Провадження № 2/638/2506/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2015 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого, судді Гайдук Л.П.

при секретарі Литвиненко М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дзержинського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства комерційного банку ПриватБанк до Товариства з обмеженою відповідальністю Українське Фінансове Агенство ВЕРУС в особі філії Товариства з обмеженою відповідальністю Українське Фінансове Агенство ВЕРУС у Дзержинському районі м. Харкова, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

26.06.2014 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до ТОВ Українське Фінансове Агенство ВЕРУС в особі філії ТОВ Українське Фінансове Агенство ВЕРУС у Дзержинському районі м. Харкова, про стягнення заборгованості ОСОБА_1 в розмірі 26 077,28 грн. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 19.08.2005року між ПАТ «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладено договір про надання банківських послуг за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 5800 гривень на картку із сплатою відсотків за користування кредитом 36% на рік строком з 19.08.2005 по 19.08.2007р. У порушення норм закону та умов договору відповідач ОСОБА_1 зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. Взяті на себе зобовязання по кредитному договору банк виконав своєчасно і повністю, надавши відповідачу ОСОБА_1 вищевказані грошові кошти. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач ОСОБА_1 станом на 30.11.2013 року має заборгованість - 26077,28грн, яка складається з наступного: 6299,19грн. заборгованості за кредитом, 18060,12 грн.- заборгованість по процентам за користування кредитом, а також штрафи- 500гривень, 1217,97грн. - штраф/процентна складова.

Зобовязання відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором забезпечено порукою у розмірі 10 000 грн., а саме договором поруки, укладеним з поручителем - Товариством з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агентство «ВЕРУС», в особі філії «Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агентство «ВЕРУС» у Дзержинському районі міста Харкова». Згідно п.п. 2, 4 Договору поруки від 01.09.2010 р. у випадку невиконання боржником зобов'язань за кредитним договором, поручитель та боржник відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Представник позивача в судове засідання не з*явився, надав суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутністю, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити, зазначивши в поясненнях, що строк звернення до суду банком не пропущений, оскільки відповідно до п.9.3 умов та правил надання банківських послуг передбачено, що картрахунок відкривається на невизначений термін за винятком, передбаченим п.п. 9.6, 9.7 умов. Сторони, укладаючи договір, досягли згоди щодо строку дії картки, відповідно до якого картка продовжується банком на новий строк, якщо від держателя картки не надійшло заяви про закриття картрахунку, а відтак, продовжується строк дії кредитного договору, тобто, момент досягнення домовленості вважається таким, що настав. На даний час, з моменту укладення договору, ніхто із сторін не заявив про намір його припинити, відповідач не надав банку письмової заяви про закриття картрахунку, таким чином строк дії карти і договору пролонгувався з кожним роком, тому позивачем строк позовної давності не пропущений.

Відповідач ОСОБА_1 позов не визнав та надав суду заперечення в яких вказав,що банком пропущено строк позовної давнини та просив його застосувати до даних правовідносин.

Представник відповідача філії ТОВ «Українське фінансове агентство «Верус» в Дзержинському районі м. Харкова в судове засідання не з*явився з невідомих суду причин, заяви з проханням розглядати справу за його відсутністю суду не надавав.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню у звязку з наступним:

19.08.2005року між ПАТ «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладено договір про надання банківських послуг без номеру за умовами кредитного договору, він складається з заяви позичальника і умов надання банківських послуг відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 5800,00гривень на картку із сплатою відсотків за користування кредитом 36,00% на рік строком з 19.08.2005 по 19.08.2007р. Термін дії кредитного ліміту дорівнює терміну дії картки.

Згідно заяви погашення кредиту, сплата процентів за користування кредитом здійснюється позичальником щомісячно в розмірі 7% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту, для погашення заборгованості,термін погашення процентів по кредиту відповідно до п.5.4 Умов та правил надання банківських послуг щомісячно за попередній місяць. Термін погашення кредиту в повному обсязі не пізніш останнього дня місяця, вказанного на платіжній картці.

