Справа № 694/1707/15-ц
провадження 2/694/688/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

03.11.2015 року м. Звенигородка

Звенигородський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Дудніченка В.М.

при секретарі Літвін Н.М.

з участю: представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Звенигородка, Черкаської області цивільну справу за позовом ПАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по кредитному договору,

в с т а н о в и в :

відповідно до уточненої позовної заяви, ПАТ КБ «ПриватБанк» просить суд стягнути з відповідача - ОСОБА_2 на свою користь заборгованість у розмірі 6499,64 Доларів США за кредитним договором № CSO0AK00100020 від 15.12.2005 року. Також просить стягнути з відповідача понесені судові витрати в сумі 2825,48 грн. сплаченого судового збору за розгляд справи в суді.

Представник позивача в судовому засіданні уточнену позовну заяву підтримав у повному обсязі та суду пояснив, що у зв'язку із порушенням зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 18.09.2015 року має заборгованість - 8721,38 доларів США. Згідно рішення Звенигородського райсуду від 16.07.2010 року з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" було стягнуто заборгованість по кредитному договорі у розмірі 2721,71 доларів США. Таким чином, з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" необхідно стягнути заборгованість за відсотками, комісією та пенею, що виникла за період з 22.06.2010р (дата розрахунку заборгованості по справі №2-404/2010р) по 18.09.2015р (дата розрахунку по справі №694/1707/15-ц) у розмірі 6499,64 доларів США. Також звертаємо увагу на те, що на даний момент позивач звертається до суду про стягнення заборгованості за кредитним договором, яка утворилася після винесення судового рішення. І крім того, останнє погашення по даному кредитному договорі було здійснено 06.05.2014 року, що в свою чергу відповідно до ст. 264 ЦК України є фактом переривання строку позовної давності.

Представник відповідача позов не визнав у повному обсязі, заперечуючи тим, що заборгованість стягнута рішенням суду від 16.07.2010 року і з того часу договір припинив свою дію. Крім того, позивач пропустив строк позовної давності, тому підстави для задоволення позову відсутні, на підставі чого просив у задоволенні позову відмовити.

Суд, вислухавши поясненням представників сторін, дослідивши зібрані письмові докази, дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин.

Однією з основних засад цивільного законодавства є свобода договору, а сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами та відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд, вибрати на власний розсуд контрагента, про що говорить ст.ст. 3, 6, 627 ЦК України.

Судом встановлено, що ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_2 15.12.2005 року уклали кредитний договір № CSO0AK00100020.

Згідно договору ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» зобов'язався надати Відповідачу кредит у розмірі 6945.00 доларів США на термін до 15.12.2010 р., а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.

Відповідно договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, Відповідач повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору.

Згідно договору у випадку порушення зобов'язань за кредитним договором, Відповідач сплачує Банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом.

Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором № CSO0AK00100020. Таким чином, у порушення умов кредитного договору а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, Відповідач зобов'язання за вказаним Договором не виконав.

У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором Відповідач станом на 18.09.2015 року має заборгованість - 8721.38 [Долар США], яка складається з наступного:

- 1901.12 доларів США - заборгованість за кредитом;

- 1767.03 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 218.89 доларів США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом;

- 4834.34 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором;

Згідно рішення Звенигородського районного Черкаської області №2-404/2010р від 16.07.2010 року з Відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ПАТ КБ "ПриватБанк" було стягнуто заборгованість по кредитному договорі, яка існувала станом на 21.06.2010 року у розмірі 2721,71 доларів США., у т.ч: 2401,09 доларів США - заборгованість за кредитом; 245,86 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 22,66 - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

Таким чином, з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" необхідно стягнути заборгованість за відсотками, комісією та пенею, що виникла за період з 22.06.2010р (дата розрахунку заборгованості по справі №2-404/2010р) по 18.09.2015р (дата розрахунку по справі №694/1707/15-ц) у розмірі 6499,64 доларів США., у т.ч.:

- 1521,17 доларів США (1767,03 - 245,86 = 1521,17) - заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 4811,68 доларів США (4834,34 - 22,66 = 4811,68) - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

- 166,79 доларів США (218,89 - 52,10 = 166,79) - заборгованість по комісії за користуванням кредитом.

Також, відповідно до платіжного доручення №0WSK від 06.05.2014 року, в рахунок погашення процентів за користування кредитом, 06.05.2014 року було здійснено зарахування коштів в сумі 2075,30 доларів США.

Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Зважаючи на те, що у даній справі приймають участь ті самі сторони, щодо яких встановлені обставини неналежного виконання зобов'язань за кредитним договором № CSO0AK00100020 від 15.12.2005 року, вказане рішення суду має преюдиційне значення для розгляду даної справи.

За вимогами ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі ст. 1050 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки, належні йому відповідно до ст. 1048, 1056-1 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу України.

Приймаючи до уваги наведені норми закону та зважаючи на те, що кредитний договір № CSO0AK00100020 від 15.12.2005 року з відповідачем не розірваний та не припинив свою дію, пред'явленням позову у квітні 2010 році, а позовна давність перервана - 06.05.2014 року, оскільки 06.05.2014 було здійснено погашення по кредиту року у розмірі 2075,30 доларів США, суд приходить до висновку, що відповідач зобов'язаний сплатити заборгованість по відсоткам, пеня та заборгованість по комісії за весь період користування кредитними коштами в межах строку позовної давності згідно ст. 257 ЦК України, тобто з 22.06.2010 р. (дата розрахунку заборгованості по справі №2-404/2010р) по 18.09.2015 року, згідно розрахунку позивача.

Між тим, з матеріалів справи вбачається, що до суми заборгованості позивачем зарахована пеня (неустойка) в розмірі 4834,34 долари США, яка розрахована банком за період більше року - з 22.06.2010 року по 18.09.2015 року.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобов'язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення.

Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою.

Тобто необхідно стягнути пеню за договором кредиту, що був укладений сторонами, в межах позовної давності, а саме по 06.05.2015 року, згідно чим заборгованість пені за цей період складає - 4378,85 доларів США, що у гривнях становить 94583,16 грн. по курсу НБУ від 18.09.2015 року.

Згідно ст.550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням зобов'язання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір може встановлюватися договором. При цьому з ч.3 ст.551 ЦПК України вбачається, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Встановлено, що заборгованість за кредитом становить 1687,96 доларів США, що складає 36459,94 грн. по курсу НБУ від 18.09.2015 року, а пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором становить 4378,85 доларів США, що у гривнях становить 94583,16 грн. по курсу НБУ від 18.09.2015 року, що значно перевищує суму боргу за кредитом, тому керуючись ст.551 ч.3 ЦК України суд вважає за можливе розмір нарахованої пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, що підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь банку зменшити до 1688 доларів США, що у гривнях становить 36460,80 грн. по курсу НБУ від 18.09.2015 року.

Одночасно суд приймає до уваги роз'яснення Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.17 постанови №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішення спорів, що виникають із кредитних правовідносин», про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч.2 ст. 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст.ст. 526, 599 ЦК України.

Аналогічну позицію і займає Верховний Суд України у своїй правової позиції у справі за № 6-1206цс15.

Відповідно до п.10 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних кримінальних справ від 30.03.2012 року банк як фінансова установа, отримавши у встановленому законом порядку (статті 19,47 Закону України "Про банки і банківську діяльність") банківську та генеральну ліцензії на здійснення валютних операцій або письмовий дозвіл на здійснення операцій із валютними цінностями, який до переоформлення Національним банком України відповідних ліцензій на виконання вимог пункту 1 розділу ІІ Закону України від 15.02.2011 року №3024-VІ "Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання діяльності банків" є генеральною ліцензію на здійснення валютних операцій, має право здійснювати операції з надання кредитів у іноземній валюті (пункт 2 статті 5 Декрету "Про валютне регулювання").

Пункт 12 вказаної Постанови передбачає, що у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини 3 статті 533 ЦК України.

Таким чином, зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав згідно ч. 1 ст. 546, ст.ст. 549, 550 ЦК України для стягнення з відповідача заборгованість за кредитним договором № CSO0AK00100020 від 15.12.2005 року в сумі 3375,96 Доларів США, що еквівалентно сумі 72920,74 грн. (сімдесят дві тисячі 74 коп.) станом на 18.09.2015 року, яка складається із: 1521,17 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 166,79 доларів США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 1688 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача підлягають стягненню понесені останнім і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених вимог, але не менше мінімального розміру, що встановлений п.1 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір".

На підставі ст. ст. 526, 530,536, 610, 612, 1049, 1050, 1054 ЦК України та керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 169, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

позовні вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитом - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором № CSO0AK00100020 від 15.12.2005 року в сумі 3375,96 Доларів США, що еквівалентно сумі 72920,74 грн. (сімдесят дві тисячі 74 коп.) станом на 18.09.2015 року, яка складається із: 1521,17 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 166,79 доларів США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 1688 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ "Приватбанк" 1218 грн. понесених судових витрат.

Повний текст рішення виготовлений о 16-00 год. 03.11.2015 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Черкаської області через Звенигородський районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя