Провадження № 2/635/457/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

21 січня 2015 року селище Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді О.М. Пілюгіної

за участі секретаря Бабенко І.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу, усунення перешкод в користуванні квартирою, третя особа Приватний нотаріус Харківського районного нотаріального округу ОСОБА_4,

ВСТАНОВИВ:

представник позивача ОСОБА_5, який діє на підставі довіреності, посвідченої виконуючим обов'язки начальника Харківського слідчого ізолятору Одерієм Т.М., звернувся до суду з позовом та просить визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири № 129, за адресою: АДРЕСА_1, укладений 18 серпня 2011 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу ОСОБА_4, реєстр № 2841 та усунути позивачу перешкоди в користуванні ним квартирою № 129 за вищевказаною адресою з боку відповідача ОСОБА_3 шляхом її виселення. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 19 лютого 2009 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_7, реєстр № 787, відповідно до умов якого ОСОБА_2 передала у власність ОСОБА_1 належну їй трикімнатну квартиру № 129, що розташована за адресою: АДРЕСА_1. В зв'язку з невиконанням ОСОБА_2 своїх зобов'язань за договором купівлі-продажу від 19 лютого 2009 року, зокрема в частині виселення та зняття з реєстраційного обліку, позивач звернувся до суду з вимогами про її примусове виселення та зняття з реєстраційного обліку. Рішенням судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 05 березня 2014 року ОСОБА_1 усунені перешкоди у здійсненні права власності та виселено ОСОБА_2 з квартири № 129, за адресою: АДРЕСА_1. При примусовому виконанні рішення апеляційного суду Харківської області від 05 березня 2014 року встановлено, що в квартирі проживає ОСОБА_3, яка є власником квартири № 129 за вищевказаною адресою на підставі договору купівлі-продажу від 18 серпня 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу ОСОБА_4 У пункті 1.2 якого вказано, що нерухоме майно, що відчужується, а саме: квартира № 129 за адресою: АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2 на підставі рішення Харківського районного суду Харківської області від 05 квітня 2011 року , справа № 2-2680/11, зареєстрованого в КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» 15 серпня 2011 року, витяг про державну реєстрацію прав № 30970714, реєстраційний номер: 23424534, номер запису 3434/129 в книзі: 25. В провадженні Харківського районного суду Харківської області за період з квітня 2011 року по 06 жовтня 2014 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу недійсним, зареєстрованим та розглянутим не значиться; за № 2034/2-2680/11 знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_9 про позбавлення батьківських прав.

Представник позивача ОСОБА_10, яка діє на підставі нотаріально посвідченої довіреності, в судовому засіданні підтримала позов в повному обсязі, просила його задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.

Відповідачі в судове засідання не з'явилися, причини неявки суду не повідомили, про день та час розгляду справи сповіщалися належним чином, тому суд за згодою представника позивача ухвалив про заочний розгляд справи.

Приватний нотаріус Харківського районного нотаріального округу ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи сповіщався належним чином.

Суд заслухавши представника позивача, дослідивши докази по справі встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

Судом встановлено, що 19 лютого 2009 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_7, реєстр № 787, відповідно до умов якого ОСОБА_2 передала у власність ОСОБА_1 належну їй трикімнатну квартиру № 129, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 77,20 кв.м, житловою площею 43,20 кв.м, про що також свідчить витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 22137755, сформований КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» 12 березня 2009 року; витяг з державного реєстру правочинів № 7037867, сформований приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_7 19 лютого 2009 року.

Також судом встановлено, що 18 серпня 2011 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу ОСОБА_4, реєстр № 2841, відповідно до умов якого ОСОБА_2 передала у власність ОСОБА_1 належну їй трикімнатну квартиру № 129, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 77,20 кв.м, житловою площею 43,20 кв.м, про що також свідчить витяг з державного реєстру правочинів № 10276615, сформований приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу ОСОБА_4 18 серпня 2011 року та витяг про державну реєстрацію прав № 31130278, сформований Комунальним підприємством «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» 30 серпня 2011 року.

Рішенням судової колегії палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 05 березня 2014 року ОСОБА_1 усунено перешкоди у здійсненні права власності та виселено ОСОБА_2 з квартири № 129, за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до акту державного виконавця відділу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції Харківської області від 03 жовтня 2014 року, при примусовому виконанні виконавчого листа № 635/9741/13-ц, виданого Харківським районним судом Харківської області 03 квітня 2014 року про усунення перешкоди ОСОБА_1 у здійсненні права власності та виселення ОСОБА_2 з квартири № 129, за адресою: АДРЕСА_1 встановлено, що власником вказаної квартири є ОСОБА_3

Також в якості доказів суду надані: заява представника позивача ОСОБА_10 від 06 жовтня 2014 року до Харківського районного суду Харківської області про видачу повного тексту судового рішення по цивільній справі № 2-2680/11 від 05 квітня 2011 року; лист-відповідь Харківського районного суду Харківської області від 09 жовтня 2014 року, відповідно до якого, в провадженні Харківського районного суду Харківської області в період з 01 квітня 2011 року по 06 жовтня 2014 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу недійсним, зареєстрованим та розглянутим не значиться; під № 2034/2-2680/11 в Харківському районному суді Харківської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_9 про позбавлення батьківських прав.

За ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 10; ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Загальні вимоги, дотримання яких є необхідним для чинності правочину, викладені в статті 203 ЦК України, якою передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної діяльності; волевиявлення учаснику правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно з правилом статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом (нікчемний правочин) або якщо він не визнаний судом недійсним (оспорювані правочини).

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Суд, аналізуючи надані позивачем докази, приходить до висновку, що вимоги позивача про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири від 18 серпня 2011 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не надано безспірних доказів, на підтвердження тої обставини, що на момент укладання 18 жовтня 2011 року договору купівлі-продажу, відповідач ОСОБА_2 не була власником квартири і не мала права на продаж квартири.

Відмовляючи в позові, суд, виходить з тих обставин, що відповідно до змісту спірного договору купівлі-продажу, нерухоме майно, що відчужується, належить продавцю ОСОБА_2 на підставі рішення Харківського районного суду Харківської області від 05 квітня 2011 року, справа № 2-2680/11, і факт наявності інформації, про відсутність перебування в провадженні суду саме справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу недійсним, інформації про реєстрацію за вказаним позивачем номером справи за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_9 про позбавлення батьківських прав, не спростовує вказані у договорі купівлі-продажу від 18 серпня 2011 року, реєстр № 2841, відомості про ОСОБА_2 як власника квартири № 129, за адресою: АДРЕСА_1, тоді як в спірному договорі не міститься даних про сторони і про предмет спору по справі № 2-2680/11.

При цьому суд також враховує, що позивач не надав копію рішення суду від 05 квітня 2011 року, по справі № 2-2680/11, представник позивача у судовому засіданні будь яких клопотань з цього приводу не заявляв, а справа розглядається на підставі доказів сторін, та в межах в межах заявлених позивачем вимог, тому суд відмовляє позивачу в задоволенні позовних вимог про визнання договору купівлі -продажу квартири недійсним за недоведеністю вимог.

Оскільки судом відмовлено в задоволенні вимог про визнання недійсним договору купівлі -продажу квартири № 129, за адресою: АДРЕСА_1, що укладений між продавцем ОСОБА_2 та покупцем ОСОБА_3, тому вимоги про усунення перешкод в користуванні шляхом виселення відповідача ОСОБА_3 із вказаною квартири є безпідставними, і суд відмовляє у їх задоволенні.

За вказаних обставин, суд повністю відмовляє позивачу в задоволенні позовних вимог та на підставі ст. 88 ЦПК України стягує з позивача на користь держави судові витрати.

Керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 60, 61, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 23; 203; 204; 215 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

ОСОБА_1 - в задоволенні позову повністю відмовити.

Судові витрати понесені ОСОБА_1 віднести за його рахунок.

На рішення суду позивачем може бути подано апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду, а особами, без участі яких постановлено рішення протягом 10 днів з дня отримання копії рішення суду в апеляційний суд Харківської області через Харківський районний суд Харківської області.

Відповідач має право звернутися до Харківського районного суду Харківської області з заявою про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляцію не буде подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ О.М. Пілюгіна