УХВАЛА

іменем україни

4 лютого 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Закропивного О.В.,

Лесько А.О., Хопти С.Ф.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 в інтересах малолітньої ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Укрспецторг Групп», Автозаводського відділу державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, ОСОБА_5, треті особи: публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», орган опіки та піклування Автозаводської районної ради м. Кременчука Полтавської області, прокуратура м. Кременчука Полтавської області, про визнання прилюдних торгів недійсними за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 2 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 10 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 21 червня 2013 року товариство з обмеженою відповідальністю «Укрспецторг Групп» (далі - ТОВ «Укрспецторг Групп») на виконання рішення суду про стягнення з нього кредитної заборгованості проведено прилюдні торги з реалізації його майна, а саме: 1/2 частини квартири АДРЕСА_1. Зазначав, що треті прилюдні торги були проведені з порушенням Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року № 68/5 (далі - Тимчасове положення), а саме: виконавче провадження було відкрито з порушенням строків, через рік після видачі виконавчого листа; протягом шести місяців державний виконавець не проводив дії по виконанню судового рішення, тому провадження підлягало закінченню у січні 2013 року; повідомлення про проведення прилюдних торгів несвоєчасно опубліковано, що позбавило можливості потенційних покупців ознайомитись з відповідною пропозицією - лотом; правочином, укладеним за результатами прилюдних торгів, порушено права його неповнолітньої дитини, яка зареєстрована у спірному житловому будинку і реалізація його проведена без дозволу органу опіки та піклування.

Ураховуючи викладене, позивач просив суд визнати прилюдні торги та протокол проведення прилюдних торгів, затверджений 21 червня 2013 року з реалізації указаного майна, недійсними.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 2 жовтня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 10 листопада 2014 року, у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції виходив із того, що прилюдні торги проведені з дотриманням Тимчасового положення та без порушення прав неповнолітньої дитини, оскільки згода органу опіки та піклування для їх проведення при виконанні рішення суду не потрібна.

Проте повністю погодитись із такими висновками судів не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Зазначеним вимогам закону судові рішення не відповідають.

Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що 21 червня 2013 року ТОВ «Укрспецторг Групп» на виконання рішення суду про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» кредитної заборгованості проведено треті прилюдні торги з реалізації його майна, а саме: 1/2 частини квартири АДРЕСА_1.

Умови та порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку визначені Законом України «Про виконавче провадження» та Інструкцією про проведення виконавчих дій, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 15 грудня 1999 року № 74/5 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 15 грудня 1999 року за № 865/4158 (далі - Інструкція № 74/5 від 15 грудня 1999 року).

Тимчасовим положенням визначено, що прилюдні торги є спеціальною процедурою продажу майна, за результатами якої власником майна стає покупець, який у ході торгів запропонував за нього найвищу ціну (п. 2.2 Тимчасового положення).

Таким чином, виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника до покупця - учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, а відтак є правочином.

Отже, ураховуючи те, що відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені чч. 1-3 та 6 ст. 203 ЦК України (ч. 1 ст. 215 цього Кодексу).

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові № 6-116 цс 12 від 24 жовтня 2012 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 215 ЦК України підставами недійсності укладеного за результатами прилюдних торгів правочину є недодержання вимог закону в момент його укладення, тобто безпосередньо за результатами прилюдних торгів, то підставами для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених саме Тимчасовим положенням, а саме, ними передбачені певні правила проведення цих торгів, а саме: по-перше, правила, які визначають процедуру підготовки, проведення торгів (опублікування інформаційного повідомлення певного змісту про реалізацію нерухомого майна; направлення письмового повідомлення державному виконавцю, стягувачу та боржнику про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна) (розд. 3); по-друге, правила, які регулюють сам порядок проведення торгів (розд. 4) і, по-третє, ті правила, які стосуються оформлення кінцевих результатів торгів (розд. 6).

Підставами для пред'явлення позову про визнання прилюдних торгів недійсними є як недодержання державним виконавцем вимог Закону України «Про виконавче провадження», так і недодержання спеціалізованою організацією - ТОВ «Укрспецтор Групп» - вимог Тимчасового положення, то при вирішенні позову про визнання прилюдних торгів недійсними суду необхідно було встановити такі факти: чи мало місце порушення вимог Тимчасового положення та інших норм при проведенні прилюдних торгів; чи вплинули ці порушення на результати торгів; чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивача, який оспорює результати торгів.

У разі, коли прилюдні торги з продажу майна проводились на виконання судового рішення про стягнення кредитної заборгованості, а судове рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки відсутнє, то при вирішенні судом питання про наявність чи відсутність порушення встановлених законодавством правил проведення торгів норми застосовуються норми Закону України «Про виконавче провадження» та вимоги Тимчасового положення і не підлягають застосуванню норми Закону України "Про іпотеку".

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові № 6-174 цс 12 від 13 лютого 2013 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

У порушення вимог ст. ст. 212-214, 315 ЦПК України суди не звернули уваги на зазначені вимоги закону, доводи сторін належним чином не перевірили, належним чином не встановили фактичні обставини у справі та дійшли до передчасного висновку про те, що прилюдні торги проведені у чіткій відповідності до вимог закону та Тимчасового положення.

При цьому суди не враховували, що виконавче провадження було відкрито на підставі судового рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором, а не про звернення стягнення на предмет іпотеки, майно було арештовано у порядку Закону України «Про виконавче провадження», тому до указаних правовідносин не підлягає застосуванню указана норма Закону України "Про іпотеку", яка з урахуванням змісту ст. 41 цього Закону застосовується лише до прилюдних торгів, проведених на виконання рішення суду чи виконавчого напису нотаріуса про звернення стягнення на предмет іпотеки та про можливість проведення третіх прилюдних торгів лише на виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Ураховуючи те, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судами не встановлені, судові рішення не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для їх скасування з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 2 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 10 листопада 2014 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

О.В. Закропивний

А.О. Лесько

С.Ф. Хопта