Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ 22-ц/778/4399/15 Головуючий у 1 інстанції: Полянчук Б.І.
Є.У.№310/399/15-ц Суддя-доповідач: Крилова О.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Дзярука М.П.

Трофимової Д.А.

при секретарі: Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 18 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЛО» про захист прав споживача,

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначав, що 23.06.2014 року він придбав у відповідача смартфон XperiaZ2, модель D 6502 за 8147 грн. Придбана ним модель за класом захищена від пилу та вологи.

Протягом гарантійного строку були виявлені істотні недоліки в його роботі, оскільки перестав працювати сенсорний дисплей про Що він повідомив відповідача.

23.10.2014 року працівники відповідача оглянули телефон та склали акт приймання товару для оцінки якості та обслуговування у якому при описі зовнішнього стану було зазначено, що телефон не має подряпин, сколів корпусу, на його дисплеї відсутні плями, пил; інші предмети, відсутні пошкодження системного роз'єму (ушкодження, сліди бруду, вологи, відсутні місця нещільного прилягання корпусу, відсутні: сліди бруду та ушкодження наклейки під АКБ (шильника), заводське налаштування не змінені, що підтверджено підписом продавця телефону. Після складання акту смартфон у нього забрали для відправки в сервісний центр. У його присутності смартфон не був упакований та опломбований.

03.11.2014 року смартфон оглянули у Авторизованому сервісному центрі Sonu Mobile і склали акт №Z04Dx8G-l від 10.11.2014 року у якому зазначено, що ним порушені умови гарантійних зобов'язань виробника та виявлено потрапляння рідини в апарат. У гарантійному обслуговуванні відмовлено. Причину утворення вологи не виявлено. Не вказано з якої причини волога потрапила в корпус його смартфону. До акту не долучено протоколи випробувань виробу на герметичність.

У акті зазначено, що на телефоні виявлено подряпини, потертості на дисплеї, корпусі, кришці акб., але ці ушкодження були відсутні при прийнятті телефону працівником відповідача. Зазначене свідчить, що те, що після прийняття телефону працівник відповідача або представник сервісного центру навмисне потер та подряпав дисплей та кришку смартфону, а також міг залити в нього воду. Тому вважав, що цей акт не є документом, який доводить, що недоліки товару виникли внаслідок порушення ним правил користування товаром або зберігання.

Вважав, що виявлені протягом гарантійного строку недоліки його смартфону є істотними і виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), але продавець на бажає замінити йому смартфон на новий.

У зв'язку з пошкодженням смартфону він втратив спокій, представники відповідача звинувачують його в навмисній порчі смартфону. З ним поводились грубо та проявляли неповагу, принижували., Що приводило його в стан нервового напруження, ускладнило сімейні стосунки. Негативне ставлення до нього на протязі тривалого часу, відмову в усуненні недоліків та заміни смартфону стали причиною його душевних страждань, порушення життєвих принципів. Йому завдано моральну шкоду на 50 000 грн.

Посилаючись на зазначені обставини, просив суд, визнати акт №Z04Dx8G~l від 10.11.2014 року недійсним.-Зобов'язати відповідача замінити належний йому смартфон XperiaZ2, модель D6502 на аналогічний смартфон належної якості протягом 5 днів з дня набрання законної сили рішенням суду. Стягнути 50 000 гри. моральної шкоди.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 18 травня 2015 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням районного суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення районного суду скасувати та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

За ст. 213 ЦПК рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення не повною мірою відповідає таким вимогам.

Так, відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довів своїх вимог, не подавав позивачеві заяву про проведення експертизи.

Разом з тим, не спростовані доводи позивача про те, що йому не пропонувалося проведення експертизи, хоча смартфон був отриманий від нього, переданий на проведення дослідження.

Суд першої інстанції не звернув уваги не те, що згідно абз. 2 ч. 4 ст. 17 Закону України "Про захист прав споживачів" доведення факту наявності або відсутності недоліків у товарі можливо за допомогою експертизи, проведення якої за свій рахунок повинен організувати саме продавець, а не споживач продукції.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст. 61 цього Кодексу. Указане правило діє, якщо в нормах матеріального права не має вказівки про перерозподіл обов'язків доказування.

Однак при вирішенні спорів про захист прав споживачів слід ураховувати, що тягар доказування обставин, які звільняють від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання зобов'язання, в тому числі і за спричинену шкоду, лежить на продавцеві (виготівникові).

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов'язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу.

Разом з тим, у матеріалах справи відсутні будь-які пояснення відповідача, докази, якими він обґрунтовував би заперечення проти позовних вимог, крім того, що покупця звинуватили у неналежній експлуатації речі. Отже продавець не спростував доводи позивача.

При апеляційному розгляді було задоволено клопотання позивача та проведена товарознавча експертиза, за висновками якої від 29 вересня 2015 року смартфон не відповідає заявленим технічним характеристикам виробника, містить істотні недоліки, що зумовлює неможливість використання його за призначенням, а причиною потрапляння води всередину смартфону є недостатньо герметичний корпус, який не захищає виріб від потрапляння води.

