Провадження № 2/361/400/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2015 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді - Пухної О.М.,

при секретарі - Палій А.В., Телепі Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області, Управління Держземагентства у Броварському районі Київської області, ОСОБА_4 про визнання незаконними рішень сільської ради, визнання державних актів на право власності на земельні ділянки недійсними, скасування їх державної реєстрації та зобов'язання не чинити перешкоди у користуванні проїздом,

в с т а н о в и в:

У грудні 2014 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом, який у подальшому було доповнено, до Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області, Управління Держземагентства у Броварському районі Київської області, ОСОБА_4 про визнання незаконними рішень сільської ради, визнання державних актів на право власності на земельні ділянки недійсними, скасування їх державної реєстрації та зобов'язання не чинити перешкоди у користуванні проїздом. Свої вимоги мотивували тим, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,1000 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що розташована в АДРЕСА_1, на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2, виданого Великодимерською селищною радою Броварського району 13.04.2010 р., зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 78. ОСОБА_2 успадкувала після матері ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, земельні ділянки загальною площею 0,258 га: для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,177 га та для ведення підсобного господарства 0,081 га, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1. Земельні ділянки належали покійній матері на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії НОМЕР_3, виданого Великодимерською селищною радою Броварського району 25.07.2001р., зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № НОМЕР_4. ОСОБА_2 зазначала, що вона прийняла спадщину, однак не оформила правовстановлюючі документи на своє ім'я через фінансові труднощі. Рішенням Великодимерської селищної ради Броварського району від 12 березня 2009 року № 428 XXII-V було вирішено під час виготовлення технічної документації по розробці генерального плану смт. Велика Димерка передбачити наявність проїзду між домоволодіннями НОМЕР_5 та НОМЕР_6, що знаходяться по АДРЕСА_1. Генеральним планом смт. Велика Димерка, розробленим ДП «УКРНДПІЦИВІЛЬБУД» у 2012 році, передбачено проїзд з АДРЕСА_1 до АДРЕСА_2 шириною 6 м., який забезпечує доступ до земельних ділянок позивачі, до зони відпочинку та виконує функцію пожежного проїзду відповідно до правил пожежної безпеки в Україні, що підтверджується викопіюванням з генерального плану смт.Велика Димерка та листом ДП «УКРНДПІЦИВІЛЬБУД» від 01.09.2014р. № 614. Позивачі вказували, що рішенням 14 сесії 22 скликання Великодимерської селищної ради Броварського району від 19 вересня 1997 року земельні ділянки загальною площею 0,35 га, що знаходяться по АДРЕСА_3, передано у власність ОСОБА_4, відповідачу у справі. Рішенням селищної ради від 25 травня 2010 року № 545 було затверджено технічну документацію по передачі гр. ОСОБА_4 у приватну власність даних земельних ділянок. Таким чином, проїзд, що був передбачений генеральним планом селища з АДРЕСА_1 до АДРЕСА_2, був включений землевпорядною організацією до складу земельних ділянок гр. ОСОБА_4 при виготовленні державних актів на право власності на земельні ділянки, які були видані відповідачці у 2010 році. На даний час на тому місці, де був під'їзд з АДРЕСА_1 до АДРЕСА_2, яким: позивачі постійно користувалися для доступу до своїх земельних ділянок, ОСОБА_4 встановила металевий паркан та не бажає добровільно поновити проїзд, як місце загального користування. Крім того, вищезгадуваним рішенням 14 сесії 22 скликання Велико димерської селищної ради Броварського району від 19 вересня 1997 року за гр. ОСОБА_4 було додатково закріплено земельну ділянку площею 0,20 га за рахунок земель загального користування. Рішенням селищної ради від 25 травня 2010 року № 545 затверджено технічну документацію про передачу гр. ОСОБА_4 у власність цієї земельної ділянки. У 2010 році ОСОБА_8 видано на дану земельну ділянку державний акт на землю. Про наявність вищезазначених рішень та виданих державних актів на право власності на землю гр. ОСОБА_4 позивачі дізналися з листа селищної ради від 31.07.2014р. № 539. У зв'язку з порушенням їх прав щодо приватизації проїзду загального користування, як зазначили позивачі, вони неодноразово зверталися до Великодимерської селищної ради з відповідними скаргами. Рішенням Великодимерської селищної ради Броварського району від 25 вересня 2014 року № 555 були скасовані вказані рішення цієї селищної ради від 19.09.1997р. щодо передачі ОСОБА_4 у власність та дозакріплення за нею земельних ділянок площами 0,35 га та відповідно 0,20 га та рішення від 20.05.2010р. № 545 про затвердження технічної документації з виготовлення державних актів на землю загальною площею 0,35 га. Проте постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 27 березня 2015 року скасоване було рішення Великодимерської селищної ради Броварського району від 25 вересня 2014 року № 555. Позивачі вказували, що вони є суміжними власниками земельних ділянок з ОСОБА_4 загальною площею 0,35 га, що підтверджується описом меж земельних ділянок у державних актах на право власності на землю. Однак, вони як суміжні землекористувачі не підписували ОСОБА_4 акти погодження зовнішніх меж земельних ділянок, тому, технічна документація зі складання державних актів на право власності на земельні ділянки на ім'я ОСОБА_4 розроблена з порушеннями земельного законодавства, що і стало в подальшому для Великодимерської селищної ради підставою для скасування рішень про надання дозволу та затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку. Зважаючи на все вищевикладене просили задовольнити їх позов.

В судовому засіданні представник позивачів ОСОБА_9 позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити.

Представник відповідача Великодимерської селищної ради в судове засідання не з'явився, подано до суду листа, в якому сторонам пропонувалося укласти мирову угоду, а в разі не укладення такої, просили задовольнити позовні вимоги та слухати справу у відсутності представника відповідача.

Представник Управління Держземагентства у Броварському районі Київської області також у судове засідання не з'явився, подано заяву до суду про слухання справи у відсутності представника управління.

Представники відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_10 та ОСОБА_7 в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та просили відмовити в їх задоволенні.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,1000 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що розташована в АДРЕСА_1, на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_7, виданого Великодимерською селищною радою Броварського району 13.04.2010р., зареєстровано в Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 78. ОСОБА_2 успадкувала після матері ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, земельні ділянки загальною площею 0,258 га: для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,177 га та для ведення підсобного господарства 0,081 га, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1. Земельні ділянки належали покійній матері на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії НОМЕР_3, виданого Великодимерською селищною радою Броварського району 25.07.2001р., зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № НОМЕР_4. ОСОБА_2. прийняла спадщину, однак не оформила правовстановлюючі документи на своє ім'я.

Також судом з'ясовано і це вбачається з матеріалів справи, що рішенням Великодимерської селищної ради від 19 вересня 1997 року «Про трансформацію землі і закріплення земельних ділянок громадянам» прийнято рішення про вилучення у ОСОБА_11 (батька ОСОБА_4), в землі запасу сільської ради 0,20 га землі постійного користування за адресою: АДРЕСА_4. Цим же рішенням було дозакріплено ОСОБА_4 з АДРЕСА_4 - 0,20 га до 0,15 га в постійне користування, всого 0,35 га з правом будівництва. Тобто фактично дозакріплено було за ОСОБА_4 земельну ділянку вилучену у ОСОБА_11 19 вересня 1997 року, на підставі вимог Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок» Великодимерська селищна рада прийняла рішення «Про безкоштовну передачу у приватну власність земельних ділянок громадянам», яким ОСОБА_4 передано у приватну власність земельну ділянку загальною площею 0,35 га за адресою: АДРЕСА_4 (а.с 69-74).

Пізніше Великодимерською селищною радою було змінено нумерацію по вул. Гоголівській та домоволодінню ОСОБА_4 присвоєна нова адреса, а саме: АДРЕСА_3, що підтверджується копією довідки Великодимерської селищної ради від 01.04.2015 року (а.с.86).

20 травня 2010 року Великодимерська селищна рада Броварського району Київської області на пленарному засіданні сесії прийняла рішення № 545 «Про передачу земельних ділянок у власність» яким було передано ОСОБА_4 безкоштовно у власність, земельні ділянки загальною площею 0,35 га, які розташовані по АДРЕСА_3. На підставі рішення, ОСОБА_4 отримала державний акт серії НОМЕР_8 на право власності на земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та державний акт Серії НОМЕР_9 на право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га для ведення особистого селянського господарства, видані управлінням Держкомзему у Броварському районі 18 листопада 2010 року.

Також з матеріалів справи вбачається, що 25 вересня 2014 року рішенням Великодимерської селищної ради Броварського району № 555, було скасовано рішення 14 сесії 22 скликання цієї селищної ради від 19.09.1997 року про передачу ОСОБА_4 у приватну власність земельних ділянок площею 0,35 га за адресою: АДРЕСА_3; рішення 29 сесії 5 скликання селищної ради від 20.05.2010 року № 545 про затвердження технічної документації по передачі у приватну власність ОСОБА_4 земельних ділянок загальною площею 0,35 га; рішення 14 сесії 22 скликання селищної ради від 19.09.1997 року про дозакріплення у постійне користування ОСОБА_4 земельної ділянки площею 0,20 га за рахунок земель загального користування (а.с15).

Проте постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 27 березня 2015 року, яке набрало законної сили, скасовано вищевказане рішення Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області № 555 від 25.09.2014 року (а.с.51 - 61).

Таким чином ОСОБА_4 у встановленому законом порядку набуто у приватну власність вищевказані земельні ділянки.

Твердження позивачів про те, що ОСОБА_4 приватизовано землі загального користування, на яких передбачався проїзд, спростовуються наступним.

Великодимерською селищною радою 19 вересня 1997 року було прийнято рішення про вилучення у ОСОБА_11 (батька ОСОБА_4), в землі запасу сільської ради 0,20 га землі постійного користування за адресою: АДРЕСА_4. Одночасно, вказаним рішенням було передано ОСОБА_4, в постійне користування вищевказану земельну ділянку із земель запасу.

На момент прийняття рішення Великодимерською селищною радою 19 вересня 1997 року «Про трансформацію землі та закріплення земельних ділянок громадянам» чинним був Земельний кодекс України від 18.12.1990 року (в редакції від 22 червня 1993 року).

Відповідно до ст. 80 Земельного кодексу 1990 року землями запасу визнаються всі землі, не передані у власність або не надані у постійне користування. До них належать також землі, право власності або користування якими припинено відповідно до статей 27 і 28 цього Кодексу.

Згідно ст. 81 Земельного кодексу 1990 року землі запасу перебувають у віданні сільських, селищних, районних, міських, в адміністративному підпорядкуванні яких є район, Рад народних депутатів і призначаються для передачі у власність або надання у користування, в тому числі в оренду, переважно для сільськогосподарських потреб.

Визначаючи перелік земель, які не можуть передаватися у приватну чи колективну власність у п. 1 ч. 7 ст. 4 Земельного кодексу України (в редакції від 22 червня 1993 року), було зокрема і визначено склад земель загального користування населених пунктів, до яких відносились: майдани, вулиці, проїзди, шляхи, пасовища, сінокоси, набережні, парки, міські ліси, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів.

У вищевказаному рішенні селищної ради від 19 вересня 1997 року чітко міститься припис, що було вилучено земельну ділянку в батька ОСОБА_4 в землі запасу сільської ради та передано ОСОБА_4 в користування саме із земель запасу, а не із земель загального користування, як вказують позивачі.

Крім того, на час прийняття рішення № 545 від 20 травня 2010 року «Про передачу земельних ділянок у власність» діяв Земельний кодекс України від 01.01.2003 року (в редакції від 30.04.2010 року).

Відповідно до ст. 38 Земельного кодексу України (в редакції від 30.04.2010 року) до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об'єктів загального користування. При цьому згідно із п. а ч. 3 ст. 83 Земельного кодексу України землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища тощо) відносяться до земель комунальної власності, які не можуть передаватися у приватну власність, оскільки належать на праві власності відповідним територіальним громадам.

Їх використання згідно ст. 39 ЗК України здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм.

На момент безкоштовної передачі ОСОБА_4 у приватну власність вищевказаних земельних ділянок, діючими були Схема забудови села Велика Димерка 1974 року та Генеральний план села Велика Димерка 1997 року. На звернення ОСОБА_4 від 07 квітня 2014 року Великодимерська селищна рада 14 квітня 2014 року надала відповідь №255, в якій вказано, що у вищевказаних документах відсутній проїзд між земельними ділянками по вул. Гоголівській НОМЕР_5 та НОМЕР_6 (а.с.80).

Також з копії довідки №1108 від 21.01.2015 року, виданої селищним головою вбачається, що згідно земельно - кадастрових даних за ОСОБА_4 рахується земельна ділянка площею 0,35 га. та фактів самовільного зайняття земель загального користування не виявлено (а.с. 85).

Також факт приватизації ОСОБА_4 проїзду (земель загального користування) спростовується й твердженнями самих позивачів, представник яких у судовому засідання пояснив, що земельна ділянка, що приватизована ОСОБА_4, частково накладається на межі земельної ділянки ОСОБА_1 саме там, де на їх думку має проходити проїзд.

Крім того, проект спірного проїзду з'явився лише із затвердженням нового Генерального плану селища Велика Димерка 24 червня 2014 року, тобто через 4 роки після приватизації ОСОБА_4 земельних ділянок.

Як зазначалося вище, ОСОБА_1 отримав державний акт на право власності на земельну ділянку в квітні 2010 року, а ОСОБА_5 у липні 2001 року (а.с.9-10).

Таким чином на момент прийняття Великодимерською селищною радою рішення про передачу ОСОБА_4 у власність вищевказаних земельних ділянок, межі між сторонами були встановлені та погоджені, при оформленні своїх прав позивачами на належні їм земельні ділянки, оскільки без цього позивачі не змогли б оформити право власность установленому законом порядку. У державних актах позивачів зазначено, що суміжним землевласником є ОСОБА_4 та в плані зовнішніх меж земельних ділянок чітко визначено межі земельних ділянок позивачів, а також визначено межі з відповідачем.

Тобто, державні акти про право власності на земельні ділянки, які отримала ОСОБА_4, були оформлені з врахуванням проекту відведення земельних ділянок суміжним землевласникам, зокрема з урахуванням раніше відведених земельних ділянок позивачам.

Зважаючи на всі вищевикладені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області, Управління Держземагенства у Броварському районі Київської області, ОСОБА_4 про визнання незаконними рішень сільської ради, визнання Державних акта на право власності на земельні ділянки недійсними, скасування їх державної реєстрації та зобов'язання не чинити перешкоди у користуванні проїздом не ґрунтуються на вимогах закону та підлягають відхиленню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст.212 -215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області, Управління Держземагентства у Броварському районі Київської області, ОСОБА_4 про визнання незаконними рішень сільської ради, визнання державних актів на право власності на земельні ділянки недійсними, скасування їх державної реєстрації та зобов'язання не чинити перешкоди у користуванні проїздом відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги через Броварський міськрайонний суд до Апеляційного суду Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.М. Пухна