Головуючий суду 1 інстанції - Скочій Г.Д.
Доповідач - Гаврилюк В.К.
Справа № 428/1681/15-ц
Провадження № 22ц/782/657/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Луганської області у складі :

головуючого: Гаврилюка В.К.

суддів: Коновалової В.А., Фарятєва С.О.

при секретарі : Козубської А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Сєвєродонецьку цивільну справу за апеляційними скаргами представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 та представника Сєвєродонецької міської ради Луганської області

на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 07 жовтня 2015 року

за позовом ОСОБА_2 до Сєвєродонецької міської ради Луганської області про визнання недійсною додаткової угоди до договору оренди землі, -

ВСТАНОВИЛА :

У лютому 2015 року позивач звернувся із зазначеним позовом до суду, посилаючись на те, що 14.07.2009 року між ним та Сєвєродонецькою міською радою було укладено договір оренди землі №53 згідно якого Орендодавець на підставі рішення сесії Сєвєродонецької міської ради за №3249 від 18.06.2009р. надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку - землі комерційного використання (під стоянку та нагромаджувальний майданчик), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, площею 0,1460 терміном на 25 років. Орендна плата вноситься щомісячно у розмірі 1233,04грн. з урахування коефіцієнтів на період з 2009 по 2015роки. Проте, 24.06.2011 року між позивачем та відповідачем було укладено додаткову угоду, яка зареєстрована Управлінням Держкомзему у м.Сєвєродонецьку 20.07.2011р. № 00240 та внесені зміни у нормативну грошову оцінку землі у зв'язку із чим підвищилась оренда плата за землю. Підставою для укладення додаткової угоди стало рішення Сєвєродонецької міської ради «Про затвердження нормативної грошової оцінки земель населенних пунктів м.Севєродонецьк, селища Синецький, селища Павлоград. Селища Лісова дача, села Воєводівка» від 29.03.2011 року № 431. Укладаючи додаткову угоду він вважав, що рішення № 431 є правомірним та відповідає діючому законодавству. Однак, вказане рішення було оскаржено в судовому порядку Товариством з обмеженою відповідальністю виробничо -комерційна фірма «ЛІА» ЛТД. Постановою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 03.08.2012 року рішення №431 було визнано протиправним та скасовано. Постановою Донецького Апеляційного адміністративного суду від 11.10.2012 року постанову Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 03.08.2012 року скасовано у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо - комерційна фірма «ЛІА» ЛТД відмовлено. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.04.2014 року постанову Донецького Апеляційного адміністративного суду від 11.10.2012 року скасовано, постанову Сєвєродонецького міського суду від 03.08.2012 року залишено в силі. Вважає, що відповідачем було прийнято протиправне рішення та на його підставі укладена додаткова угода про збільшення розміру орендної плати землі , чим було порушено його право. Про порушення свого права він дізнався, ознайомившись із змістом ухвали Вищого адміністративного суду від 01.04.2014 року, а тому вважає строк позовної давності не сплинув, а тому просив визнати додаткову угоду від 24.06.2011 року недійсною та стягнути з відповідача на його користь судовий збір в сумі 243,6грн..

Рішенням суду першої інстанції позовні вимоги задоволено частково, додаткову угоду укладену між ОСОБА_2 та Сєвєродонецькою міською радою від 24.06.2011р., зареєстровану управлінням держкомзему у м. Сєвєродонецьку Луганської області від 20.07.2011р. №00240, до договору оренди землі № 53 від 14.07.2009р. зареєстрованого управлінням держкомзему у м. Сєвєродонецьку Луганської області 23.07.2009р. визнано недійсною з 01.04.2014р. Стягнуто з Сєвєродонецької міської ради на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 243, 60 грн..

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 вважає рішення суду в частині встановлення моменту недійсності Додаткової угоди з 01.04.2014 року незаконним та необґрунтованим, постановленим з порушенням норм матеріального права, зазначає, що судом неповно встановлені обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, а тому просить змінити рішення суду, визнати недійсною Додаткову угоду з моменту її вчинення, а саме з 20.07.2011 року.

В апеляційній скарзі представник Сєвєродонецької міської ради Луганської області просить скасувати рішення суду, як незаконне та необґрунтоване, постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, зазначає, що судом неповно встановлені обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, а тому просить ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги, викладені в його апеляційній скарзі та просив їх задовольнити, апеляційну скаргу відповідача не визнає.

Представник відповідача вимоги апеляційної скарги представника позивача не визнав, підтримав вимоги, викладені в апеляційній скарзі Сєвєродонецької міської ради Луганської області та просив їх задовольнити.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, яки беруть участь у справі, розглянувши справу у межах доводів апеляційних скарг, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів вважає апеляційні скарги слід відхилити з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України законним і обґрунтованим є рішення, коли суд виконав всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом на основі повного і всебічного з'ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених такими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

На підставі ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд же, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, лише створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. При дослідженні і оцінці доказів, встановленні обставин справи і ухваленні рішення суд незалежний від висновків органів влади, експертиз або окремих осіб. Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того, згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на основу своїх вимог або заперечень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом 14.07.2009 року між ОСОБА_2 та Сєвєродонецькою міською радою було укладено договір оренди землі №53 згідно якого Орендодавець на підставі рішення сесії Сєвєродонецької міської ради за №3249 від 18.06.2009р. надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку - землі комерційного використання (під стоянку та нагромаджувальний майданчик), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, площею 0,1460 терміном на 25 років. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 422796. Орендна плата вноситься щомісячно у розмірі 1233,04грн., яка була визначена з урахуванням коефіцієнтів на період з 2009 по 2015роки.(а.с.9-12). 24.06.2011 року між позивачем та відповідачем було укладено додаткову угоду, яка зареєстрована Управлінням Держкомзему у м. Сєвєродонецьку 20.07.2011р. № 00240 та внесені зміни у нормативну грошову оцінку землі. Нормативна грошова оцінка складає 609345,60 грн., та збільшилась оренда плата за землю, та складає: з 01.07.2011 р. по 31.12.2011 р. - 18280,37 грн. на рік, що складає 3% від нормативної грошової оцінки; з 01.01.2012 р. по 31.12.2012 р. - 21327,10 грн. на рік, що складає 3,5 % від нормативної грошової оцінки; з 01.01.2013 р. по 31.12.2013 р. - 24373, 82 грн. на рік, що складає - 4 % від нормативної грошової оцінки; з 01.01.2014 по 31.12.2014 р. - 27420,55 грн. на рік, що складає, 4,5% від нормативної грошової оцінки; з 01.01.2015 р. - 30467,28 грн. на рік, що складає - 5 % від нормативної грошової оцінки.

Орендна плата вноситься у такі строки: щомісячно в розмірі з 01.07.2011р. по 31.12.2011 р. - 1523,36 грн., з 01.01.2012 р. по 31.12.2012 р. - 1777, 26 грн., з 01.01.2013 р. по 31.12.2013 р. - 2031,15 грн., з 01.01.2014 р. по 31.12.2014 р. - 2285,05 грн., з 01.01.2015 р. - 2538,94 грн, протягом 30 календарних днів наступних за останнім календарним днем звітнього місяця. Ця угода є невідємною частиною договору і діє з 01.07.2011 р.

Постановою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 03.08.2012року рішення Двадцятої (чергової) сесії шостого скликання Сєвєродонецької міської ради від 29.03.2011 року № 431 «Про затвердження нормативної грошової оцінки земель населенних пунктів м.Сєвєродонецьк, селища Синецький, селища Павлоград. Селища Лісова дача, села Воєводівка» було скасовано (а.с. 18-30).

Постановою Донецького Апеляційного адміністративного суду від 11.10.2012 року постанову Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 03.08.2012 року скасовано у задоволенні позову ТОВ виробничо - комерційна фірма «ЛІА» ЛТД відмовлено (а.с.31-37).

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.04.2014 року постанову Донецького Апеляційного адміністративного суду від 11.10.2012 року скасовано, постанову Сєвєродонецького міського суду від 03.08.2012 року залишено в силі (а.с.38-44).

Підставою для укладення додаткової угоди стало рішення сесії Сєвєродонецької міської ради «Про затвердження нормативної грошової оцінки земель населенних пунктів м.Сєвєродонецьк, селища Синецький, селища Павлоград. Селища Лісова дача, села Воєводівка» від 29.03.2011 року № 431.(а.с.13).

Відповідно до п.в ч.3 ст.152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання угоди недійсною.

Відповідно до ст. 210 Земельного кодексу України угоди, укладені із порушенням встановленого законом порядку купівлі продажу, ренти, дарування, застави, обміну земельних ділянок, визнаються недійсними за рішенням суду.

За змістом ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною(сторонамй) вимог, які встановлені частинами 1-3,5,6 статті 203 ЦК України.

