Справа № 359/2327/15-ц Головуючий у І інстанції Журавський В. В.
Провадження № 22-ц/780/5517/15 Доповідач у 2 інстанції Іванова І. В.
Категорія 26 10.11.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

10 листопада 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - Іванової І.В.,

суддів - Олійника В.І., Сліпченка О.І.

при секретарі - Петленко І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 серпня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и л а :

В березні 2015 року ПАТ «Родовід Банк» звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи тим, що 03 квітня 2007 року ВАТ «Родовід Банк» уклав з ОСОБА_2 кредитний договір за умовами якого ВАТ «Родовід Банк» відкрив ОСОБА_2 відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 22687 доларів США.

Відповідач ОСОБА_2 зобов'язався щомісячно частково погашати заборгованість за кредитом шляхом сплати до 10-го числа кожного календарного місяця платіж у розмірі 315 доларів США, а також сплачувати відсотки за користування кредитом у розмірі 12,5 % річних та повернути кредит до 03 квітня 2013 року.

Далі позивач зазначив, що 13 жовтня 2008 року ВАТ «Родовід банк» уклав з ОСОБА_2 додаткову угоду до кредитного договору, якою розмір відсотків за користування кредитом був збільшений до 16 % річних.

Позивач посилаючись на те, що ОСОБА_2 не повернув кредит в результаті чого у нього виник борг по кредиту у розмірі 15465 доларів США 66 центів, борг по сплаті відсотків за користування ним у розмірі 5635 доларів США 01 цент, пені у розмірі 394306 грн. 99 коп., просив суд стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором у розмірі 21100 доларів США 67 центів та 431659 грн. 69 коп.

Відповідач заперечував проти позову посилаючись на те, що з розрахунку заборгованості за договором вбачається, що період нарахування заборгованості становить з 11 травня 2007 року по 27 січня 2015 року. Тому, оскільки Банк звернувся до суду 13 березня 2015 року, то відповідно саме з цієї дати має відраховуватись строк позовної давності, а тому право на стягнення вказаних платежів позивач має за період з 13 березня 2012 року по 13 березня 2015 року, тому з заявлених позовних вимог обґрунтованими на думку відповідача є лише залишок простроченої суми основної заборгованості за кредитом в розмірі 3780 доларів США та пеня від суми простроченої основної заборгованості за кредитом у розмірі 1060 доларів США 47 центів.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 серпня 2015 року позов задоволено частково.

Суд стягнув з відповідача ОСОБА_2 на користь ПАТ «Родовід банк» суму заборгованості за кредитним договором від 03.04.2007 року у розмірі 21100,67 дол. США, що становить 451343 грн. 33 коп. та пеню в розмірі 107651 грн. 58 коп.

Вирішено питання про судові витрати.

Не погоджуючись з рішенням відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, просить в задоволенні позовних вимог щодо стягнення заборгованості на суму 17 220,67 дол. США та пені на суму 5703,14 дол. США залишити без задоволення, в іншій частині рішення залишити без змін.

Апелянт посилається на те, що суд першої інстанції не врахував пропуск строків позовної давності на пред'явлення вимог по платежам, нарахованим до 10.03.2013 р., оскільки останнім днем сплати кредиту (внесення останнього платежу) за договором є 03.04.2013 року.

Таким чином, враховуючи період погашення заборгованості, та строк позовної давності, позивач має право на платежі, що мали бути здійснені починаючи з 10.04.2012 року по 10.03.2013 р. - всього 12 платежів по 315 доларів США, тобто, 12 х 315 = 3780 доларів СІША - сума простроченої основної заборгованості за кредитом.

Далі апелянт зазначив, що нарахування пені та відсотків може відбуватись виключно на ці платежі, тому пеня за період з 13.03.2014 року по 13.03.2015 р. за розрахунком позивача не може бути більшою за 1060,47 доларів США (3780 х 32% х 320/365=1060,47 дол. США), де 320 кількість днів з 13.03.2014 року по 27.01.2015 рік. Щодо вимог стягнення процентів по кредиту, апелянт послався на те, що позивач не довів борг по процентам, оскільки не надав обґрунтований розрахунок нарахування процентів, а Додаток 1, який передбачений п. 7.9 Додаткової Угоди від 13.10.2008 р. про зміну розміру відсотків відсутній у матеріалах кредитної справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю доповідача, пояснення учасників, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, приходить до наступного.

Згідно положень статей 526, 527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

З матеріалів справи вбачається, що 03 квітня 2007 року між ВАТ «Родовід Банк» правонаступником якого є ПАТ «Родовід Банк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, за умовами якого ВАТ «Родовід Банк» відкрив ОСОБА_2 відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 22687 доларів США. В свою чергу, ОСОБА_2 зобов'язався щомісячно частково погашати заборгованість за кредитом шляхом сплати до 10-го числа кожного календарного місяця платіж у розмірі 315 доларів США, а також сплачувати відсотки за користування кредитом у розмірі 12,5% річних та повернути кредит до 03 квітня 2013 року. Крім того, відповідно до п.3.9 кредитного договору ОСОБА_2 зобов'язався за порушення строків повернення кредиту та /або сплати процентів за користування кредитом сплачувати пеню за кожний день прострочення у розмірі подвійної процентної ставки, встановленої у кредитному договорі, від суми простроченої заборгованості (а.с.7-12).

13 жовтня 2008 року ВАТ «Родовід банк» уклав з ОСОБА_2 додаткову угоду до кредитного договору від 03 квітня 2007 року, якою був збільшений розмір відсотків за користування кредитом до 16 % річних (а.с.13).

З розрахунку заборгованості за період 11 травня 2007 року по 27 січня 2015 року наданого позивачем, вбачається, що відповідачем станом на 27 січня 2015 року кредитні кошти в повному обсязі не повернуті, прострочена заборгованість відповідача складає 15465 доларів США 66 центів, борг по сплаті відсотків за користування ним у розмірі 5635 доларів США 01 цент, а також пеня у розмірі 24799 доларів США 82 центи (а.с.14-16).

При цьому строк повернення кредитних коштів договором встановлений до 03 квітня 2013 року, а з даним позовом позивач Банк звернувся 13 березня 2015 року.

Зазначені обставини підтверджуються матеріалами справи та фактично не заперечуються сторонами.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне) виконання.

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до вимог ст.ст. 553, 554 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За положеннями ст. 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

У правовій позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові від 06 листопада 2013 року в справі № 6-116цс13 зазначено, що відповідно до ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов.

Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення.

Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу.

У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - ст. 1048 ЦК України ), що підлягає сплаті.

Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів.

У разі встановлення у договорі різних видів цивільно-правової відповідальності за різні порушення його умов, одночасне застосування таких заходів відповідальності не свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позичальник ОСОБА_2 свої зобов'язання за кредитним договором не виконує, має заборгованість, тому позивач має право вимагати стягнення з відповідача коштів, нарахованих згідно з умовами договору, при цьому пеня підлягає стягненню за один рік, відповідно до уточненого розрахунку заборгованості по пені за період з 27 січня 2014 року по 27 січня 2015 року, що складає 6770 доларів США 71 центів, наданого позивачем та судовий збір.

Проте вирішуючи спір, суд першої інстанції не перевірив коли у кредитора виникло право на звернення до суду і чи не прострочений трирічний строк позовної давності по стягненню чергових щомісячних платежів та відповідно річний строк по стягненню пені на ці платежі.

Оскільки виконання договору здійснюється відповідно до графіків погашення кредиту, то початком перебігу строку позовної давності є день, коли боржник повинен був сплатити черговий платіж, проте не сплатив його.

Так, колегією суддів встановлено, що на час звернення з позовом до суду встановлений ст. 257 ЦК України трирічний строк позовної давності по стягненню чергових щомісячних платежів (простроченої заборгованості) та процентів, що виникла до 10.03.2013 року минув.

Сторони кредитного договору домовленості щодо зміни тривалості позовної давності в порядку ст. 259 ЦК України не досягли.

Згідно із ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Відповідач заперечуючи проти позовних вимог, просив застосувати позовну давність.

На думку колегії суддів, зазначені обставини заслуговують на увагу.

Так, звернення позивача до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором тільки 13.03.2015 року свідчить про сплив строку позовної давності для звернення до суду в частині заборгованості по стягненню чергових щомісячних платежів (простроченої заборгованості) та процентів, що виникли до 10.04.1012 року.

Таким чином, враховуючи, що відповідач дійсно ухилявся від взятих на себе зобов'язань кредитному договору, з нього підлягає стягненню кредитна заборгованість в частині, що виникла і не сплачена в межах строку позовної давності, а саме з 10.04.2012 року по 03.04.2013 року, тобто по день закінчення строку дії кредитного договору, що складає 12 платежів по 315 доларів США, тобто, 12 х 315 = 3780 доларів США простроченої заборгованості, що становить 451343 грн. 33 коп., згідно курсу НБУ станом на 27.01.2015 року 15,899591 грн.

Щодо стягнення розміру пені, враховуючи річний строк позовної давності та розрахунок наданий відповідачем, оскільки він є вірним, проведеним на підставі розрахунку заборгованості позивача, з яким колегія суддів погодилась, стягненню підлягає пеня за період з 13.03.2014 року по 13.03.2015 р. у сумі 16850 грн. 87 коп. (3780 х 32% х 320/365=1060,47 дол. США, згідно курсу НБУ станом на 27.01.2015 року 15,899591 грн.

При цьому колегія суддів не може взяти до уваги доводи відповідача щодо недоведеності позивачем вимог про стягнення відсотків, оскільки позивач надав свій розрахунок щодо стягнення відсотків за кредитом, який не спростований відповідачем.

Таким чином, оскільки судом першої інстанції не була дана належна правова оцінка обставинам справи, у повній мірі не з'ясовані фактичні обставини справи, встановлення яких має важливе значення для правильного вирішення спору, тому відповідно до вимог ст.309 ЦПК України рішення суду підлягає зміні в частині розміру стягнутої з відповідача на користь Банку суми заборгованості за кредитним договором. Рішення суду в частині стягнення з відповідача відсотків за кредитом та судового збору підлягає залишенню без змін

Керуючись ст.ст. 309,314,316 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 січня 2015 року змінити в частині розміру стягнутої кредитної заборгованості.

Стягнути з ОСОБА_2 (місце проживання 08322, АДРЕСА_1) Паспорт серія: НОМЕР_2, виданий Харківським РУГУ МВС України в м. Києві, 20.06.1996р. Ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 на користь Публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» (04136, м. Київ, вул. Північно-Сирецька,1-3, ), суму простроченої заборгованості за Кредитним договором № 28.4.1/АА-161.07.2 від 03.04.2007р,. у розмірі 3780 дол. США, що становить 451343 грн. 33 коп. та пеню в розмірі 16850 грн. 87 коп.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий :

Судді :