Такий висновок суду є мотивованим, посилання відповідача, що він зроблений некваліфікованими фахівцями не підтверджується жодними доказами. Також безпідставним є посилання відповідача на те, що на дослідження міг бути наданий інший смартфон. Так, з описової частини експертного висновку вбачається, що досліджуваний смартфон має ту ж саму ідентифікацію, як і той, який був придбаний позивачем. Зазначення у висновку про чорний колір корпусу смартфону не викликає сумнівів у його тотожності з товаром, придбаним позивачем, з наданої фото таблиці вбачається, що торцева частина смартфону іншого кольору, але відсутність належного детального опису товару при його придбанні не може позбавляти споживача права на захист.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 10 постанови від 30 травня 1997 року № 8 "Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах" висновок визнається неповним, коли експерт дослідив не всі подані йому об'єкти чи не дав вичерпних відповідей на порушені перед ним питання. Неясним вважається висновок, який нечітко викладений або має невизначений, неконкретний характер.

Згідно з ч. 1 ст. 150 ЦПК України, якщо висновок експерта буде визнано неповним або неясним, судом може бути призначена додаткова експертиза, яка доручається тому самому або іншому експерту (експертам).

Апелянт не зазначав про неповноту висновку, не вимагав проведення повторної або додаткової експертизи.

Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57-60 ЦПК України.

При цьому, як передбачено в ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 1 Закону України "Про захист прав споживачів" визначено, що істотний недолік - це недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: він взагалі не може бути усунутий; його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором.

Відповідно до пп. 2, 3 п. 1 ст. 8 Закону України "Про захист прав споживачів" у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк або відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов'язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми або вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника).

При цьому на споживача покладається обов'язок лише довести наявність дефекту продукції. Тягар доказування причин виникнення недоліку товару, як вже зазначалося, покладений на продавця.

За таких обставин позовні вимоги про заміну товару на такий же, але належної якості доведені позивачем та підлягають задоволенню.

У відповідності до положень ст. 88 ЦПК стягненню з відповідача підлягають витрати по оплаті судового забору та проведення експертизи. Так, позивачем було сплачено судовий збір за клопотання про призначення експертизи та сплачено витрати на пересилання смартфону до м. Запоріжжя і проведення експертизи. Такі витрати підтверджені належними доказами.

Стягненню на користь позивача підлягають і витрати на правову допомогу.

Відповідно до ст. 59 Конституції України кожен має право на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Пунктом 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України встановлено, що витрати на правову допомогу належать до судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Тому підтверджені відповідною квитанцією витрати на правову допомогу у розмірі 300 гр. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Інші витрати, зокрема на паливо у зв'язку з проїздом до апеляційного суду не можуть бути покладені на відповідача, тому що з наданих позивачем квитанцій на оплату палива не вбачається ані доцільність таких витрат, ані їх відповідність потребам з огляду на відстань проїзду та розхід палива. Жодних розрахунків позивачем на надано.

Позивачем заявлялися і вимоги по компенсації моральної шкоди з посиланням на те, що внаслідок неправомірних дій відповідача він зазнав моральних страждань, втратив спокій та зазнав ускладнень у сімейних стосунках. Такі вимоги задоволенню не підлягають з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно із ч. 2 цієї ж ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно з роз'ясненнями викладеними у п. п. 4, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до ст. 137 ЦПК у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Крім того, згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1996 року № 5 "Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів" при вирішенні вимог споживачів про відшкодування на підставі ст. 24 Закону моральної шкоди суди повинні виходити з роз'яснень, які Пленум Верховного Суду України дав у постанові від 31 березня 1995 р. № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди". Зокрема, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру, яких споживач зазнав унаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, що настали через незаконні винні дії продавця, виготівника, виконавця або через їх бездіяльність. Розмір відшкодування моральної шкоди встановлюється судом і визначення його не ставиться в залежність від наявності матеріальної шкоди, вартості товару (робіт, послуг), суми неустойки, а має ґрунтуватися на характері й обсязі моральних і фізичних страждань, заподіяних споживачеві у кожному конкретному випадку.

За змістом п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про захист прав споживачів" споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції" від 19 травня 2011 року № 3390-VI шкодою є завдані внаслідок дефекту в продукції каліцтво, інше ушкодження здоров'я або смерть особи, пошкодження або знищення будь-якого об'єкта права власності, за винятком самої продукції, що має дефект.

Про такі наслідки порушення його прав позивач не заявляв, посилаючись лише на зазнані ним нервові напруження, тож судова колегія не вбачає підстав для задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди.

Керуючись ст. ст. 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 18 травня 2015 року у цій справі скасувати та ухвалити нове рішення .

Позов ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЛО» про захист прав споживача задовольнити частково.

Зобов'язати товариство з обмеженою відповідальністю «АЛЛО» замінити належний ОСОБА_3 смартфон XperiaZ2, модель D 6502 на аналогічний належної якості, а в разі відсутності такої можливості, на такий самий товар іншої моделі з відповідним перерахунком різниці у ціні.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЛО» на користь ОСОБА_3 витрати на проведення товарознавчої експертизи у розмірі 2 500 гр, ( дві тисячі п'ятсот гр.), витрати по направленню смартфону до м. Запоріжжя у розмірі 100 гр. ( сто гр.), витрати на правову допомогу у розмірі 300 гр. ( триста гр) та на оплату судового збору - 121 гр. 80 коп ( сто двадцять одна гр. 80 коп).

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: