Справа № 301/613/15-ц
У Х В А Л А

Іменем України

16 листопада 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

судді-доповідача - Ігнатюка Б.Ю.

суддів - Куштана Б.П., Панько В.Ф.

при секретарі - Дашковській С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород справу за апеляційною скаргою ПАТ КБ "Приватбанк" на рішення Іршавського районного суду від 15 травня 2015 року у справі за позовною заявою ПАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_2, який діє від свого імені та в інтересах неповнолітніх: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, та ОСОБА_6, де треті особи, що не заявляють самостійних вимог: ОСОБА_7, ОСОБА_8, служба у справах дітей Іршавської районної державної адміністрації про виселення,-

в с т а н о в и л а :

ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2, який діє від свого імені і в інтересах неповнолітніх: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, та ОСОБА_6, де треті особи, що не заявляють самостійних вимог: ОСОБА_7, ОСОБА_8, служба у справах дітей Іршавської районної державної адміністрації про виселення.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 03.03.08 року між позивачем та ОСОБА_7 було укладено кредитний договір за №МКIWGA00007013, згідно якого банк зобов'язався надати третій особі кредит у вигляді кредитної лінії, розміром 15719,79 дол. США строком до 02.03.18 року, а третя особа зобов'язалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та порядку, встановлених кредитним договором. В забезпечення виконання зобов'язань за вищевказаним договором 03.03.08 р. між позивачем та третьою особою ОСОБА_8 було укладено договір іпотеки №МКIWGA00007013, відповідно до якого в іпотеку передано житловий будинок, загальною площею 61,00 кв. м., житловою площею 36,10 кв. м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1. Майно належить третій особі ОСОБА_8 на підставі договору купівлі-продажу.

Позивач звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки і суд 20.01.14р. виніс рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки. Позивачем було надіслано письмове повідомлення - вимогу про звільнення житлового будинку. Вважає, що відповідач та усі інші мешканці житлового будинку, який є предметом іпотеки підлягають виселенню. Тому просив їх виселити та стягнути судові витрати.

Рішенням суду у задоволенні позову відмовлено.

З цим рішенням не погодився позивач, порушив питання про його скасування та ухвалення нового,яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована не правильним застосуванням норм матеріального права.

В судовому засіданні представник апелянта скаргу з наведених підстав підтримав.

Відповідачі в судове засідання не явились, про причину неявки не повідомили. Враховуючи зазначене та те, що вони належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, що підтверджено належними розписками, суд вважав за можливе розглянути справу у їх відсутності.

Заслухавши представника апелянта, та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги: до даних правовідносин слід застосувати ст.40 ЗУ «Про іпотеку», а не ст.109 ЖК України; чинним законодавством не встановлено обов'язку банку щодо надання іншого жилого приміщення при виселенні мешканців з будинку і цей обов'язок прокладається на виконавчий комітет міської ради.

Ці доводи не можуть бути прийняті до уваги на підставі наступного.

Згідно ч. 1 ст. 40 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Таким законом є ст.109 ЖК України, відповідно до ч.2 якої громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.

Встановлено, що будинок, переданий в іпотеку не був придбаний за кошти кредиту і тому при виселенні відповідача та інших осіб останні повинні бути забезпечені житлом. Це відповідає також правовій позиці ВСУ по справі № 6-1049 цс15 та № 6-39 цс 15, про що зазначено в рішенні суду першої інстанції і яка повинна обов'язково враховуватись при вирішенні даної справи відповідно до ч.2 ст.214, ст.360-7 ЦПК України.

Норми ЖК України є обов'язковими для застосування при вирішенні спорів, яких вони стосуються незалежно від суб'єктного складу цих правовідносин. Тому вимоги зазначеної норми ЖК України стосовно надання іншого жилого приміщення безпосередньо відносяться до тієї особи, яка ставить питання про виселення. В даному випадку це стосується позивача по справі.

Відомості про жиле приміщення, яке може бути надано відповідачам у справі відсутні. Тому прийняття судом першої інстанції рішення про відмову у задоволенні позову по цій підставі є таким, що відповідає вимогам зазначеного діючого законодавства.

Інших доводів апеляційна скарга не містить.

Керуючись ст.ст.307,308,315 ЦПК України, судова колегія,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ПАТ «КБ «Приватбанк» відхилити.

Рішення Іршавського районного суду від 15 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді :