Сколівський районний суд Львівської області
Справа № 453/1878/14-ц
№ провадження 2/453/75/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2015 року Сколівський районний суд Львівської області

в складі: головуючого - судді Микитина В.Я.;

з участю секретаря Корнута Т.Б.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Сколе Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Органу опіки та піклування Сколіської районної державної адміністрації Львівської області, з участю третіх осіб - Служби у справах дітей Сколівської районної державної адміністрації Львівської області та Комунального закладу Львівської обласної ради «Обласний дитячий санаторій смт. Журавно» про повернення дитини, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 15.12.2014 р. звернулася в суд із позовною заявою, уточненою 27.01.2015 року у ході судового розгляду, в якій з урахуванням зменшених судових вимог просить повернути їй малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 із КЗ ЛОР «Обласний дитячий санаторій смт. Журавно». В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що судом 11.12.2013 року ухвалено рішення про відібрання дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 від матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, без позбавлення її батьківських прав, з передачею дитини органу опіки та піклування Сколівської районної державної адміністрації Львівської області. У подальшому дитина була відправлена у КЗ ЛОР «Обласний дитячий санаторій смт. Журавно» для перебування.На даний час у будинку вона проживає разом з батьком ОСОБА_6. Її чоловік - ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 року, її мати - ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_6 року. Батько ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, згідно довідки Стрийського протитуберкульозного диспансеру перебуває на «Д» обліку з 05.12.2012 року, він пройшов планове обстеження у Стрийському протитуберкульозному диспансері 04.11.2014 р., в даний час у хворого відзначається позитивна рентгенологічна динаміка, мікобактерій туберкульозу хворий не виділяє на протязі останнього року, не є епідеміологічно небезпечним. Таким чином вона вважає, що є всі підстави для можливості повернення дитини , а тому вона була змушена звернутися до суду із даним позовом у порядку, визначеною ч. 3 ст. 170 СК України.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з'явилася, однак до початку судового засідання подала до суду заяву вх. № 374 від 27.01.2015 року (а. с. 18), в якій просить дану справу розглядати у її відсутності, зменшені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити.

Належним чином уповноважена представник відповідача Органу опіки і піклування Сколівської районної державної адміністрації Львівської області - керівний Служби у справах дітей Микитин О.Ю. у судове засідання не з'явилася, однак до початку судового засідання подала до суду заяву вх. № 390 від 27.01.2015 року (а. с. 21), в якій просить дану справу розглядати у її відсутності, щодо задоволення позову не заперечує.

Належним чином уповноважений представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Служби у справах дітей Сколівської районної державної адміністрації Львівської області - головний спеціаліст-юрисконсульт відділу з питань опіки та піклування Коциба Р.Б. у судове засідання також не з'явився, однак до початку судового засідання подав до суду заяву вх. № 391 від 27.01.2015 року (а. с. 23 ), в якій просить дану справу розглядати у його відсутності, щодо задоволення позову не заперечує.

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Комунальний заклад Львівської обласної ради «Обласний дитячий санаторій смт. Журавне» явку належним чином уповноваженого представника у судове засідання не забезпечила, однак на адресу суду під вх. № 264 від 23.01.2015 року (а. с. 17), подала заяву, в якій просить дану справу розглядати у відсутності такого представника, щодо задоволення позову також не заперечують. При цьому у заяві вказано, що мати хлопчика - позивач ОСОБА_1 спілкується з сином протягом всього часу перебування в їхній установі, систематично відвідувала дитину, цікавилась його навчанням та вихованням, забезпечувала шкільним приладдям, сезонним одягом та взуттям, привозила подарунки.

Таким чином судове засідання не з'явилися всі учасники судового розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відтак, фіксування судового процесу у даній цивільній справі за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши матеріали справи, надавши належну оцінку всім зібраним у справі доказам, суд приходить до висновку про необхідність задоволення зменшених позовних вимог у повному обсязі з наступних підстав.

Так, у судовому засіданні встановлено, що 11.12.2013 року Сколівським ройонним судом Львівської області ухвалено рішення у цивільній справі № 453/1822/13-ц. (№ проводження 2/453/637/13 р.) про відібрання малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 від матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 (позивача у даній справі), без позбавлення її батьківських прав, з передачею дитини органу опіки та піклування Сколівської районної державної адміністрації Львівської області. Вказане рішення суду набрало законної сили.

З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 12.04.2007 р. виданого Орівською сільською радою Сколівського району Львівської області (а. с. 4 ) встановлено, що позивач ОСОБА_1 являється матір'ю ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 170 СК України, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд, за заявою батьків, може постановити рішення про повернення їм дитини.

Згідно довідки Стрийського протитуберкульозного диспансеру за вих. № 268 від 06.11.2014 року (а. с. 11) позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, яка проживає у с. Орів Сколівського району, обстежена у вказаному медичному закладі 11.09.2014 року. Даних про активність туберкульозу у неї не виявлено, лікування вона не потребує.

З копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 06.10.2010 року виданого Розгірченською сільською радою Стрийського району Львівської області, актовий запис № 2 (а. с. 10) вбачається, що ще одна особа, яка хворіла на туберкульоз - чоловік позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_5 року помер.

У матеріалах справи наявна також характеристика Орівської сільської ради Сколівського району Львівської області на позивача ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 12), згідно якої остання у громадських місцях та між сусідами веде себе добре, по характеру спокійна, працелюбна, неконфліктна. Скарг в Орівську сільську раду на її поведінку не поступало.

У листі Сколівського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Сколівської районної державної адміністрації Львівської області за вих. № 291 від 25.11.2014 року (а. с. 13) вказано, що проводились роботи з сім'єю позивача ОСОБА_1, яка проживає у с. Орів Сколівського району та виховує одну дитину - сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, зокрема фахівцями періодично здійснювалося відвідування сім'ї, проводилась роз'яснювальна робота щодо належного виховання нею дитини. раціонального використання коштів, щодо ведення здорового способу життя та інше. Позивач ОСОБА_1 пройшла медичне обстеження та профілактичне лікування, а також курс лікування пройшов її батько ОСОБА_6, який проживає разом з нею.

Відповідно до ст. 5 СК України держава охороняє сім'ю, дитинство, материнство, створює умови для зміцнення сім'ї; забезпечує охорону прав матері, матеріально та морально заохочує і підтримує материнство та батьківство; забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини.

Згідно Принципу 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй 20.11.1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір'ю.

Згідно ч. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789-ХII від 27.02.1991 року, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Враховуючи вищезазначені обставини, позовні вимоги суд вважає обґрунтованими, такі базуються на вимогах чинного законодавства та підлягають до задоволення, оскільки причини що слугували підставою для відібрання малолітнього ОСОБА_5 у його матері без позбавлення батьківських прав, на разі відпали, позивач змінила своє ставлення до виховання її сина, є можливість забезпечити йому на достатньому рівні умови належного проживання та виховання без шкоди здоров'ю. Відтак, малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 слід повернути його матері - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, для спільного проживання та виховання.

Керуючись ст. ст. 10-11, 62, 64, 79, 88, 174, 197, 209, 212- 215, 218 ЦПК України, виходячи з положень ст. ст. 5, 170 СК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 із Комунального закладу Львівської обласної ради «Обласний дитячий санаторій смт. Журавно» повернути матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, для виховання та спільного проживання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання до апеляційного суду Львівської області через Сколівський районний суд Львівської області апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення або десяти днів з дня отримання копії цього рішення особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час його проголошення.

Суддя В.Я. Микитин