Справа № 146/292/15-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" листопада 2015 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Семко Г.В.,

за участю секретаря Козачук Н.П.,

представника позивачки адвоката ОСОБА_1

представника відповідача адвоката ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт. Томашполі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розподіл в натурі земельних ділянок та визнання права власності на ? частку земельних ділянок,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Томашпільського районного суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розподіл в натурі земельних ділянок та визнання права власності на ? частку земельних ділянок. Представник позивачки ОСОБА_1 в судовому засіданні заявила клопотання про залишення позову без розгляду в звязку з отриманим висновком експертизи.

Позивачка ОСОБА_3 підтримала дану заяву, просить її задоволити.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні не заперечує проти задоволення заяви позивачки про залишення позову без розгляду, однак заявив клопотання про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 судових витрат понесених останнім в розмірі 4750 грн відповідно до наданого суду розрахунку.

Позивачка та її представник заперечують проти стягнення з ОСОБА_3 заявлених судових витрат, оскільки посилання представника відповідача на безпідставність заявлених вимог не є обґрунтованим і відповідно до ст. 89 ЦПК у разі залишення заяви без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов'язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. Дії позивачки ОСОБА_3 не є необґрунтованими , оскільки про неможливість розподілу земельних ділянок в натурі стало відомо лише після отримання висновку експертизи.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про залишення позову без розгляду з таких підстав.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо позивач подав заяву про залишення позову без розгляду.

Таким чином, підлягає залишенню без розгляду позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розподіл в натурі земельних ділянок та визнання права власності на ? частку земельних ділянок.

Згідно з ч. 3 ст. 89 ЦПК України, у разі залишення заяви без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов'язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Відповідно до ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, зокрема, витрати на правову допомогу й витрати, пов'язані з проведенням судових експертиз.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 84 ЦПК України яка узгоджується з приписами п. 47 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17.10.2014 витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Аналіз вищевказаних норм права дає можливість дійти до висновку про те, що відповідач має право звернутися до суду з вимогою про стягнення з іншої сторони витрат на правову допомогу пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 47 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17.10.2014 роз'яснено, що при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05.07.2012 № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42,56 ЦПК). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20.12.2011 № 4191-VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Пунктом 48 передбачено, що витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

За таких обставин можливо зробити висновок, що витрати на правову допомогу підлягають відшкодуванню лише за умови їх підтвердження належними та допустимими доказами по справі.

Згідно з ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам (наприклад, особисті розписки адвоката про одержання авансу).

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про часткове задоволення клопотання адвоката ОСОБА_2 оскільки в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження витрат, а саме витрат на вивчення документів, ознайомлення з матеріалами справи, приймання участі у огляді земельних ділянок та підготовки документів для подачі до суду та інших установ, підготовки заперечення проти позову.

Відповідно до ст.1 Закону України „Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді.

Оскільки адвокат ОСОБА_2 брав участь в судових засіданнях , а саме 4.03.2015 року -2 год.39 хв (а.с.22), 03.04.2015 р. 27 хв (а.с.42-43), 20.04.2015 р 26 хв (а.с.51-62), 06.05.2015р.- 43 хв. (а.с.56-59) тому з позивачки слід стягнути 2070 грн ( 1218 Х 40% = 487.20 грн за годину) на користь відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 79, 84,89 ч. 5 ч. 1 ст. 207, ч. 1 ст. 293, ч. 2 ст. 294 ЦПК України, Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17.10.2014 суд,

УХВАЛИВ:

Залишити без розгляду позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розподіл в натурі земельних ділянок та визнання права власності на ? частку земельних ділянок.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 2070 грн судових витрат.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'яти днів з дня її проголошення до апеляційного суду Вінницької області через Томашпільський районний суд Вінницької області. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Г.В. Семко