Банком перераховано на картку відповідача 5800,00гривень в день укладення договору.

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк.

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобовязання" (ст.ст. 530, 631 ЦК України).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).

Взяті на себе зобов,язання відповідач ОСОБА_1 не виконав та станом на 30.11.2013 року має заборгованість - 26077,28грн, яка складається з наступного: 6299,19грн. заборгованості за кредитом, 18060,12 грн.- заборгованість по процентам за користування кредитом, а також штрафи- 500гривень, 1217,97грн. - штраф/процентна складова.

01.09.2010 ПАТ КБ «ПриватБанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агентство «ВЕРУС», в особі філії «Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агентство «ВЕРУС» у Дзержинському районі міста Харкова уклали договір поруки у розмірі 10 000 грн.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За таких підстав суд вважає, що право ПАТ КБ «Приват Банк» порушено, але не підлягає захисту у звязку з пропуском строк позовної давності.

Разом з тим, відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново (ч.ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою правомочною особою.

Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

У зобов'язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобовязаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) в розмірі та в строки, визначені в заяві, та щомісячно повертати отриманий кредит та сплачувати проценти за користування кредитом, а також встановлено відповідальність за порушення термінів повернення кредиту та процентів за користування ним.

Оскільки умовами договору встановлені окремі самостійні зобовязання, які деталізують обовязок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обовязку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Так, відповідно до заяви позичальника банк надає позичальнику строковой кредит, з кінцевим строком повного розрахунку до закінчення терміну дії картки, тобто до 19.08.2007року.

Таким чином, позивачем пропущено строк позовної давності.

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленого до винесення ним рішення.

Відповідач заявив суду в своїй заяві про застосування судом позовної давності.

Представник позивача в поясненнях до позовної заяви зазначив про те, що банком строк звернення до суду не пропущений, оскільки відповідно до п.9.3 умов та правил надання банківських послуг передбачено, що картрахунок відкривається на невизначений термін за винятком, передбаченим п.п. 9.6, 9.7 умов. Сторони, укладаючи договір, досягли згоди щодо строку дії картки, відповідно до якого картка продовжується банком на новий строк, якщо від держателя картки не надійшло заяви про закриття картрахунку, а відтак, продовжується строк дії кредитного договору, тобто, момент досягнення домовленості вважається таким, що настав. На даний час, з моменту укладення договору, ніхто із сторін не заявив про намір його припинити, відповідач не надав банку письмової заяви про закриття картрахунку, таким чином строк дії карти і договору пролонгувався з кожним роком.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до пунктів 3.1.1, 5.4 правил користування платіжною карткою граничний строк дії картки (місяць і рік) указано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці (поле MONTH), а дія картки закінчилась 31 серпня 2007 року.

Доводи позивача про те,що відповідачу було перевипущено картку так як він не повідомив про розірвання умов договору суд не може прийняти до уваги , оскільки не доведено факту отримання даної картки відповідачем.

Згідно правової позиції, викладеної в постанові Верховного суду України від 19 березня 2014року № 6-14цс14, відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного суду України від 11 березня 2015року № 6-16цс15, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (частина перша статті 259 ЦК України).

Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У заяві позичальника від 19 серпня 2007 року та в умовах і правилах надання банківських послуг домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності немає.

Відповідно до ч.4 ст. 267 ЦПК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 32, 15, 60, 88, 107, 113, 212-216 ЦПК України, правовою позицією ,яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 19 березня 2014 року (справа № 614 цс 14), в постанові від 11 березня 2015р. (справа № 6-16цс 15), ст.ст. 256,257, 258, 259, 266, 267, 526, 626, 638, ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційного банку ПриватБанк до Товариства з обмеженою відповідальністю Українське Фінансове Агенство ВЕРУС в особі філії Товариства з обмеженою відповідальністю Українське Фінансове Агенство ВЕРУС у Дзержинському районі м. Харкова, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Харківської області протягом 10 днів з дня його проголошення через Дзержинський районний суд м. Харкова, а особами, які не були присутніми в судовому засіданні протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Головуючий-суддя: