Справа № 308/6278/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2015 року Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі

головуючої судді Сарай А.І.

при секретарі Шкіря І.І.

з участю позивачки ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

адвоката ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгород цивільну справу за позовом ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_3, звернулася в суд позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Посилається на те, що у липні 2009 року відповідач, який є батьком позивачки, створив перешкоди в тому числі позивачці у користуванні спільною квартирою. Позивачка вже майже 6 років позбавлена можливості користуватися своїм майном, що підтверджується рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 20.12.2012 р., що набрало законної сили. Станом на день подання позовної заяви рішення суду не виконано відповідачем,а тому позивачка тимчасово проживає за іншою адресою.

Позивачка є студентом шостого курсу історичного факультету ДВНЗ «Ужгородський національний університет». Відповідач з липня 2009 року припинив надання матеріальної допомоги на сімю та утримання своєї доньки. Знаючи, що донька поступила на платне навчання, відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків. Донька потребує нормального харчування, одягу, житла, оплати за навчання, у червні 2015 року позивачка закінчує самотужки навчання у ДВНЗ «Ужгородський національний університет», що потребує значних коштів і вона сама на здатна в повній мірі цього забезпечити. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти у твердій грошовій сумі по 2000 грн. щомісяця, починаючи стягувати від дня предявлення позову до суду і до 23 серпня 2015 року.

Позивачка та її адвокат в судовому засіданні позовні вимоги підтримали посилаючись на викладені в позовній заяві обставини і просять позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявився. Його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнала і просить у задоволенні позову відмовити. Пояснила, що згідно до договору про платне навчання позивачка продовжувала навчатися до 30.06.2015 р. Однією з умов права на отримання аліментів є те, що дитина продовжує навчатися. В даному випадку позивачка просить стягнути аліменти по 23.08.2015 р., хоча право на отримання аліментів є до 30.06.2015 р., тобто до того часу, коли дитина продовжувала навчатися. Умовою для отримання аліментів є потреба дитини у матеріальній допомозі, у звязку з навчанням є потреба дитини на таку допомогу. Позивачка працює, відтак в змозі себе забезпечувати. Позивачка пояснює необхідність отримання аліментів у звязку з тим, що вона навчалася на платній формі навчання. Такі твердження не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки позивачка не погоджувала з батьком таку форму навчання та його можливість надавати їй допомогу. Крім того, платна форма навчання є вибором позивачки, оскільки в Україні можна отримати освіту безкоштовно за умови вступу на державне замовлення, а вступ на платне навчання є вибором позивачки, а не відповідача. Іншою умовою отримання аліментів є наявність можливості у батьків таку допомогу надавати. Відповідач зареєстрований як фізична особа-підприємець та є власником кафе-столової. Згідно поданих декларацій його валовий дохід на місяць складає менше чотирьох тисяч гривень. Отриманих від підприємницької діяльності коштів ледь вистачає йому на проживання. Відтак, у відповідача відсутня можливість сплачувати аліменти повнолітній доньці.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_4 є батьком позивачки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

З договору про платне навчання від 11 серпня 2014 року вбачається, що ОСОБА_1 дійсно навчалася в державному вищому навчальному закладі «Ужгородський національний університет» за спеціальністю «історія» освітньо-кваліфікаційного рівня «магістр» з 01 вересня 2014 року до 30 червня 2015 року. 30 червня 2015 року нею отримано диплом магістра про закінчення навчального закладу.

Згідно довідки ПІК «ААЗ Трейдінг Ко» від 12 листопада 2015 року позивачка працює у вказаному підприємстві займаючи посаду оператора-касира та з 01 січня по 31 серпня 2015 року її дохід склав 16352.9 грн.

Довідкою виданою ДПІ у м. Ужгороді ГУ ДФС у Закарпатській області від 24 листопада 2015 року стверджується, що відповідач ОСОБА_4 знаходиться на обліку в ДПІ у м. Ужгороді та згідно поданої податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця сума його доходу за 2014 рік становила 46252.72 грн.

Крім того, згідно заочного рішення Ужгородського міськрайонного суду від 20 грудня 2012 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 та ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про вселення, визначення розміру часток, встановлення порядку користування житловим приміщенням, виділення частини приміщення в користування та зобовязання не чинити перешкоди, у звязку зі створенням відповідачем перешкоди позивачам у користуванні спільним житлом, судом ухвалено вселити ОСОБА_5 та ОСОБА_1 у квартиру.

Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, діючої на Україні з 27 вересня 1991 року «держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей».

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

У відповідності до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Як розяснено у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають.

Під час судового розгляду справи встановлено, що рід занять відповідача зумовлює нерегулярність та мінливість його доходу, що є підставою для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, який просить стягнути позивачка, суд враховує матеріальне становище сторін, інтереси дитини.

Тому суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути на користь позивачки аліменти в розмірі 2000 грн. на її утримання як повнолітньої дитини, що продовжувала навчання.

Згідно вимог ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.

Як встановлено судом позивачка припинила навчання 30 червня 2015 року, відтак, розглянувши цивільну справу в межах заявлених вимог та поданих сторонами доказів, оцінивши їх у сукупності, суд вважає, що звернення позивачки є підставним, а вимоги позову обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню, а тому з відповідача ОСОБА_4 слід стягнути на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання в розмірі 2000 грн., починаючи з 02 червня до 30 червня 2015 року, тобто до припинення нею навчання.

Суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць (п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів (п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», у редакції чинній станом на день подання позову). За таких обставин, з відповідача в дохід держави до спеціального фонду Державного бюджету України слід стягнути 243.6 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 209, 213-215, 367 ЦПК України, ст.ст. 182, 184, 191, 199, 200 СК України суд,

Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_2, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_5, аліменти на її утримання в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень, починаючи з 02 червня 2015 року до 30 червня 2015 року, тобто до припинення нею навчання.

Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 до спеціального фонду Державного бюджету України 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок судового збору.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення, а особою, яка брала участь у справі, але не була присутня у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Головуюча Сарай А.І.