Справа № 646/6921/15-ц
№ производства 2/646/1398/2015
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24.11.2015 року м. Харків
Червонозаводський районний суд міста Харкова Харківської області у складі:
головуючий суддя Єжов В.А.
при секретарі Величко Ю.В.
за участі представника позивачки ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань місцевого суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу,
В червні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, мотивуючи свої вимоги невиконанням відповідачем взятого на себе грошового зобовязання і завданням йому такими неправомірними діями матеріальних збитків.
Відповідач ОСОБА_3, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи, не використав наданого законом права на участь у судовому засіданні та не повідомив про причини неявки, у звязку з чим за згодою представника позивача суд відповідно до правил частини 1 статті 224 ЦПК України розглядає справу за відсутності відповідача у порядку заочного провадження на підставі наявних у ній доказів, з дотриманням вимог, встановлених законом.
Вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (стаття 11 ЦПК України) установив наступне.
Частина перша статті 626 ЦК України визначає цивільно-правовий договір, як домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.
Відповідно до вимог статті 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Договір позики, як встановлено статтею 1047 ЦК України, укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.
Частиною другою цієї статті передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Позивачем суду надані:
За таких обставин суд вважає, що сторони дотримались письмової форми договору позики, на підтвердження укладання якого позичальником складена розписка про отримання грошових коштів з передачею її позикодавцю.
Зазначені договір позики грошей і розписка, яка написана і підписана власноручно ОСОБА_3, знаходяться у позивача ОСОБА_2, тому відповідно до вимог статті 61 ЦПК України вказані обставини не підлягають доказуванню.
З огляду на наведене письмова розписка ОСОБА_3 від 01 грудня 2014 року визнається судом борговим документом, що підтверджує укладення договору позики і засвідчує факт отримання грошей позичальником.
Статтею 204 ЦК України передбачена презумпція правомірності правочину: правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним.
За правилами статті 1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.
Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини.
Відповідач ОСОБА_3 не використав наданого законом права та не звернувся до суду із позовом про оспорювання договору позики.
Оглядом у судовому засіданні представленого позивачем оригіналу розписки не встановлено на ній будь-яких записів позикодавця про повернення боргу або його частини. Знаходження у ОСОБА_2 договору позики грошей і письмової розписки відповідача свідчить про те, що боргове зобовязання до теперішнього часу не припинено.
Відповідно до положень статті 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши представлені сторонами докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що між ОСОБА_2 і ОСОБА_3 мало місце укладення договору позики, за умовами якого останній отримав грошові кошти, однак своєчасно не повернув суму позики і таким чином прострочив виконання грошового зобовязання, у звязку з чим сума боргу на підставі вимог статті 1049 ЦК України підлягає стягненню у примусовому порядку.
Виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства, визначеного статтею 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Зобовязання, як зазначено в статті 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК).
У спірному правочині між ОСОБА_2 і ОСОБА_3 винятки з цього правила не встановлювались.
Наслідки порушення договору позики врегульовані у статті 1050 ЦК України, приписами частини першої якої встановлено: якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Матеріальне становище і фінансова неспроможність відповідача судом не приймаються до уваги. Як наголошується в частині першій статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.
Відповідно до положень статті 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких відмовлено.
Матеріалами справи документально підтверджена сплата позивачем при зверненні з позовом судового збору в сумі 350,87 грн., які стягуються з відповідача на її користь.
На підставі вищенаведеного, керуючись статтями 11, 60, 61, 88, 212-215, 224-228 Цивільного процесуального кодексу України, статей 204, 525-526, 625, 1046 - 1048, 1049, 1050 - 1051 Цивільного кодексу України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Іншими особами рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через Червонозаводський районний суд міста Харкова протягом 10 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя: В.А. Єжов