РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2015 року Словянський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Гусинського М. О.,

при секретарі - Моїсеєвої О.І.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2 О,В.,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянув у відкритому судовому засіданні у залі № 12 суду м. Словянська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності, поділ спільного майна подружжя, відшкодування судових витрат та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання право особистої приватної власності на нерухоме майно,-

В С Т А Н О В И В:

04.08.2015 року до Словянського міськрайонного суду із позовом до ОСОБА_1 А,В. про поділ спільного майна подружжя, визнання права власності, відшкодування понесених витрат звернулася ОСОБА_1, обґрунтовуючи свої вимоги наступним: З 24.10.2009 року по 13.02.2015р. вона та відповідач перебували у шлюбі, під час якого, з метою придбання для їх сімї житла у м. Словянську вона вирішила продати належну їй на праві власності 1/3 частку квартири у АДРЕСА_1. 21.10.2011 року квартира була продана і вона отримала свою частку вартості квартири 5000,00 доларів США, що на той час було еквівалентно 40150,00 грн. За отримані кошти в сумі 40150,00 грн. та їх з відповідачем сумісні кошти, набуті під час шлюбу, вони придбали житловий будинок за № 35 по вул. Салтикова-Щедріна у м. Словянську та земельну ділянку за цією самою адресою за ціною 36400,00 грн. та 11622,00 грн. відповідно. Між продавцем нерухомості та відповідачем 07.12.2011р., за її згоди, були укладені відповідні договори купівлі-продажу. Далі, посилаючись на те, що у звязку з тим, що майно, набуде одним з подружжя до шлюбу є його особистою приватною власністю, просила суд визнати за нею 5/6 часток житлового будинку та земельної ділянки, а 1/6 частку житлового будинку та земельної ділянки визнати спільною її та відповідача власністю та поділити її, визнавши за кожним з них право власності на 1/12 частку цього майна та стягнути з відповідача понесені нею судові витрати.

В подальшому позивач уточнила свої позовні вимоги, просила суд визнати за нею 1/2 частку житлового будинку та земельної ділянки, а іншу 1/2 частку житлового будинку та земельної ділянки визнати спільною її та відповідача власністю та поділити її, визнавши за кожним з них право власності на 1/4 частку цього майна та стягнути з відповідача понесені нею судові витрати.

15.09.2015 року відповідач ОСОБА_3 звернувся до Словянського міськрайонного суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, визнання права власності на нерухоме майно, обґрунтовуючи свої вимоги наступним: він дійсно перебував із ОСОБА_1 у зареєстрованому шлюбі з 24.10.2009 року по 13.03.2015 року, але будинок по провулку Салтикова-Щедріна № 35 і земельна ділянка були придбані на його с особисті гроші, які він відкладав із своєї заробітної плати в період з 2004р. по 2008 рік включно, що ОСОБА_1 на гроші, отриманні від продажу належної їй 1/3 частки квартири в м. Павлограді придбала інший будинок у м. Словянську - по провулку Паровозників, буд. 26. Під час укладання ОСОБА_1 угоди купівлі-продажу цього будинку він писав нотаріусу заяву про те, що цей будинок придбано на особисті кошти ОСОБА_1 і він не має на нього прав. Просив суд визнати за ним право особистої приватної власності на житловий будинок за № 35 по провулку Салтикова-Щедріна у м. Словянську та земельну ділянку за цією адресою.

Ухвалою Словянського міськрайонного суду від 18.09.2015 року позовні вимоги ОСОБА_1 та позовні вимоги ОСОБА_3 обєднані в одне провадження.

В судовому засідання позивач ОСОБА_1 підтвердила свої позовні вимоги, наполягала на їх задоволенні, додатково суду пояснила, що фактично квартира у місті Павлограді була продана за 15000,00 доларів США, але в договорі купівлі-продажу було зазначена інша, менша сума - 74573,00 грн., яка відповідає вартості квартири за оцінкою КП «БТІ». Вона отримала від своєї матері ОСОБА_5 5000,00 доларів США. Будинок та земельну ділянку по провулку Салтикова-Щедріна вони придбали за 6000,00 доларів США, з яких 5000,00 доларів - це її особисті гроші, а 1000,00 доларів - їх спільні з відповідачем гроші. Будинок та земельна ділянка були оформлені на ОСОБА_3В,, так, як вона в той час була вагітна, їй було важко пересуватися. У 2014 році їх з відповідачем відносини дуже погіршилися, відповідач вигнав її з цього будинку, вона була вимушена перейти жити в будинок № 26 по провулку Паровозників у м. Словянську, який вона купила для своєї матері на особисті гроші матері, які та їй передала після продажу квартири в м. Павлограді. В подальшому вона переоформила цей будинок на матір, уклавши договір дарування. Зараз вона у звязку із проведенням АТО тимчасово мешкає у м. Павлограді в орендованому житлі, по закінченні АТО бажає повернутися до м. Словянська та жити в належному їй будинку по провулку Салтикова-Щедріна, буд. 35. Вона була присутня під час нотаріального укладання договорів купівлі-продажу будинку та земельної ділянки по провулку Салтикова-Щедріна, буд. 35, писала двічі заяву про надання дозволу чоловіку ОСОБА_3 на укладання цих договорів купівлі-продажу від неї, як дружини, пояснити чому вона надавала такий дозвіл а не зазначила те, що нерухомість купуються більшою часткою за її с особисті гроші пояснити суду не змогла. Також заявила суду про те, що вона повторно уклала шлюб, що тепер її прізвище Козлова, але на даний час вона ще не отримала паспорт на нове прізвище.

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримав позовні вимоги ОСОБА_1, на їх задоволені наполягав, зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 не визнав, проти їх задоволення заперечував, дав суду пояснення, які співпадають із викладеним позивачем ОСОБА_1, додатково пояснив, що від продажу квартири у м. Павлограді ОСОБА_1 отримала 24850,00 грн., які були витрачені на придбання будинку, що це є ? частка вартості будинку, тому ? частка будинку та земельної ділянки є особистою власністю позивача, а інша ? частка - їх спільною власністю.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав, заперечував проти їх задоволення, підтримав свої зустрічні вимоги, на їх задоволенні наполягав, суду пояснив наступне: значний проміжок часу він мешкав у гуртожитку, працював на підприємстві та отримував заробітну плату. Він до укладання шлюбу з ОСОБА_1 протягом 2004-2008 років щомісячно частку заробітної плати обмінював на долари США як у банківських установах, так і у випадкових осіб, отримані долари США зберігав для придбання житла, зібрав таким чином 6000,00 доларів США, за яки і були придбані житловий будинок та земельна ділянка по провулку Салтикова-Щедріна № 35. ОСОБА_1 на гроші, які були отримані нею від продажу квартири у м. Павлограді придбала інший будинок - № 26 по провулку Паровозників у м. Словянську. Він був присутнім під час купівлі ОСОБА_1 цього будинку та писав заяви про те, що він не має відношення до цього будинку та земельної ділянки, так, як вони придбані на особисті гроші ОСОБА_1 Довідок на підтвердження придбання ним доларів США до шлюбу у нього не має, банківські квитанції не збереглись. На його прохання йому за місцем роботи дали довідку про його заробіток за період з 2004 по 2009 роки, чому довідка без підпису головного бухгалтера та має двічі зазначення розміру його заробітку за 2008 рік він не знає, вважає, що повторне зазначення 2008 року є помилкою, потрібно було другого разу зазначати «2009 рік».

Представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 підтримав зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3, на їх задоволені наполягав, позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав, проти їх задоволення заперечував, дав суду пояснення, які співпадають із викладеним ОСОБА_3

Свідок ОСОБА_6 суду пояснила наступне: вона є рідною матірю ОСОБА_1, після укладання шлюбу якої вона вирішила продати квартиру, співвласниками якої були вона та дві її дочки, яка знаходилася у м. Павлограді. Квартиру продали за 15000,00 доларів США, 5000,00 з яких вона передана ОСОБА_1 на придбання свого житла. Потім вона вирішила придбати житло у м. Словянську, але сама цього зробити не могла за сімейними обставинами, тому вона передала ОСОБА_1 ще грошей, на яки вона й купила будинок по провулку Паровозників, якій потім їй подарувала. Чому в договорі купівлі-продажу квартири була зазначена інша сума пояснити не змогла, зазначаючи, що саме стільки коштувала квартира за даними КП «БТІ».

З наданих суду письмових документів та доказів слідує наступне:

ОСОБА_3 та ОСОБА_1 перебували в шлюбі з 24.10.2009 року по 13.03.2015 року, шлюб розірвано судом за позовом ОСОБА_3В.(а.с. 8).

ОСОБА_3 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 9), на утримання якого з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 рішенням Словянського міськрайонного суду з 24.03.204р. стягнуті аліменти (а.с. 10).

07.12.2011 року ОСОБА_3 купив житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами за № 35 по провулку Салтикова-Щедріна у м. Словянську, продаж було здійснено за 36400,00 грн. Договір посвідчено нотаріально. У абзаці другому п. 5 цього договору зазначено, що покупець повідомляє продавцю про те, що укладає цей договір за згодою дружини ОСОБА_1, справжність підпису якої на заяві нотаріально засвідчена 07.12.2011р. (а.с. 11).

Право власності на житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами за № 35 по провулку Салтикова-Щедріна у м. Словянську зареєстроване за ОСОБА_3 в державному реєстрі (а.с. 12).

07.12.2011 року ОСОБА_3 купив земельну ділянку загальною площею 0,0629 га, передану для обслуговування житлового будинку і господарських будівель за № 35 по провулку Салтикова-Щедріна у м. Словянську, продаж було здійснено за 11622,00 грн. Договір посвідчено нотаріально. У абзаці другому п. 5 цього договору зазначено, що покупець повідомляє продавцю про те, що укладає цей договір за згодою дружини ОСОБА_1, справжність підпису якої на заяві нотаріально засвідчена 07.12.2011р. (а.с. 16).

21.07.2015р. ОСОБА_1 сплачено адвокату ОСОБА_2 3000,00 грн. за надання правової допомоги (а.с. 18).

ОСОБА_1 28.07.2015р. сплачено судовий збір в сумі 401,50 грн. (а.с. 2).

21.10.2011р. ОСОБА_6, ОСОБА_1 та ОСОБА_8 продали ОСОБА_9 та ОСОБА_10 квартиру АДРЕСА_2. Продаж здійснено за 74573,00 грн., договір посвідчено нотаріально (а.с. 33).

ОСОБА_3 сплачено 15.09.2015р. судовий збір на загальну суму 974,40 грн. (а.с. 34, 35).

З довідки про доходи від 14.09.2015 року, виданої начальником Словянської дистанції колії слідує, що заробітна плата ОСОБА_3 складала: 2004р. 9681,82 грн.; 2005р. 14472,09 грн., 2006р. 17136,56 грн.; 2007р. 24579,37 грн.; 2008р. 39372,81 грн.; 2008р. 46574,86грн., всього 151817,51 грн. Зазначена довідка не містить зазначення того, є ці суми є розміром нарахованої або отриманої заробітної плати, до відрахування податків або після (а.с. 47).

ОСОБА_3 в період з 01.04.2004р. по 30.10.2009р. мешкав у відомчому гуртожитку ДП «Донецька залізниця», мав пільги по сплаті житла (а.с. 58).

ОСОБА_1 подарувала 26.12.2013р. ОСОБА_6 житловий будинок № 26 по провулку Паровозників у м. Словянську (а.с. 64).

Інвентаризаційна вартість житлового будинку по провулку Салтикова-Щедріна, буд. 35 склала 56461,00 грн. (а.с. 43).

Розглядаючи справу суд виходив з наступного законодавства України:

Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно); майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності; право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом; спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Згідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу; розпорядження майном, що є обєктом спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до ЦК України.

Згідно до ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 71 СК України майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі; якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Згідно до ст. 72 СК України позовна давність не застосовується до вимог про поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, якщо шлюб між ними не розірвано. До вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. Позовна давність обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності.

Відповідно до до п.п. 2, 3 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно:

-набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування;

-майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на кошти, які належали їй, йому особисто.

Згідно до ч. 6 ст. 57 СК України суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у звязку з фактичним припиненням шлюбних відносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сімяю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуде ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Таким чином, за змістом ст.ст. 3,60,63,65,69,70,71,74 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладанні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним, як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладання одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладання договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Разом з цим, в силу п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Особистою власністю дружини, чоловіка є речі (майно), придбані нею (ним) за кошти, які належали їй (йому) особисто.

Законадавець має на увазі кошти, які були набуті до шлюбу, або одержані під час шлюбу за реалізоване майно, яке належало подружжю до шлюбу, одержані за договором дарування, одержані в порядку спадкування. Рівність прав і обовязків у шлюбі та сімї включає в себе також їх рівність в майнових відносинах, які регулюються положеннями Сімейного кодексу України та Цивільного кодексу України. основою майнових відносин подружжя є положення про те, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу); вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільнлої сумісної власності подружжя (стаття 60 СК України).

Отже, указаною нормою права передбачено презумпцію віднесення придбаного під час шлюбу майна до спільної сумісної власності подружжя. У такому разі позивач звільнеється від доведення цієї обставини, яка має значення для правильного вирішення справи, а відповідач, якщо заперечує проти цього, відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України має довести протилежне (спростувати матеріально-правову презумпцію).

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїзх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Згідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

У звязку із визнанням обома сторонами справи фактів придбання 07.12.2011 року житлового будинку та земельної ділянки за адресою: м. Словянськ, провул. Салтикова-Щедріна, буд. 35 на імя ОСОБА_3 за 36400,00 грн. та 11622,00 грн. відповідно в період знаходження ОСОБА_3 та ОСОБА_1 між собою в шлюбі, тому доказуванню, відповідно до ст.ст. 60, 61 ЦПК України, ст. 60 СК України, підлягають обставини придбання цього будинку як ОСОБА_3 за власні кошти, набуті ним до укладання шлюбу, та обставини придбання цього будинку ОСОБА_3 за кошти, отримані ОСОБА_1 за продаж майна, набутого до укладання шлюбу.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 наполягала на тому, що на придбання житлового будинку та земельної ділянки за адресою: м. Словянськ, провул. Салтикова-Щедріна, буд. 35 вона витратила особисті 5000,00 доларів США, пояснюючи, що квартира у м. Дніпропетровську була продана за 15000,00 доларів США, що за належну їй 1/3 частини від цієї квартири 5000,00 доларів США й були придбані будинок та земельна ділянка, а будинок № 26 по провулку Паровозників у м. Словянську був придбаний нею за особисті кошти її матері ОСОБА_6

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні зазначені обставини підтвердила, пояснивши, що квартира у м. Павлограді була продана за 15000,00 доларів США, 5000,00 доларів з яких вона передала доньці ОСОБА_1 для придбання житла у м. Словянську, а будинок № 26 по провулку Паровозників у м. Словянську був придбаний за решту грошей від продажу квартири.

Будь-якого документального підтвердження цих обставин позивач ОСОБА_1 суду не надала, більш того, з договорів купівлі-продажу ОСОБА_1 будинку та земельної ділянки за № 26 по провулку Паровозників у м. Словянську від 14.09.2012р. слідує, що кипівля як житлового будинку, так і земельної ділянки вчиняється за письмовою згодою ОСОБА_3, який стверджує, що гроші на придбання цього майна передані ОСОБА_1 її матірю ОСОБА_6 У договорах купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки за адресою: м. Словянськ, провул. Салтикова-Щедріна, буд. 35, які, за ствердженням ОСОБА_1 були придбані на її гроші, таке зазначення відсутнє, більш того, ОСОБА_1 дала письмову згоду ОСОБА_3 на вчинення договорів купівлі-продажу. Договір купівлі-продажу квартири у м. Павлограді містить зазначення того, що продаж квартири вчинена за 74573,00 грн., що є значно меншою сумою, ніж 15000,00 доларів США за курсом НБУ на той час 1 долар США = 8 гривень, тому суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 стосовно того, що житловий будинок та земельна ділянка по провулку Салтикова-Щедріна буд. 35, були придбані загалом за 6000,00 доларів США, 5000,00 доларів США з яких є її особистою власністю та наьуті до укладання шлюбу, є безпіджставними та недоведеними, тому не підлягають задоволенню.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 наполягав на тому, що житловий будинок та земельна ділянка за адресою: м. Словянськ, провул. Салтикова-Щедріна, буд. 35 був придбаний ним на власне імя за власні кошти, набуті до укладання шлюбу, пояснивши, що він протягом 2004-2008 років відкладав гроші зі власної заробітньої плати та витрачав їх на придбання доларів США, що за чей час він зібрав 6000,00 доларів США, на яки і придбав цей будинок та земельну ділянку.

Будь-якого документального підтвердження цього суду не надано, довідка про розмір заробітної плати ОСОБА_3В, за період з 2004р. по 2008р. не може бути доказом цього, так, як довідка не містить підпису головного бухгалтера, не містить зазначення нарахованої та виплаченої заробітньої плати, розміру утриманих податків. Наявність самої довідки не є доекахом того, що ОСОБА_3 протягом значного часу не витрачав заробітну плату на свої потреби, а збирав для купівлі житла. Підтвердження перебування грошових коштів на рахунках будь-яких банківських установ та/або придбання в ціх банківських установах іноземної валюти за зазначений період суду надано не було, тому суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_3 стосовно того, що він придбав нерухомість на власні кошти, які він набув до укладання шлюбу, є безпіджставними та недоведеними, тому не підлягають задоволенню.

Суд, заслухавши пояснення відповідача, предстаників сторін та свідків, вивчивши усі наявні письмові докази по справі, приходить до висновку про те, що житловий будинок та земельна ділянка за адресою: Донецька область, місто Словянськ, провулок Салтикова-Щедріна, буд. 35, є особистою спільною власністю подружжя ОСОБА_3, частки кожного з подружжя є рівними, тому в разі поділу цього спільного майна подружжя кожному з подружжя бклавіну А.В. та ОСОБА_1 належить по ? частині житлового будинку та земельної ділянки за адресою: Донецька область, місто Словянськ, провулок Салтикова-Щедріна, буд. 35.

Таким чином, заявлені позивачами вимоги підлягають задоволенню тільки в частині поділу цього нерухомого майна та визнання за кожним з них права особистої приватної власності на ? й1ого частку.

За таких умов позовні вимоги в частині віждкодування іншою стороною понесених сторонами по справі судових витрат відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України задоволенню не підлягають.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 5-8, 10-15, 60, 61, 88, 107, 208-209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності, поділ спільного майна подружжя, відшкодування судових витрат задовольнити частково.

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання право особистої приватної власності на нерухоме майно задовольнити частково.

Визнати житловий будинок за № 35 по пров. Салтикова-Щедріна у м. Словянську Донецької області, загальною площею 56,3 м2, житловою площею 38,0 м2, позначений літерами А-1, з господарським будівлями та спорудами: прибудовою а, тамбуром а1, ґанком а2, літньою кухнею -Б, погребом -В, сараєм Г, сараєм Ж, убиральнею-душем Д, колодязем питним № 1, огорожею - № 2 та земельну ділянку площею 0,0629 га, кадастровий номер :021:0071 по провулку Салтикова-Щедріна буд. 35 в м. Словянську Донецької області спільною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_3.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_3, ІНПП НОМЕР_1, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, фактично мешкає за адресою: 51400, Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Повстання, буд. 29, право власності на ? частку житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами (один житловий будинок, загальною площею 56,3 м2, житловою площею 38,0 м2, позначений літерами А-1, з господарським будівлями та спорудами: прибудовою а, тамбуром а1, ґанком а2, літньою кухнею -Б, погребом -В, сараєм Г, сараєм Ж, убиральнею-душем Д, колодязем питним № 1, огорожею - № 2) під номером 35, що знаходиться в м. Словянську Донецької області по провулку Салтикова-Щедріна та на ? частку земельної ділянки площею 0,0629 га, кадастровий номер :021:0071 по провулку Салтикова-Щедріна буд. 35 в м. Словянську Донецької області.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженцем ІНФОРМАЦІЯ_6, ІНПП НОМЕР_2, який зареєстрований та мешкає за адресою: Донецька область, м. Словянськ, провулок Салтикова-Щедріна, буд. 35, право власності на ? частку житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами (один житловий будинок, загальною площею 56,3 м2, житловою площею 38,0 м2, позначений літерами А-1, з господарським будівлями та спорудами: прибудовою а, тамбуром а1, ґанком а2, літньою кухнею -Б, погребом -В, сараєм Г, сараєм Ж, убиральнею-душем Д, колодязем питним № 1, огорожею - № 2) під номером 35, що знаходиться в м. Словянську Донецької області по провулку Салтикова-Щедріна та на ? частку земельної ділянки площею 0,0629 га, кадастровий номер :021:0071 по провулку Салтикова-Щедріна буд. 35 в м. Словянську Донецької області.

Усі інші позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та усі інші зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Словянський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 20 листопада 2015 року.

Суддя Словянського міськрайонного суду М. О. Гусинський