РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2015 року

Комінтернівський районний суд м. Харкова в складі:

Головуючого судді Чайка І.В.,

за участю секретаря - Алієвої І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просить розірвати шлюб, який був укладений між нею та відповідачем 11.02.1994 року в Дзержинському відділі ЗАГСу м. Харкова , актовий запис № 120. Крім того, в своїх позовних позивачка просила допустити негайне виконання рішення суду.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що 11.02.1994 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем по справі та проживала з ним разом до квітня 2007 року, після чого шлюбні відносини між сторонами були припинені. Від сумісного шлюбу дітей не мають. На думку позивача, спільне життя з відповідачем не склалося , у зв'язку з тим, що відповідач ніколи не працював та матеріально сім'ю не забезпечував, а також у зв'язку із частими суперечками в родині, різними характерами та відсутністю між ними взаєморозуміння та довіри.

В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи позовної заяви, а також зазначив, що причиною для розірвання шлюбу стало те, що відповідач не працював та участі у веденні господарства не приймав, у зв'язку з чим на цьому ґрунті виникали сварки, що й призвело до розпаду сім»ї.

Відповідач в судовому засіданні проти розірвання шлюбу не заперечував, однак заперечував проти зазначених позивачем причин, які призвели до розпаду родини, оскільки вважає що причиною розірвання шлюбу стало те, що між ними виникали постійні сварки з приводу його відношення до своєї матері, в наслідок чого були втрачені почуття любові та поваги один до одного. Крім того, відповідач зазначив, що викладені позивачем обставини, стосовно того, що він ніде не працював та не забезпечував родину , не відповідають дійсності, оскільки в нього з позивача був відкритий сумісний бізнес - приватне підприємство, який був відкритий на позивачку, але його веденням займались вони сумісно.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримала пояснення свого довірителя, а також зазначила, що викладені позивачем обставини, щодо підстав розірвання шлюбу, а саме, те що відповідач ніде не працював, не відповідають дійсності, про що надала суду копію трудової книжки відповідача.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін по справі та пояснення відповідача, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі , який зареєстровано 11.02.1994 року в Дзержинському відділі ЗАГСу м. Харкова , актовий запис № 120. Внаслідок відсутності взаєморозуміння між сторонами, сім'я розпалась, шлюбні відносини припинені, примирення між сторонами є не можливим.

За ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається.

За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, у зв'язку з чим позов в частині розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Що стосується вимоги позивача щодо допущення негайного виконання рішення суду, суд вважає що позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають виходячи з наступного.

Згідно ст.. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про:

стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць; присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць; відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи, - у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника; відібрання дитини і повернення її тому, з ким вона проживала;

6) розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб; примусову госпіталізацію чи продовження строку примусової госпіталізації до протитуберкульозного закладу.

Отже, виходячи з вищезазначеного, справи про розірвання шлюбу не підлягають негайному виконанню.

Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 24, 110, 112 СК України, керуючись 213-215, 367 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити частково.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, який був зареєстрований - 11.02.1994 року в Дзержинському відділі ЗАГСу м. Харкова , актовий запис № 120, залишивши позивачці прізвище - „ ОСОБА_1".

В іншій частині позову- відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через Комінтернівський районний суд м. Харкова протягом 10 днів з дня його проголошення.

Мотивоване рішення виготовлено 16 листопада 2015 року.

Суддя: І. В. Чайка