У х в а л а

30 березня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,
суддів: Дем'яносова М.В., Касьяна О.П.,Карпенко С.О., Олійник А.С.,
розглянувши у судовому засіданні заяву ОСОБА_6 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_6 до приватного підприємства «Нива-В.Ш.», Вінницького міського управління юстиції в особі Ленінського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів: ОСОБА_7, публічне акціонерне товариство «Банк «Форум», орган опіки та піклування Вінницької міської ради, про визнання результатів прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна недійсними, визнання прилюдних торгів такими, що не відбулися,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року ОСОБА_6 звернувся до суду із позовом, у якому просив визнати результати прилюдних торгів від 26 березня 2014 року з реалізації належної йому квартири АДРЕСА_1, за результатами яких переможцем визнана ОСОБА_7, недійсними, а торги такими, що не відбулися.

На обґрунтування своїх вимог посилався на ті обставини, що торги проведені з порушенням норм чинного законодавства, оскільки проводилися філією, як юридичною особою, усі документи щодо проведення торгів оформлені від імені філії, також у реалізованій на торгах квартирі проживає неповнолітня дитина, однак дозволу органу опіки та піклування Вінницької міської ради при здійсненні виконавчого провадження отримано не було. Крім того, він не був повідомлений про день, час проведення торгів, про їх результати, просив задовольнити позов.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 27 жовтня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 11 грудня 2014 року, у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 лютого 2015 року позивачу відмовлено у відкритті касаційного провадження у справі за його касаційною скаргою на рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду на підставі п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України.

У березні 2015 року позивач подав заяву про перегляд цієї ухвали з підстав неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Як приклад неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, заявник зазначає:

- постанову Вищого господарського суду України від 12 листопада 2013 року у справі про 12 листопада 2013 року у справі про визнання прилюдних торгів такими, що не відбулися, якою постанову апеляційного господарського суду скасовано, а рішення місцевого господарського суду про відмову у задоволенні позову залишено в силі;

- постанову Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі про визнання прилюдних торгів, угод з продажу приміщень гуртожитку на прилюдних торгах та протоколів і актів проведення прилюдних торгів недійсними;

- ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 вересня 2011 року у справі про визнання публічних торгів такими, що не відбулися та визнання недійсним протоколу проведення торгів, якою судові рішення судів попередніх інстанцій скасовані, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

На обґрунтування заяви про перегляд заявник посилається на ті обставини, що судом касаційної інстанції при вирішенні подібних спорів неоднаково застосовані п. 4 ч. 1 ст. 268 ЦК України, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Перевіривши доводи заяви, зміст судових рішень, на які посилається заявник, та судового рішення, про перегляд якого подана заява, колегія суддів дійшла висновку, що у допуску справи до провадження Верховного Суду України потрібно відмовити з таких підстав.

Відповідно до ст. 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстав: неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом.

Під судовими рішеннями у подібних правовідносинах потрібно розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин. Зміст правовідносин із метою з'ясування їх подібності в різних судових рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи.

Зі змісту ухвали суду касаційної інстанції, про перегляд якої подана заява, вбачається, що суд касаційної інстанції погодився з висновками судів попередніх інстанцій про те, що позивач не надав доказів на підтвердження своїх вимог, як передбачено ст. ст. 10, 60 ЦПК України, тому підстав для задоволення позову немає.

Зі змісту постанови Вищого господарського суду України від 12 листопада 2013 року, на яку посилається заявник як на приклад неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах вбачається, що суд касаційної інстанції погодився з рішенням місцевого господарського суду про те, що позивач не надав доказів на підтвердження своїх вимог, тому підстав для задоволення позову немає.

Отже, суди касаційної інстанції, встановивши обставини кожної конкретної справи та надавши їм відповідну оцінку, дійшли висновків про відсутність підстав для задоволення позовів за ненаданням доказів, тому неоднакового застосування одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, в даному випадку не відбулось.

Зі змісту ухвали суду касаційної інстанції від 21 вересня 2011 року, на яку посилається заявник, як на приклад неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах вбачається, що суд касаційної інстанції, скасовуючи судові рішення та направляючи справи на новий розгляд, виходив з того, що судами порушені норми процесуального права, оскільки не залучено до участі у справі всіх осіб, які повинні брати участь у цій справі, та не перевірено доводи позивача про значне заниження оцінки майна та надані докази.

При цьому суд не застосовував норми матеріального права, а відтак і їх неоднакове застосування відсутнє.

А постанова Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року, на яку посилається заявник як на приклад неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих норм матеріального права, не входить до переліку судових рішень, на які може здійснюватись це посилання, оскільки вона ухвалена Верховним Судом України не як судом касаційної інстанції, а в порядку перегляду судових рішень суду касаційної інстанції (п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №11 «Про судову практику застосування ст. ст. 353-360 ЦПК України»)

За таких обставин наведені заявником доводи не містять ознаки, які згідно з вимогами статті 355 ЦПК України є підставою для перегляду судових рішень суду касаційної інстанції, тому у допуску справи до провадження Верховного Суду України потрібно відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_6 до приватного підприємства «Нива-В.Ш.», Вінницького міського управління юстиції в особі Ленінського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів: ОСОБА_7, публічне акціонерне товариство «Банк «Форум», орган опіки та піклування Вінницької міської ради, про визнання результатів прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна недійсними, визнання прилюдних торгів такими, що не відбулися, за заявою ОСОБА_6 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 лютого 2015 року - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов

Судді: М.В. Дем'яносов

О.П. Касьян

С.О. Карпенко

А.С. Олійник