Справа № 686/2330/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.08.2015

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі :

головуючої - судді Заворотної О.Л.

секретаря судового засідання Дякович О.О.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хмельницькому справу за позовом Державного підприємства-Хмельницький обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

В лютому 2015 року Державне підприємство-Хмельницький обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в обґрунтування якого вказав, між позивачем та відповідачем укладено кредитні угоди від 25.12.2003 року та від 25.07.2003 року, за якими отримала кредит в сумі 50 000 грн. на добудову (реконструкцію) індивідуального житлового будинку та зобов'язалася повернути його до 25.07.2021 року, вносячи щорічно, рівними частинами грошові кошти та 3% річних. Проте відповідач не виконує свої зобовязання за договором, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 50 056,69 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача

Представник позивача в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, проти заочного розгляду не заперечує.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, про день та час слухання справи повідомлена належним чином, причину неявки суду не повідомила.

Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним винести заочне рішення у справі.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 25.07.2003 року між Державним підприємством-Хмельницький обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі та ОСОБА_1 укладено кредитну угоду №309 про надання кредиту на добудову (реконструкцію) індивідуального житлового будинку, за якою відповідач отримала 30 000 грн. кредиту. 25.12.2003 року укладено угоду № 309 за якою відповідач отримала кредит в сумі 20 000 грн. Кінцевий термін погашення кредитів визначено договорами - 25.07.2021 року.

Відповідно до умов вказаних угод, позичальник зобовязалася проводити погашення кредиту щорічно, рівними частинами згідно строкового зобовязання та вносити відсотки за користування позикою з розрахунку 3% річних, з урахуванням індексу інфляції на момент погашення кредиту і внесення відсотків за користування.

Свої зобовязання ОСОБА_1 виконала частково та допустила значне прострочення погашення кредиту на суму 37 471,28 грн. по самому кредиту, 6664,41грн. відсотки за користування кредитом. Крім того позикодавцем нараховано пеню в розмірі облікової ставки НБУ за кожен день прострочення платежу в розмірі 5247,36 грн., а також 3% річних-673,64грн., а всього 50 056,69 грн.

Вказані обставини підтверджуються: кредитними угодами №309 від 25.12.2003 року та від 25.07.2003 року; строковим зобовязанням (графіком погашення) від 12.05.2004 року; бухгалтерською довідкою про погашення кредиту; розрахунком заборгованості.

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику(грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Ч.2 ст. 1050 ЦК України визначено, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Свої зобов'язання перед банком за договором кредиту позичальник виконує неналежним чином, що є підставою для стягнення з нього суми несплаченого кредиту.

Згідно ст.549 ч.1 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Згідно ст.551 цього Кодексу предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства

Ч.2 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК нарахування трьох процентів річних входять до складу грошового зобовязання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобовязання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови Верховного Суду України від 6 червня 2012 р. у справі № 6-49цс12, від 24 жовтня 2011 р. у справі № 6-38цс11). Отже, проценти, передбачені ст. 625 ЦК, не є штрафними санкціями (постанова Верховного Суду України від 17 жовтня 2011 р. у справі 6-42цс11).

З огляду на зазначений аналіз, суд прийшов до висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо стягнення 3% річних.

Судові витрати становлять 500,57 грн. і підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Керуючись ст.ст.11, 60, 88, 209, 212-215, 224 ЦПК України, ст.ст.525, 526, 549, 550, 551, 625, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, суд

вирішив:

Позов Державного підприємства-Хмельницький обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Державного підприємства-Хмельницький обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі - 50 056,69грн. заборгованості за кредитними угодами № 309 від 25.07.2003 року та 25.12.2003 року, з яких 37 471,28 грн. по самому кредиту, 6664,41грн. відсотки за користування кредитом; 5247,36 грн. пені; 673,64грн.- 3% річних.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Держави -500,57 грн. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Хмельницької області, через Хмельницький міськрайонний суд.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: