АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2015 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі головуючого-судді: Шкоріної О.І.,

суддів: Антоненко Н.О. Слюсар Т.А.,

при секретарі: Телегіній Н.О.

за участю: позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Кравченко І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м.Києва від 18 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Торгово-промислової палати України про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача Торгово-промислової палати Україна про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди. Зазначала, що 14 липня 2014 року була прийнята на посаду заступника директора департаменту з питань експертної діяльності та консалтингу Торгово-промислової палати України із випробувальним терміном 6 місяців. 19 січня 2015 року її було ознайомлено із наказом № 04 л про звільнення як такої, що не витримала випробування на підставі ст..28 КЗпП України. Вважає своє звільнення незаконним, оскільки звільнена була після закінчення випробувального терміну, за весь час якого про жоден із випадків незадовільного виконання службових обов'язків попереджена не була. Крім того, при прийому на роботу вона не була ознайомлена з її трудовими обов'язками, а також не надано підтвердження того, що її випробувальний термін, який не має перевищувати трьох місяців (ст..27 КЗпП України), а складає 6 місяців, погоджено з відповідним виборним органом первинної профспілкової організації.

Рішенням Дарницького районного суду м.Кимєва від 18 березня 2015 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

Справа № 753/1432/14-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/6159/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Трусова Т.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Шкоріна О.І.
Не погоджуючись з зазначеним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення районного суду скасувати і ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги. В апеляційній скарзі посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Зокрема, зазначала, що суд першої інстанції не прийняв до уваги відсутність доган і зауважень по результатам її роботи протягом терміну випробування, щомісячне преміювання, що свідчить про високу оцінку її роботи, що єдиною підставою для її звільнення стала службова записка директора департаменту з питань експертної діяльності та консалтингу. Крім того, на думку апелянта, суд першої інстанції безпідставно послався на ст..627 ЦК України, ст..64 ГК України, які не регулюють правовідносини, що виникли між сторонами. Також вважає, що встановлення шестимісячного терміну випробування для всіх без виключення працівників ТПП є незаконним, безпідставним, погіршує її становище порівняно з законодавством України про працю ( ст.9 КЗпП України). Крім того, вважає, що суд першої інстанції невірно тлумачить положення ч.2 ст.28 КЗпП України як звільнення з ініціативи роботодавця, а тому посилання на ч.3 ст.40 КЗпП України, яка не допускає звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності є безпідставним.

Крім того, вважає, що судом не враховано те, що у зв'язку з передуванням її на лікарняному, вона не була звільнена до закінчення випробувального терміну і цей термін не був продовжений, тому відповідно до ч.1 ст. 28, ст. 241-1 КЗпП України, її діючого трудового договору, наказу про прийняття на роботу від 14 липня 2014 року, яким цей трудовий договір оформлено, вона вважається такою, що витримала випробування із 15 січня 2015 року і наступне розірвання трудового договору допускається лише на загальних підставах.

В судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримала і просила її задовольнити.

Представник Торгово-промислової палати України проти доводів апеляційної скарги заперечував і просив рішення як законне і обґрунтоване залишити без змін.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявлених у суді першої інстанції вимог, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а оскаржуване рішення - залишенню без змін з наступних підстав.

Згідно з наказом від 14 липня 2014 року № 66л ОСОБА_1 була прийнята до Торгово-промислової палати України на посаду заступника директора Департаменту з питань експортної діяльності та консалтингу з шестимісячним випробувальним строком.

Наказом від 19 січня 2015 року № 04-л ОСОБА_1 було звільнено з роботи як таку, що не витримала випробування на підставі статті 28 КЗпП України.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що звільнення ОСОБА_1 з роботи відбулося на законних підставах і з додержанням норм трудового законодавства України.

Такий висновок суду першої інстанції ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам норм матеріального закону.

Відповідно до ст..26 КЗпП України при укладенні трудового договору може бути обумовлене угодою сторін випробування з метою перевірки відповідності працівника роботі, яка йому доручається. Умова про випробування повинна бути застережена в наказі (розпорядженні) про прийняття на роботу.

Як убачається з наказу № 66 л від 14 липня 2014 року ОСОБА_1 була прийнята на роботу в ТПП України з шестимісячним випробувальним строком ( а.с.25 т.1). ОСОБА_1 з зазначеним наказом була ознайомлена 14 липня 2014 року, про що свідчить її підпис.

Факт ознайомлення ОСОБА_1 з наказом про прийняття на роботу з випробувальним строком дає підстави вважати про досягнення між сторонами згоди на встановлення строку випробування.

ОСОБА_1 не відноситься до переліку працівників, яким не може бути встановлено випробування.

Відповідно до ч.1 ст.27 КЗпП України строк випробування при прийнятті на роботу, якщо інше не встановлено законодавством України, не може перевищувати трьох місяців, а в окремих випадках, за погодженням з відповідним комітетом профспілки, - шести місяців.

Рішенням профспілкового комітету Торгово-промислової палати України, оформленого протоколом № 7 від 27 лютого 2014 року, надано згоду на встановлення 6 місячного випробувального терміну для працівників, які приймаються до ТПП України на роботу ( т.1 а.с.212). Це рішення було чинним на момент прийняття ОСОБА_1 на роботу.

Отже, за наявності рішення профспілкового комітету про встановлення шестимісячного терміну випробування для всіх без виключення працівників, які приймаються на роботу до Торгово-промислової палати України, а також відсутність визначених законом заборон щодо встановлення випробування відносно особи позивача, встановлення такого строку ОСОБА_1, з чим остання погодилась, не суперечить вимогам трудового законодавства, а тому доводи апеляційної скарги щодо недійсності укладеної між сторонами угоди відповідно до ст.9 КЗпП України колегія суддів відхиляє.

Відповідно до ч.2 ст.28 КЗпП України якщо протягом строку випробування встановлено невідповідність працівника роботі, на яку його прийнято, власник або уповноважений ним орган протягом цього строку вправі розірвати трудовий договір.

Як убачається з наказу № 04 л від 19 січня 2015 року підставою для звільнення ОСОБА_1 з роботи на підставі ст..28 КЗпП України була службова записка директора Департаменту з питань експертної діяльності та консалтингу ТПП України від 24 грудня 2014 року про те, що протягом випробувального терміну встановлена невідповідність позивача займаній посаді Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оцінку відповідності працівника обумовленій роботі дає власник або уповноважений ним орган.

Службова записка директора департаменту, що стала підставою для звільнення ОСОБА_1 з роботи на підставі ст.28 КЗпП України, датована 24 грудня 2014 року, тобто до закінчення строку випробування, і має висновок про незадовільні результати випробування позивача на займаній нею посаді .

Отже, відповідач скористався своїм правом, передбаченим ст.28 КЗпП України і під час випробувального строку прийняв рішення про розірвання трудового договору з позивачем.

Звільнення ОСОБА_1 19 січня 2015 року, тобто після закінчення установленого сторонами трудової угоди шестимісячного випробувального терміну ( 14 січня 2015 року) не дає підстав вважати, що ОСОБА_1 витримала випробування..

Судом встановлено і не заперечується сторонами, що ОСОБА_1 в період часу з 12 січня по 17 січня 2015 року перебувала на лікарняному, і в перший день виходу на роботу 19 січня 2015 року була звільнена.

Відповідно до ч.1 ст.28 КЗпП України коли строк випробування закінчився, а працівник продовжує працювати, то він вважається таким, що витримав випробування, і наступне розірвання трудового договору допускається лише на загальних підставах.

Зі змісту наведеної правової норми слідує, що працівник вважається таким, що витримав випробування, коли він продовжує працювати після закінчення строку випробування.

Враховуючи, що ОСОБА_1 15 січня та 16 січня 2015 року не працювала, була відсутня на роботі у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю, і звільнена була в перший день виходу на роботу, відсутні підстави вважати, що позивач з 15 січня 2015 року продовжила працювати, як така, що пройшла випробувальний термін.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги в тій частині, що оскільки відповідач не звільнив позивача до закінчення строку випробування, що дає підстави вважати ОСОБА_1 як таку, що пройшла випробувальний термін, тому її звільнення 19 січня 2015 року, тобто після закінчення строку випробування, з підстав передбачених ст..28 КЗпП України є незаконним, колегія суддів відхиляє.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги в тій частині, що у разі звільнення з роботи за ст..28 КЗпП України на працівника не поширюється правило про недопустимість звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період тимчасової непрацездатності, встановлене ч.3 ст.40 КЗпП України.

Але, прийняття власником рішення про звільнення позивача з роботи за ст..28 КЗпП України до закінчення строку випробування, а оформлення такого рішення наказом про звільнення в перший день виходу ОСОБА_1 на роботу після відсутності у зв'язку з перебуванням на лікарняному, не впливає на правильність звільнення позивача з роботи і не свідчить про порушення її трудових прав.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення ухвалено судом першої інстанції з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не впливають на їх правильність, а тому підлягають відхиленню.

З огляду на викладене, передбачених ст.309 ЦПК України підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції по даній справі немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303, 308, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м.Києва від 18 березня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: