АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2015 року м. Дніпропетровськ

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

Головуючої - судді Кочкової Н.О.,

суддів - Каратаєвої Л.О., Повєткіна В.В.,

при секретарі - Добролюбовій І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 жовтня 2015 року, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що проживала однією сім'єю з відповідачем без реєстрації шлюбу. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_5 На теперішній час відносини з відповідачем припинені, вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, дитина проживає з нею. Останнім часом відповідач матеріальну допомогу на отримання сина надає нестабільно. Тому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття (а.с.1).

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 жовтня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої дитини - сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 03 вересня 2015 року до повноліття дитини. Допущено негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць (а.с.25-26).

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким зменшити розмір аліментів, та звільнити його від сплати судового збору (а.с.28-29).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Установлено, що ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд 1 інстанції посилався на вимоги ст.ст.180,181,182 СК України.

Такі висновки зроблені судом без порушення норм матеріального і процесуального права, відповідають обставинам справи і підтверджені належними та допустимими доказами. Так, відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягненню нею повноліття. Згідно ч. 2,3 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той з них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі, або за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батьків дитини, і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Посилання апелянта на те, що він перебуває у лавах Збройних сил України не звільняє його від обов'язку брати участь в утриманні дитини до досягнення нею повноліття, а посилання на те, що розмір аліментів - ? частина є завеликим, - не підтверджено належними і допустимими доказами, а згідно із ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана надати суду докази, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доводи апелянта про те, що життя у Дніпропетровську та у Донецьку суттєво відрізняється та про те, що його перебування у лавах Збройних Сил України є вимушеним, - не має правового значення для вирішення спору, а посилання на необхідність зупинення провадження по справі до його демобілізації, - протирічить ч.1 ст. 157 ЦПК України.

Посилання на необхідність визначення аліментів у розмірі 30% прожиткового мінімуму, встановленого ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2015 рік» протирічить ст. 182 СК України і не заслуговує не увагу.

Посилання апеллянта на незаконність судового рішення у частині стягнення із нього судового збору - протирічить тексту рішення суду, із якого вбачається, що судові витрати компенсуються за рахунок держави.

Інші доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і зводяться, в основному, до переоцінки доказів, але відповідно до ст.. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду 1 інстанції.

Судом 1 інстанції у досить повному обсязі з'ясовані права та обов'язки сторін, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка, неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування чи зміни рішення не встановлено, справа розглянута у рамках позовних вимог та на підставі наданих доказів, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, і його слід залишити без змін.

Керуючись ст.307, ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 жовтня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: Судді: