АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/2211/15 Головуючий 1 інстанції: Григор'єв Б.П.
Категорія: право власності
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2015 року

Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі :

головуючого судді - Пшенічної Л.В.

суддів колегії - Хорошевського О.М., Івах А.П.

за участю секретаря - Бабака О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові цивільну справу

за апеляційною скаргою Харківської міської ради

на заочне рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 12 листопада 2014 року

за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5, Харківської міської ради про визнання права власності за набувальною давністю, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати за ним право власності на кв. АДРЕСА_1, яку згідно з договором дарування він подарував ОСОБА_4 Місцезнаходження власника квартиру йому не відомо, він з 2002 року, тобто з моменту укладення договору дарування, проживає в спірній квартирі, зареєстрований та сплачує комунальні послуги.

Заочним рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 12 листопада 2014 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на кв. АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі Харківська міська рада посилається на те, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити ОСОБА_3 у задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує на те, що судом не досліджено та не відображено в рішенні інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо належності права власності на спірну квартиру та не доведено позивачем добросовісність користування спірною квартирою .

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач добросовісно, відкрито володіє спірним майном, тривалий час проживає в квартирі, ніким його право власності на спірну квартиру не оспорює, а тому за набувальною давністю набув права власності на спірну квартиру.

Судова колегія не погоджується з висновками суду першої інстанції і згідно з п.2 ч.1 ст. 309 ЦПК України скасовує рішення суду і ухвалює нове з підстав недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими.

Відповідно до ст.. 344 ЦК України за набувальною давністю може бути визнано право власності за особою, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років або рухомим майном - протягом 5 років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

На підставі ст.. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю виникає у разі якщо володіння майном є добросовісним, тобто особа, яка володіє майно не знала і не могла знати про те, що володіє чужою річчю.

Позивач у позові зазначає, що спірну квартиру він у 2002 році подарував відповідачу ОСОБА_4

З листа Департаменту містобудування, архітектури та генерального плану вбачається, що спірна квартира відповідно до відомостей Харківського міського БТІ належить на праві власності ОСОБА_4 на підставі договору дарування від 21.03.2002 року.

Таким чином, позивачу відомо хто є власником спірної квартири, тобто він знає, що користується чужим майном, а тому не можливо вважати, що володіння квартирою, як це передбачає ст.. 344 ЦК України, є добросовісним.

Відсутність відомостей у позивача про місцезнаходження власника квартири, тривале його проживання у спірній квартирі, здійснення сплати комунальних послуг, підтримання майна у належному стані - не є підставою для задоволення позовних вимог про визнання права власності на спірну квартиру за набувальною власністю..

Згідно зі ст. ст.. 10 і 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а ст. 11 ЦПК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи на підставі доказів поданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Таким чином, судова колегія дійшла висновку, що позивач не довів свій позов і відмовляє у задоволені позову..

Керуючись ст. 303, 304, п.2ч.1 ст. 307, п.2 ч.1 ст. 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України судова колегія,-

вирішила:

Апеляційну скаргу Харківської міської ради задовольнити.

Заочне рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 12 листопада 2014 року скасувати.

Відмовити ОСОБА_3 у задоволені позову.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальний справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя

Судді колегії