Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний номер 310/129/15-ц Головуючий у 1-й інстанції Крамаренко А.І.
Номер провадження 22-ц/778/5393/15 Суддя-доповідач Краснокутська О.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Пільщик Л.В.,

Суддів: Краснокутської О.М.,

Сапун О.А.,

При секретарі Бурима В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 23 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживачів, розірвання кредитного договору, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ПАТ КБ «Приватбанк» про захист прав споживачів, розірвання кредитного договору.

В обґрунтування позову позивачка зазначала, що відповідно до договору кредиту від 29.11.2007 р. вона отримала кредит у розмірі 11500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,8% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Вважає, що банк при укладанні договору порушив її права як споживача. Так відповідно, до ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів", Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджені Постановою НБУ від 10.05.2007 року №168, Банки зобов'язані перед укладенням кредитного договору надати споживачу в письмовій формі інформацію про умови кредитування, а також орієнтовну сукупну вартість кредиту, зазначивши таке: а) найменування та місцезнаходження банку - юридичної особи та його структурного підрозділу; б) умови кредитування, зокрема: можливу суму кредиту; строк, на який кредит може бути одержаний; мету, для якої кредит може бути використаний; форми та види його забезпечення; необхідність здійснення оцінки майна та,якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється;наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними,у тому числі між зобов'язаннями споживача; тип процентної ставки (фіксована, плаваюча тощо); переваги та недоліки пропонованих схем кредитування; в) орієнтовну сукупну вартість кредиту з урахуванням процентної ставки за кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших зобов'язань споживача, які пов'язані з отриманням, обслуговуванням і погашенням кредиту (у тому числі на користь третіх осіб страховиків, оцінювачів, реєстраторів, нотаріусів тощо); варіантів погашення кредиту, уключаючи кількість платежів, їх періодичність та обсяги; можливості та умови дострокового повернення кредиту; г) інші умови передбачені законодавством.

Наведені вище вимоги банком виконані не були, а тому відповідно до ст. 15 Закону України "Про захист прав споживачів" позивачка вважає,що є підстави для розірвання кредитного договору.

На підставі викладеного просила суд розірвати кредитний договір від 29.11.2007 року, який укладений між нею та ПАТ КБ "Приватбанк".

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 23 липня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В судове засідання сторони не з»явились.Повідомлені про час і місце розгляду справи в порядку,передбаченому ст.76 ЦПК України.Про причини неявки не заявили.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи ОСОБА_3 у задоволенні позовних вимог про розірвання кредитного договору, суд першої інстанції виходив із того, що укладений договір кредиту відповідає вимогам закону і підстави для його розірвання,на які посилається позивачка, відсутні.

Такі висновки відповідають встановленим обставинам справи і вимогам закону.

За вимогами ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановленим цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виник спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

У порушення ч. 3 ст. 10 ЦПК України, ст. 60 ЦПК України позивачка не довела ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог і те,що відповідачем порушуються її права.

Істотними умовами кредитного договору відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 та ст. 1054 ЦК України є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі і погашення, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін.

Підставами для розірвання кредитного договору позивачка зазначила у позовній заяві те, що зміст його суперечить вимогам закону, - ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідач не повідомив позивача у письмовій формі про умови надання кредиту, переваги та недоліки пропонованих схем кредитування,орієнтовану сукупну вартість кредиту,варіантів погашення кредиту,тощо .

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, на підставі заяви ОСОБА_3 від 29.11.2007року і відповідно до договору кредиту позивачка отримала кредит у розмірі 11500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,8% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с. 3-10).

З Умовами і Правилами надання банківських послуг, зокрема, умовами кредитування, з тарифами банку, порядком погашенням заборгованості за кредитом та відсотками позивачка була ознайомлена під час укладення кредитного договору,що підтверджується її заявою про це і особистим підписом (а.с. 3).

Відповідач виконав свої зобов'язання, передбачені законом і Кредитним договором, та надав кредит, що не заперечувалось позивачкою та підтверджується матеріалами справи.

Позивачка з 2007 року також виконувала свої зобов»язання за кредитним договором .

Із матеріалів справ також видно,що заявами від 22.10.2014р(а.с.15),від 28.11.2014р.(а.с.16) позивачка зверталась до ПАТ КБ «ПриватБанк»про розірвання укладеного кредитного договору на підставі п.9.12.Умов та Правил надання банківських послуг,посилаючись на зміну її майнового стану,ріст цін,знецінення національної валюти і не можливість виконувати умови договору з погашення заборгованості за кредитом.

При цьому підставами для розірвання кредитного договору вона не зазначала порушення банком Закону України «Про захист прав споживачів»,не надання їй достатньої інформації при укладенні договору.

Позивачкою не надано суду доказів того, що відсутність будь-якої частки інформації вплинула на її усвідомлення і обізнаність щодо змісту укладеного договору, а ствердження про таку необізнаність спростовуються здобутими доказами - умовами кредитного договору, узгодженого сторонами до його підписання, доказами, яким суд у відповідності до вимог ст. 212 ЦПК України надав належної оцінку у їх сукупності.

Кредитний договір відповідає вимогам ст.ст. 203, 627, 628, 1054 ЦК України, Законам України «Про банки і банківську діяльність», «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», «Про захист прав споживачів» у редакції, що діяла на час укладення сторонами оспорюваного договору, а також вимогам Конституції України і практики Європейського суду з прав людини, тому судова колегія вважає правильним висновок суду про те, що немає будь-яких законних підстав для визнання договору недійсним.

Посилання позивачки на порушення відповідачем ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» є неспроможним,оскільки зазначені нею вимоги закону були введені в дію після укладення сторонами кредитного договору-

Отже судова колегія приходить до висновку про те, що укладений сторонами у справі кредитний договір містить у собі всі істотні умови, про що свідчать підписи кожної із сторін на договорі, зміст був зрозумілий для виконання ,є обов'язковим до виконання сторонами відповідно до ст. 526 ЦК України , виконувався позивачкою , поки вона мала на це матеріальну змогу, і не порушує її прав .

З огляду на те, що позивачкою не доведено порушення її прав відповідачем укладанням оспорюваного кредитного договору, судова колегія приходить до висновку, що іі позовні вимоги не підлягають задоволенню і судом першої інстанції їй правильно відмовлено у позові.

Доводи апеляційної скарги є несуттєвими, спростовуються матеріалами справи і вимогами закону і не впливають на правильність висновків суду.

Судом повно і всебічно з'ясовані обставини справи, що мають для неї значення, висновки відповідають цим обставинам і набутим доказам, характер правовідносин між сторонами судом визначений правильно, норми матеріального і процесуального права не порушені і застосовані вірно, постановлено законне і обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 23 липня 2015 року у даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: