду № 2482-XII від 19.06.1992 року (із змінами і доповненнями) власник приватизованого житла має право розпорядитися квартирою (будинком) , кімнатою (кімнатами) у гуртожитку на свій розсуд: продати, подарувати, заповісти, здати в оренду, обміняти, закласти, укладати інші угоди, не заборонені законом. Порядок здійснення цих прав власником житла регулюється цивільним законодавством України.

Із змісту ч. 1 ст. 1 Закону України Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків № 500-VI від 04.09.2008 року (із змінами і доповненнями) вбачається, що сфера дії цього Закону поширюється на громадян та членів їхніх сімей, які не мають власного житла, більше п`яти років на законних підставах зареєстровані за місцем проживання у гуртожитках та фактично проживають у них.

Згідно ст. 8 Закону України Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків № 500-VI від 04.09.2008 року (із змінами і доповненнями) громадяни, на яких поширюється дія цього Закону, які на законних підставах зареєстровані та тривалий час (не менш як п`ять років) проживають у гуртожитках, віднесених до недержавного житлового фонду (які перебувають у власності чи у повному господарському віданні відповідних державних чи комунальних підприємств, установ, організацій, а також підприємств та організацій, утворених шляхом корпоратизації чи приватизації колишніх державних підприємств, крім тих організацій, які створено органами державної влади, органами місцевого самоврядування для управління житловим фондом) та призначених для проживання працівників (членів їх сімей) , які не мають можливості самостійно придбати чи побудувати власне житло, у разі, коли такі гуртожитки не передаються їх власниками у власність територіальних громад, мають право подальшого проживання в таких гуртожитках до розв`язання їх житлової проблеми.

Згідно ст. 25 Закону України Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків № 500-VI від 04.09.2008 року (із змінами і доповненнями) спори, пов`язані з порушенням житлових прав громадян, які вимушені проживати в гуртожитках, на які поширюється дія цього Закону, незалежно від форми власності, розглядаються та вирішуються в судовому порядку, якому може передувати досудовий розгляд, що здійснюється відповідно до статті 26 цього Закону. Громадяни, які вважають, що їх житлові права чи житлові права членів їх сімей порушені, мають право для вирішення спорів звертатися безпосередньо до суду.

Громадяни, на яких поширюється дія цього Закону, можуть реалізувати конституційне право на житло або шляхом приватизації житла у гуртожитку (у випадках, передбачених цим Законом) , або шляхом отримання соціального житла (відповідно до цього Закону та Закону України Про житловий фонд соціального призначення ) , або шляхом самостійного (на власний розсуд, за власні чи залучені кошти) вирішення свого (своєї сім`ї) житлового питання (відповідно до цивільного законодавства України) .

Згідно ч. 2 ст. 2 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні № 1382-IV від 11.12.2003 року (із змінами і доповненнями) реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Згідно абз. 2 п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя № 9 від 01.11.1996 року при розгляді спорів про право користування жилим приміщенням необхідно брати до уваги, що ст. 33 Конституції України гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування та вільний вибір місця проживання. Це означає, що наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому.

Із змісту розділу 3. Визначення основних положень Закону № 500-VI листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Аналіз судової практики застосування Закону України Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків від 01.08.2013 року вбачається, що відповідно до статті 1 Закону № 500-VI дія цього Закону поширюється на громадян, які не мають власного житла, більше п`яти років на законних підставах зареєстровані за місцем проживання у гуртожитках та фактично проживають у них. Тобто законом передбачено, що під захист підпадають особи, які дотримали певних умов. Першою з визначених умов для одержання мешканцем гуртожитку права на приватизацію кімнати в гуртожитку, наявність якої необхідно врахувати під час розгляду цієї категорії справ, є відсутність в особи власного житла. Другою обставиною, з якою пов`язане право на захист особи відповідно до Закону № 500-VI, є правомірність її проживання в гуртожитку та користування гуртожитком. Отже, відсутність рішення про надання житлового приміщення у гуртожитку та спеціального ордеру є обставинами, що унеможливлюють застосування норм Закону № 500-Vl. Третьою умовою, яка дає підстави для забезпечення реалізації прав осіб на підставі Закону № 500-VI, є реєстрація за місцем проживання у гуртожитку більше 5 років на законних підставах (частина перша статті 1 Закону № 500-VI) . Відповідно до статті 1 Закону № 500-VI четвертою обов`язковою складовою статусу мешканця гуртожитку (окрім відсутності власного житла та законної реєстрації за місцем проживання у гуртожитку), яка є обов`язковою умовою для реалізації конституційного права на житло на підставі Закону № 500-VI, є фактичне проживання протягом п`яти років за місцем реєстрації в гуртожитку.

Аналізуючи встановлені обставини справи, наведені нормативно-правові акти, якими врегульовані вказані спірні правовідносини, суд дійшов до наступного висновку.

Отже, що стосується вимоги позивачки ОСОБА_1 про визнання за нею ОСОБА_1 та за її сином ОСОБА_2 , 2003 року народження, права на користування кімнатою АДРЕСА_5 , як наймачів, та про укладення договору найму цього жилого приміщення, то суд дійшов до наступного висновку.

Вимога позивачки ОСОБА_1 про визнання за нею ОСОБА_1 права на користування кімнатою АДРЕСА_5 , як наймача, підтверджена матеріалами даної справи, є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, як конституційна гарантія, передбачена ст. 47 Конституції України.

Вимога позивачки ОСОБА_1 про визнання за її сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , права на користування кімнатою АДРЕСА_5 , як наймача, є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, оскільки фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років (малолітня особа) , має обмежений обсяг прав, вичерпний перелік яких зазначений в ст. 31 ЦК України.

Вимога позивачки ОСОБА_1 про укладення договору найму кімнати АДРЕСА_5 , є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, відповідачі по справі: ані виконавчий комітет Сумської міської ради, ані Управління Державної міграційної служби в Сумській області не є стороною договору найму (оренди) житла, та, відповідно не є власником житла (наймодавцем) , як те, передбачено ст. 810 ЦК України.

Що стосується вимоги позивачки ОСОБА_1 про зобов`язання Управління Державної міграційної служби в Сумській області зареєструвати її ОСОБА_1 із родиною, а саме: з сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в кімнаті АДРЕСА_5 , то суд дійшов до наступного висновку.

Вимога позивачки ОСОБА_1 про зобов`язання Управління Державної міграційної служби в Сумській області зареєструвати її ОСОБА_1 із родиною, а саме: з сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в кімнаті АДРЕСА_5 , є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, оскільки Порядок реєстрації за місцем проживання, встановлений Законом України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні , не передбачає можливості відмови в реєстрації у зв`язку з відсутністю документа, який посвідчував би право власності чи користування житловим приміщенням.

Що стосується вимоги позивачки ОСОБА_1 про визнання права на приватизацію кімнати АДРЕСА_5 , то суд дійшов до наступного висновку.

Вимога позивачки ОСОБА_1 про визнання права на приватизацію кімнати АДРЕСА_5 , є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, оскільки право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, передбачене ст. 9 ЖК України.

Отже, - оскільки у позивачки ОСОБА_1 відсутнє інше будь-яке власне житло; - оскільки ОСОБА_8 правомірно проживає в гуртожитку та користується гуртожитком; - оскільки ОСОБА_8 зареєстрована за місцем проживання у гуртожитку більше 5 років на законних підставах; - оскільки ОСОБА_8 фактично проживала протягом п`яти років за місцем реєстрації в гуртожитку, оскільки ОСОБА_8 кімната № 11 в гуртожитку була надана без порушень вимог чинного житлового законодавства, оскільки ОСОБА_8 отримала кімнату № 11 в гуртожитку під час перебування у трудових правовідносинах, відтак суд дійшов до висновку про те, що позов ОСОБА_8 до виконавчого комітету Сумської міської ради, Управління Державної міграційної служби в Сумській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивачки ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів ТОВ КК Коменерго-Суми про визначення права на користування житловим приміщенням, на реєстрацію та приватизацію даного приміщення слід задовольнити частково.

Дане рішення Ковпаківського районного суду м. Суми ухвалене з урахуванням судової практики судів різних інстанцій та правових позицій Верховного Суду України, а саме: з урахуванням постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.02.2008 року по адміністративній справі № 3/348 (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/1479125) , з урахуванням ухвали Верховного Суду України від 29.04.2009 року по цивільній справі № 6-26805св08 (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/4299867) , з урахуванням Верховного Суду України від 07.10.2009 року по цивільній справі № 6-11185св09 (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/5364866) , з урахуванням рішення Верховного Суду України від 28.04.2009 року по цивільній справі № 6-10942св09 (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/9888838) , з урахуванням Верховного Суду України від 08.09.2010 року по цивільній справі № 6-29068св09 (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/11176625) , з урахуванням ухвали Верховного Суду України від 24.11.2010 року по цивільній справі № 6-23818св09 (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/12614871) , з урахуванням ухвали Верховного Суду України від 01.12.2010 року по цивільній справі № 6-3703св10 (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/13069213) , з урахуванням ухвали Верховного Суду України від 23.02.2011 року по цивільній справі № 6-3703св10 (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/14222590) , з урахуванням ухвали Верховного Суду України від 23.03.2011 року по цивільній справі № 6-56984св10 (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/14405607) .

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 208, 209, 213 215, 218, 222 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_8 до виконавчого комітету Сумської міської ради, Управління Державної міграційної служби в Сумській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивачки ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів ТОВ КК Коменерго-Суми про визначення права на користування житловим приміщенням, на реєстрацію та приватизацію даного приміщення, задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_8 право на користування кімнатою АДРЕСА_5 , як наймача.

Зобов`язати Управління Державної міграційної служби в Сумській області зареєструвати ОСОБА_8 із родиною, а саме: з сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в кімнаті АДРЕСА_5 .

Визнати за ОСОБА_8 право на приватизацію кімнати АДРЕСА_5 .

В задоволенні решти вимог відмовити за необґрунтованістю.

Рішення може бути оскаржене.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду Сумської області через суд першої інстанції Ковпаківський районний суд м. Суми, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Головуючий: І.Г. Бичков