Справа № 490/1317/15-ц
н/п 2/490/4694/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

резолютивна частина

17 листопада 2015 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді Подзігун Г. В.

при секретарі - Кошевій О. С.

за участю представника відповідача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Провідна", про відшкодування завданої шкоди.

Керуючись ст. ст. 10, 14, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржене через суд першої інстанції до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів після винесення рішення.

СУДДЯ Г. В. ПОДЗІГУН

Справа № 490/1317/15-ц

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2015 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді Подзігун Г. В.

при секретарі - Кошевій О. С.

за участю представника відповідача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Провідна", про відшкодування завданої шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача, в якому просив стягнути на його користь шкоду в розмірі 4 877 грн. 96 коп. та 3 000 грн. витрат на надання правової допомоги. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що з вини відповідача сталася ДТП, в результаті якої позивачу було задано збитків в розмірі 17 482 грн. 85 коп., з яких 12 604 грн. 89 коп. ним було отримано в якості відшкодування від страхової компанії. Таким чином, позивач недоотримав 4 877 грн. 96 коп., які просив стягнути з відповідача.

Заочним рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 27 травня 2015 року позов було задоволено частково: стягнуто з відповідача на користь позивача 4 877 грн. 96 коп.; в задоволенні решти позовних вимог було відмовлено.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 29 вересня 2015 року заочне рішення було скасовано, а справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Позивач та його представник у судове засідання не з'явилися, представником надана заява про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує.

Представник відповідача у судовому засіданні вимоги позову не визнав та просив відмовити у його задоволенні. При цьому, посилався на те, що ліміт відповідальності страховика встановлено у розмірі 50 000 грн. (франшиза - 500 грн.), який значно перевищує заподіяну позивачу шкоду, що виключає підстави для стягнення цієї шкоди з відповідача.

Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, що не перешкоджає розгляду справи за його відсутності.

Вивчивши доводи позову, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази та обставини справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Як вбачається із матеріалів справи, 23 травня 2013 року близько 14 год. 45 хв. в м. Миколаєві, рухаючись по прилеглій до супермаркету "Практікер" території за адресою: пр. Героїв Сталінграду, 9 на транспортному засобі марки "Volvo", д/н НОМЕР_1, з причепом, д/н НОМЕР_2, ОСОБА_3 при зміні напрямку руху праворуч не витримав безпечний боковий інтервал та допустив бокове контактування причепом з припаркованим праворуч автомобілем марки "Citroen Berlingo", д/н НОМЕР_5, що належить позивачеві на праві власності. В результаті цієї ДТП автомобіль позивача зазнав механічні пошкодження.

Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01.07.2013 року відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП - порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортного засобу.

Згідно з рахунком-фактурою № АДНМ-00424 від 27 травня 2013 року, актом виконаних робіт № АДНМ-00470 від 23.07.2013 року вартість ремонту автомобіля позивача склала 17 482 грн. 85 коп., які були ним сплачено, що підтверджується квитанцією № 144005/02 від 06.08.2013 року.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки "Volvo", д/н НОМЕР_1, та причепу, д/н НОМЕР_2, була застрахована у ПрАТ "СК "Провідна" згідно з полісом № АС/1419296 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 20.05.2013 року. При цьому, страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду, заподіяну майну, складає 50 000 грн., франшиза - 500 грн.

Відповідно до розрахунку суми матеріального збитку по справі № від 24.07.2013 року, який було здійснено працівником страхової компанії, сума збитку транспортному засобу позивача склала 7 463 грн. 59 коп. На підставі розрахунку 24.07.2013 року страховою компанією було складено страховий акт № 1 , відповідно до якого страховою компанією позивачу було виплачено відшкодування в розмірі 7 463 грн. 59 коп. (з них 500 грн. - безумовна франшиза, сплачена безпосередньо відповідачем в якості компенсації відповідно до умов полісу).

У квітні 2014 року страховою компанією було здійснено доплату в розмірі 5 141 грн. 30 коп. Таким чином, позивачем в якості відшкодування завданих ДТП збитків було отримано 12 604 грн. 89 коп., а розмір недоотриманого відшкодування складає 4 877 грн. 96 коп.

В силу ст. 21 Закону України від 01.07.2004 року "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" цивільно-правову відповідальність відповідача було застраховано.

Згідно зі ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 29 Закону України від 01.07.2004 року "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Таким чином, представником страхової компанії у встановленому законом порядку було розраховано суму матеріального збитку, пов'язаного з відновлювальним ремонтом транспортного засобу позивача, та прийнято рішення про відшкодування збитків, завданих ДТП, у розмірі, меншому ніж фактично понесені позивачем витрати на ремонт його автомобілю.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. При цьому, згідно з ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою.

Однак, згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Вказана позиція висловлена також у п. 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що на відповідача може бути покладена відповідальність за заподіяну позивачу шкоду лише у разі, коли розмір заподіяної шкоди перевищує ліміт страхового відшкодування страховика.

В той же час, судом встановлено, що сума страхового відшкодування за шкоду, завдану майну, яка передбачена з полісом № АС/1419296 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 20.05.2013 року, складає 50 000 грн., франшиза - 500 грн. Враховуючи той факт, що збитки, завдані позивачу внаслідок ДТП, складають 17 482 грн. 85 коп. (тобто у межах передбаченого полісом страхового відшкодування), суд приходить до висновку, що підстави для стягнення відшкодування з відповідача відсутні.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову в частині стягнення на користь позивача шкоди в розмірі 4 877 грн. 96 коп. слід відмовити.

Згідно зі ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу. Однак позивачем не було надано доказів, які б підтверджували суму, яка була ним витрачена на надання правової допомоги, а тому позовні вимоги в цій частині також задоволенню не підлягають.

За такого, у задоволенні позову ОСОБА_2 слід відмовити у повному обсязі.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір сплачено позивачем при подачі позову до суду.

Керуючись ст. ст. 10, 14, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржене через суд першої інстанції до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів після винесення рішення.

СУДДЯ Г. В. ПОДЗІГУН