Справа № 204/5298/14-ц
Провадження № 2-п/204/66/15 р.
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬК
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

12 листопада 2015 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючої судді Самсонової В.В.

за участю секретаря Зайченко О.В.

за участю представників заявника ОСОБА_1 та ОСОБА_2

за участю представника позивача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську заяву ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення суду від 20 лютого 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2015 року до суду надійшла заява від ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення суду від 20 лютого 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості та скасування цього рішення суду з призначенням слухання справи у загальному порядку. В обґрунтування заяви вказав на те, що вказане заочне рішення було отримано представником відповідача ОСОБА_1 тільки 31.07.2015 року. Приймаючи ухвалу про проведення заочного розгляду справи за відсутності відповідача, суд виходив з того, що відповідач належно повідомлений про день, час та місце розгляду справи через оголошення у пресі. Проте, відповідач об'єктивно не міг отримати цю інформацію тому, що на початку лютого 2015 року він виїхав до м. Санкт-Петербург Російської Федерації на заробітки. ОСОБА_4 та його представник судових повісток про призначення справи на 20.02.2015 року - не отримували. У звязку з тим, що відповідач не зміг взяти участь особисто, чи через представника у судовому розгляді, він був позбавлений права скористатися своїми правами, а саме: бути ознайомленим з позовними вимогами, надати пояснення, заперечення, приймати участь у вивченні доказів, що є важливими і мають значення для справедливого розгляду справи. У позовній заяві позивач стверджує, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява свідчить про укладення між сторонами кредитного договору. Проте, це не відповідає дійсності оскільки у заяві про таке підтвердження нема жодного слова. Також, у цій заяві нема жодного посилання на те, що відповідач згоден із положеннями, що викладені в «Умовах і правилами надання банківських послуг» та інших документах позивача. Тому, він вважає, що позивач та відповідач не досягли згоди у встановленій законом письмовій формі щодо всіх істотних умов кредитного договору, що передбачені актами цивільного законодавства України, а тому, такий договір вважається неукладеним, тобто таким, що не відбувся (не існує), що не потребує заявлення додаткових зустрічних чи окремих вимог про визнання такого договору неукладеним. Згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем, заборгованість у сумі 8752 гривень 09 копійок набула статусу простроченої 29 квітня 2011 року. Тобто, позивач дізнався про порушення умов кредитування 29 квітня 2011 року. При цьому, позовну заяву зареєстровано судом 23 липня 2014 року, тобто після спливу трирічного строку позовної давності, встановленої ст. 257 ЦК України.

В судовому засіданні представники заявника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підтримали дану заяву та просили задовольнити її в повному обсязі. При цьому, вказали на ті ж самі обставини, що викладені в заяві про перегляд заочного рішення суду.

Представник позивача в судовому засіданні заперечував проти задоволення вимог заявника та просив відмовити йому в задоволенні його заяви про перегляд заочного рішення суду.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що дана заява задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 228 ЦПК України, заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

В судовому засіданні було встановлено, що 20 лютого 2015 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська була розглянута справа за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості та ухвалено, у звязку з неявкою відповідача в судові засідання без поважних причин, відповідне заочне рішення, яким стягнуто з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» заборгованість за Кредитним договором б/н від 13.08.2007 року у розмірі 30812,95 грн. та судовий збір в сумі 308 грн. 13 коп. (а.с.70-71).

Згідно з ч. 1 ст. 74 ЦПК України, судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. В силу ч. ч. 1-2, 4, 8 ст. 76 ЦПК України, судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам - відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки. Розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручали, повертається до суду. У разі відсутності адресата особа, що доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення. У разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

При цьому, згідно з ч. ч. 9-10 ст. 74 ЦПК України, відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. На ці випадки поширюється правило частини четвертої цієї статті. Друкований орган, у якому розміщуються оголошення про виклик відповідача протягом наступного року, визначається не пізніше 1 грудня поточного року в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Так, згідно відповіді адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС України в Дніпропетровській області від 29.07.2014 року за вих. № 4297/2, на запит судді, ОСОБА_4 не має зареєстрованого місця проживання (а.с.28).

Тому, ОСОБА_4 був повідомлений про слухання даної справи через засоби масової інформації (обласна суспільно-політична газета «Вісті Придніпровя» № 14 - а.с.68), в порядку ч. ч. 9-10 ст. 74 ЦПК України. Про ухвалене судом заочне рішення від 20 лютого 2015 року відповідач також був повідомлений через засоби масової інформації (обласна суспільно-політична газета «Вісті Придніпровя» № 47 - а.с.76-79).

Таким чином, з усього вищевказаного вбачається, що відповідач ОСОБА_4 був належним чином повідомлений про слухання даної справи, що підтверджується вищевказаними матеріалами справи.

Тому, твердження його представників щодо неповідомлення його судом про слухання даної справи є необґрунтованими та безпідставними.

Крім того, заявником не надані докази, на які він посилається, які на його думку мають істотне значення для правильного вирішення справи, у звязку з чим вирішення даної справи могло бути іншим.

Так, відповідно до ст. 232 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не зявився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Проте, заявником не було надано суду таких доказів, які б мали істотне значення, у звязку з чим, вирішення даної справи могло бути іншим, а вказані ним обставини були досліджені судом під час розгляду справи та ухвалення заочного рішення.

Посилання заявника на пропущення позивачем строків звернення до суду є безпідставними та необґрунтованими з огляду на наступне.

Згідно п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг, укладений між сторонами кредитний договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання сторонами. Якщо протягом цього терміну ні одна із сторін договору не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін (а.с.15).

Як вбачається з матеріалів даної справи, відповідач не проінформував Банк про припинення дії Кредитного договору б/н від 13.08.2007 року, у звязку з чим, станом на дату ухвалення судом заочного рішення, договір діє на умовах, погоджених між позивачем та відповідачем, при його укладанні.

За таких обставин, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що вимоги та твердження заявника є надуманими та безпідставними, а підстави для скасування заочного рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 лютого 2015 року і призначення справи до розгляду в загальному порядку відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 209, 228, 231-232 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення суду від 20 лютого 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості - залишити без задоволення.

Заочне рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 лютого 2015 року може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Самсонова