Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа №377/1201/15-ц

Провадження №2/377/472/15

10 листопада 2015 року Славутицький міський суд Київської області у складі: головуючої - судді Малишенко Т.О., при секретарі Ахутіній А.А., без участі сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у м. Славутичі ГУ ДФС у Київській області, ОСОБА_2, третя особа Державна виконавча служба Славутицького міського управління юстиції в Київській області - про визнання права власності на майно та виключення його з акту опису й арешту,

У С Т А Н О В И В :

23 жовтня 2015 року ОСОБА_1, звернулася до суду за вищевказаним позовом, просить суд визнати автомобіль ВАЗ-210990, 2005 року випуску, седан легковий, державний номерний знак НОМЕР_1 та мобільний телефон марки «LG-P715» IMEI НОМЕР_3 об»єктом права спільної сумісної власності подружжя та право кожного з них ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на ? частку даного майна; стягнути з неї в дохід держави грошову компенсацію вартості ? частки майна: автомобіля ВАЗ-210990, 2005 року випуску, седан легковий, державний номерний знак НОМЕР_1 та мобільного телефону марки «LG-P715» IMEI НОМЕР_3 належної на праві власності ОСОБА_2, що підлягає конфіскації в сумі 22 768,59 грн.; припинити право власності ОСОБА_2 на ? частку автомобіля ВАЗ-210990, 2005 року випуску, седан легковий , державний номерний знак НОМЕР_1 та мобільного телефону марки «LG-P715» IMEI НОМЕР_3, визнавши на нею, ОСОБА_1, право власності на дане майно; виключити з акту опису та зняти арешт з автомобіля ВАЗ-210990, 2005 року випуску, седан легковий , державний номерний знак НОМЕР_1 та мобільного телефону марки «LG-P715» IMEI НОМЕР_3. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що вона перебуває у шлюбі з відповідачем ОСОБА_2, який зареєстрований 01 жовтня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції у Київській області, актовий запис № 152 від 01.10.2011 року. 04 червня 2015 року ОСОБА_2 засуджений за ч.1 ст.263 КК України, вироком Славутицького міського суду Київської області від 29 липня 2015 року, йому призначене покарання у виді позбавлення волі строком на три роки шість місяців, з іспитовим строком на три роки, з конфіскацією автомобіля НОМЕР_2 та мобільного телефону марки «LG-P715» IMEI НОМЕР_3. На виконання вироку в частині конфіскації майна головний державний виконавець державної виконавчої служби Славутицького міського управління юстиції в Київській області ОСОБА_3, 09 жовтня 2015 року описав зареєстрований за її чоловіком легковий автомобіль ВАЗ-210990, державний номерний знак НОМЕР_1 та мобільний телефон марки «LG-P715» IMEI НОМЕР_3, які знаходяться на зберіганні в Славутицькому МВ ГУ МВС України в Київській області та наклав на автомобіль та мобільний телефон арешт. Оскільки набуте подружжям майно за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності то вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності, частки майна є рівними тому виходячи з цього, вважає, що за нею може бути визнано право власності на половину описаного майна. Оскільки в спільній сумісній власності на неподільну річ, на яку звертається конфіскація або стягнення на користь організації, питання про виключення цієї речі з опису з урахуванням конкретних обставин може виключити річ з акту опису і стягнути з позивача в доход держави чи на користь організації грошову компенсацію за частку, що припадає боржнику, або залишити річ в описові, зобов'язавши відповідну державну податкову інспекцію або організацію виплатити позивачу відповідну частину її вартості. Тому просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Позивач до суду не з'явилася, надала письмову заяву, в якій просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та проводити розгляд справи в її відсутності. Позовні вимоги обґрунтовує долученими до позовної заяви документами.

Відповідач ОСОБА_2, в судове засідання не з'явився, надав до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить проводити розгляд справи в його відсутності.

Представник відповідача державної податкової інспекції у м.Славутичі в судове засідання не з'явився, до суду надано письмову заяву, в якій просили справу розглянути без їх представника, позовні вимоги визнали.

Представник третьої особи ДВС Славутицького міського управління юстиції в Київській області в судове засідання не з'явився, надав письмову заяву, просили розглянути справу без їх участі, проти задоволення позовних вимог не заперечували.

Судом встановлено, що постановою головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Славутицького МУЮ в Київській області ВП № 48813515 було відкрито виконавче провадження по виконавчому листу №377/623/15-к, П№1-кп/377/40/15 виданого Славутицьким міським судом Київської області 08.09.2015 року за вироком Славутицького міського суду від 29.07.2015 року про конфіскацію в дохід держави автомобіля ВАЗ-210990, державний номерний знак НОМЕР_1, право власності на який зареєстровано за ОСОБА_2, і який передано на зберігання до Славутицького МВГУ МВС України в Київській області. Актом опису й арешту майна № ВП 48813515 від 09.10.2015 року на вказаний автомобіль накладено арешт. Постановою головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Славутицького МУЮ в Київській області ВП № 48814285 було відкрито виконавче провадження по виконавчому листу №377/623/15-к, П№1-кп/377/40/15 виданого Славутицьким міським судом Київської області 08.09.2015 року за вироком Славутицького міського суду від 29.07.2015 року про конфіскацію в дохід держави мобільного телефону марки «LG-P715» IMEI НОМЕР_3 який належить ОСОБА_2, і який передано на зберігання до кімнати речових доказів до Славутицького МВГУ МВС України в Київській області. Актом опису й арешту майна №ВП 48814285 від 09.10.2015 року на вказаний мобільний телефон також накладено арешт.

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 від 01 жовтня 2011 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб 01 жовтня 2011 року, прізвище після реєстрації шлюбу дружини зазначено ОСОБА_2.

Відповідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу легковий автомобіль ВАЗ-210990, державний номерний знак НОМЕР_1 був придбаний 13 вересня 2013 року і зареєстрований за ОСОБА_2.

Відповідно до вироку Славутицького міського суду від 29 липня 2015 року мобільний телефон марки «LG-P715» IMEI НОМЕР_3 належить ОСОБА_2, відповідно до чеку ПН НОМЕР_5 від 03.07.2015 року, вказаний мобільний телефон був придбаний в магазині «Ельдорадо».

Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ст.11 ЦПК України про диспозитивність цивільного судочинства, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст.57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.1, 4 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з ст.70 Сімейного кодексу України та ст.372 Цивільного кодексу України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності, частки майна є рівними. Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» №6 від 27.08.1976 року встановлено, що судам необхідно мати на увазі, що при вирішенні питання про належність описаного майна слід керуватись Законом України «Про власність» і нормами цивільного та шлюбно-сімейного законодавства, що регулюють право власності і його захист. Частиною 1ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що якщо особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Пунктом 4-4. Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» №6 від 27.08.1976 року передбачено, що встановивши, що описане майно, на яке не може бути звернено стягнення за виконавчими документами або за даними вимогами, суд відповідно до ч.7 ст.203 ЦПК виключає це майно з опису незалежно від заявлених позивачем вимог. Відповідно до абзацу 2 п. 5 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого України від 27 серпня 1976 року № 6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» вирішуючи позов одного з подружжя про виключення з опису належної йому частки майна у спільній сумісній власності подружжя, суду необхідно враховувати, що майно нажите подружжям за час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю і у випадку поділу його їх частки визнаються рівними. Пункт 7 цієї постанови визначає, що судам слід враховувати, що в тих випадках, коли предметом позову є частка в спільній сумісній власності на неподільну річ, на яку звертається конфіскація або стягнення на користь організації, питання про виключення цієї речі з опису (при відсутності іншого спільного майна) вирішується відповідно до ст. 55 Закону "Про власність" і роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, даних у п. 7 постанови від 22 грудня 1995 р. N 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності". При цьому суд з урахуванням конкретних обставин може виключити річ з акта опису і стягнути з позивача в доход держави чи на користь організації грошову компенсацію за частку, що припадає боржнику, або залишити річ в описові, зобов'язавши відповідну державну податкову інспекцію або організацію виплатити позивачу відповідну частину її вартості.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в постанові від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст.372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст.71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст.365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст.11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. Оскільки за чинним законодавством суд вирішує спори учасників спільної власності щодо розпорядження позбавлення права власності присудження грошової компенсації за частку у спільній власності, якщо її неможливо виділити або поділити майно в натурі чи спільно користуватися ним.

Судом з,ясовано що легковий автомобіль ВАЗ-210990, державний номерний знак НОМЕР_1 був придбаний 13 вересня 2013 року під час перебування у шлюбі за кошти ОСОБА_1, позивачки у справі та відповідача ОСОБА_2, пропорційно із заробітної плати кожного, що підтверджується довідками про доходи за 2012-2013 роки. Право власності на вказаний автомобіль було зареєстровано на відповідача ОСОБА_2, з правом користування ОСОБА_1, про що зазначено в технічному паспорті на автомобіль. Мобільний телефон марки «LG-P715» IMEI НОМЕР_3 був придбаний позивачкою особисто 03.07.2015 року для особистого користування в магазині «Ельдорадо», що підтверджується чеком ПН НОМЕР_5.

Відповідно до звіту про оцінку майна від 12.08.2015 року ринкова вартість об»єкта оцінки, а саме автомобіля ВАЗ-210990, державний номерний знак НОМЕР_1 станом на 12.08.2015 року становить 44137,18 грн. Відповідно до акту опису й арешту майна від 09.10.2015 року ВП № 48814285, вартість мобільного телефону марки «LG-P715» визначена в розмірі 1400 гривень. Тобто в даному випадку загальна вартість вказаного майна становить 45537,18 гривень, вартість ? частини сумісно набутого майна подружжя ОСОБА_1 становить по 22768,59 гривень.

Відповідно до наданої квитанції №26 від 05.11.2015 року на депозитних рахунок суду ОСОБА_1, внесено 22768,59гривень, тобто ? частину вартості арештованого майна.

Статтею 212 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що позивач довела факт належності їй ? частки на праві власності спірного майна, суд вважає, що є підстави для визнання за нею та відповідачем по ? частці права власності на вказане майно. З урахування того, що конфіскації майна підпадає ? частка майна, яка належить ОСОБА_2, а речі є неподільними, то позовні вимоги в частині виплатити грошової компенсації на користь держави в розмірі вартості частки, що підлягає конфіскації в сумі 22768, 59 грн., що становить 1/2 частку вартості описаного майна та виключення його з акту опису та арешту а також припинення права власності на дане майно підлягають задоволенню.

Керуючись ч.1 ст.218 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати автомобіль ВАЗ-210990, 2005 року випуску, седан легковий, державний номерний знак НОМЕР_1, мобільний телефон марки «LG-P715» IMEI НОМЕР_3 об»єктом права спільної сумісної власності подружжя та право кожного з них ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на ? частку даного майна.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави грошову компенсацію вартості ? частки майна: автомобіля ВАЗ-210990, 2005 року випуску, седан легковий, державний номерний знак НОМЕР_1 та мобільного телефону марки «LG-P715» IMEI НОМЕР_3 належної на праві власності ОСОБА_2, що підлягає конфіскації в сумі 22 768,59 грн.

Припинити право власності ОСОБА_2 на ? частку автомобіля ВАЗ-210990, 2005 року випуску, седан легковий, державний номерний знак НОМЕР_1 та мобільного телефону марки «LG-P715» IMEI НОМЕР_3, визнавши за ОСОБА_1, право власності на дане майно.

Виключити з акту опису та зняти арешт з автомобіля ВАЗ-210990, 2005 року випуску, седан легковий, державний номерний знак НОМЕР_1 та мобільного телефону марки «LG-P715» IMEI НОМЕР_3.

Копію рішення направити сторонам для ознайомлення.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Київської області через Славутицький міський суд. Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Т. О. Малишенко