Таким чином при розгляді даної справи необхідно оцінити самі умови спірного договору. Отже, до предмету доказування входить відповідність угоди від 20.07.20011року вимогам законодавства на момент її вчинення.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно до абзацу 2 частини 1 статті 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки). Розмір орендної плати за землю визначається сторонами у договорі, в тому числі може визначатися шляхом встановлення відсоткового відношення до нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що відповідає чинному законодавству України, зокрема, приписам частини 1 статті 15, статті 21 Закону України «Про оренду землі».

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Податкового кодексу України» від 02.12.10 р. №2756-VI, який набрав чинності з дня набрання чинності Податковим кодексом України, до частини другої статті 21 Закону України «Про оренду землі» внесені зміни, в силу яких розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Виходячи з аналізу зазначених законодавчих приписів, орендна плата за користування земельними ділянками державної та комунальної власності є регульованою ціною, яка розраховується від нормативної грошової оцінки земель, а її розмір встановлюється в договорі. Згідно частини 2 статті 18 Закону України «Про оцінку земель» нормативна грошова оцінка земельних ділянок, розташованих у межах населених пунктів, незалежно від їх цільового призначення, проводиться не рідше ніж один раз на 5-7 років; частинами 1, 2 статті 20 Закону України «Про оцінку земель» визначено, що за результатами бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок складається технічна документація, а за результатами проведення експертної грошової оцінки земельних ділянок складається звіт. Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.

У відповідності до положень статті 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території. Пунктом 34 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Як встановлено приписами частини 1 статті 73 Закону України «Про місцеве самоврядування» акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов'язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Таким чином, на час укладання сторонами додаткової угоди Рішення №431 було чинним, відповідало вимогам ст. 13 України «Про оренду землі» де зазначено, що, договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства, а також вимогам абзацу 2 частини 1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі», відповідно до якої в Додаткові угоді сторонами було визначено розмір орендної плати за землю, а також визначено встановлення відсоткового відношення до нормативної грошової оцінки земельної ділянки із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Тобто на момент вчинення правочину, на 24.06.2011 року, додаткова угода відповідала вимогам законодавства, сторони її умови добровільно виконували і позивач персоніфіковано рішення Двадцятої (чергової) сесії шостого скликання Сєвєродонецької міської ради від 29.03.2011 року № 431 «Про затвердження нормативної грошової оцінки земель населених пунктів м.Сєвєродонецьк, селища Синецький, селища Павлоград. Селища Лісова дача, села Воєводівка» не оскаржував.

З огляду на наведене, якщо зі змісту договору випливає, що зобов'язання за цим договором може бути припинено лише на майбутнє, оскільки неможливо повернути усе одержане за ним (наприклад, вже здійснене користування за договором майнового найму (оренди), користування електроенергією, спожиті послуги, зберігання, здійснене за відповідним договором, тощо), то суд одночасно з визнанням договору недійсним (за наявності підстав для цього) зазначає в резолютивній частині рішення, що зобов'язання за договором припиняється лише на майбутнє.

При цьому слід враховувати, що зобов'язання припиняються на майбутнє не на підставі відповідної вказівки в рішенні суду, а в силу закону, тому при визнанні недійсним правочину (договору) зобов'язання його сторін припиняють на майбутнє з моменту набрання чинності рішення суду про визнання правочину (договору) недійсним, хоча б у судовому рішенні й не було зазначено про таке припинення.

Якщо зобов'язання припиняється лише на майбутнє, слід виходити з того, що у відповідних випадках правові наслідки такої недійсності визначаються відповідно до статті 216 ЦК України.

З вищенаведеного вбачається, що фактичне користування майном на підставі договору оренди унеможливлює, у разі його недійсності, проведення між сторонами двосторонньої реституції, тому такий договір повинен визнаватися судом недійсним і припинятися лише на майбутнє, а не з моменту укладення.

Суд дав належну оцінку вказаним обставинам і дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову та визнання додаткової угоди недійсною з моменту набрання рішенням суду законної сили, крім того, строк позовної давності позивачем не пропущений, оскільки рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 03 серпня 2012 року набрало чинності 01 квітня 2014року.

Зважаючи на викладене, доводи апелянтів про незаконність та необґрунтованість рішення суду слід вважати такими, що не заслуговують на увагу.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду відповідає вимогам закону, порушень процесуального законодавства при розгляді справи та прийнятті рішення не встановлено, тому підстав для скасування рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 та представника Сєвєродонецької міської ради Луганської області відхилити.

Рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 07 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно та може бути оскаржена протягом двадцяти днів у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий :

Судді :