АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2335/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 55 Романенко В. А.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоПальонного В. С.
суддівКарпенко О. В. , Нерушак Л. В.
при секретаріВосколович-Литвин Ж. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу представника комунального підприємства теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради Бунякіна Миколи Миколайовича на заочне рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 10 липня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_7 до комунального підприємства теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради про стягнення заборгованості із заробітної плати, -

в с т а н о в и л а :

У квітні 2014 року ОСОБА_7 звернувся до суду з позовом до комунального підприємства теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради про стягнення заборгованості із заробітної плати.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що з 04 травня 1998 року працював у відповідача на посаді слюсаря-ремонтника ремонтно-механічного відділення. 02 жовтня 2012 року звільнений за власним бажанням. З січня 2010 року по жовтень 2012 року відповідач нараховував йому заробітну плату відповідно до тарифної сітки, встановленої колективним договором КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» за 2010 рік та колективним договором КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» за 2011-2015 роки, зокрема додатком №2 до нього.

Разом з тим, відповідач при розрахунках заробітної плати виходив з мінімального її розміру у 744 грн., закріпленого в колективних договорах, що є відмінним від того, який був встановлений державою у спірний період, внаслідок чого він отримував заробітну плату у неналежному розмірі.

З врахуванням зазначених обставин позивач просив суд стягнути з КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» заборгованість із заробітної плати за період з січня 2010 року по жовтень 2013 року у розмірі 30 000 грн.

У липні 2014 року позивач уточнив позовні вимоги та просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість із заробітної плати за період з лютого 2012 року по жовтень 2012 року у розмірі 10 540 грн. 86 коп.

Заочним рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 10 липня 2014 року позов задоволено та стягнуто з КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» на користь ОСОБА_7 заборгованість із заробітної плати за період з лютого 2012 року по жовтень 2012 року у розмірі 10 540 грн. 86 коп. Вирішено питання про судові витрати.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 17 вересня 2014 року заяву КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» про перегляд вказаного заочного рішення залишено без задоволення, після чого представник КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» оскаржив рішення суду в загальному порядку.

В апеляційній скарзі представник КПТМ «Черкаситеплокомуненерго», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати заочне рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 10 липня 2014 року та ухвалити у справі нове рішення, яким частково задовольнити позовні вимоги ОСОБА_7, стягнувши з КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» на його користь заборгованість по заробітній платі в сумі 4321 грн. 73 коп.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника КПТМ «Черкаситеплокомуненерго», який підтримав апеляційну скаргу, пояснення ОСОБА_7 та його представника, які заперечували проти її задоволення, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_7, суд виходив з того, що відповідач при нарахуванні йому заробітної плати мав використовувати показник мінімальної заробітної плати не у розмірі 744 грн., як це визначено у колективних договорах, а встановлений законодавчо розмір мінімальної заробітної плати станом на період, в якому здійснювалось нарахування, при визначенні розміру суми недоплаченої заробітної плати застосував розрахунок, зроблений позивачем.

Проте, повністю погодитись з таким висновком суду не можна.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 з 4 травня 1998 року працював у КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» на посаді слюсаря-ремонтника ремонтно-механічного відділення У1 розряду, 2 жовтня 2012 року звільнений з роботи за власним бажанням.

Зміст позовних вимог ОСОБА_7 полягає у стягненні на його користь різниці між виплаченою йому відповідачем за період з лютого по жовтень 2012 року заробітною платою, що була нарахована виходячи із визначеного колективним договором мінімального розміру заробітної плати у 744 грн. та розрахунком заробітної плати за цей період з урахуванням визначеного Законом України «Про Державний бюджет України на 2012 рік» мінімального розміру заробітної плати. За розрахунками позивача сума недоплати за вказаний період складає 10540 грн. 86 коп., яку суд і стягнув з КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» на користь позивача.

В додатку до апеляційної скарги відповідач КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» навів свій розрахунок, за яким сума недоплаченої позивачеві заробітної плати складає 5766 грн. 75 коп., а також врахував, що ним виплачено позивачеві 1445 грн. 02 коп. в рахунок індексації заробітної плати, яка на його думку не повинна була застосовуватись, оскільки за період з лютого по жовтень 2012 року величина індексу споживчих цін не перевищувала поріг індексації у 101 відсоток, тобто були відсутні підстави для проведення індексації заробітної плати, визначені у ст.4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

У своїх розрахунках відповідач також виходив із мінімального розміру заробітної плати, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2012 рік».

Статтею 15 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємством у колективному договорі із дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими угодами.

Згідно ст.97 Кодексу законів про працю України тарифні сітки, як і інші питання щодо порядку і форми оплати праці встановлюються підприємствами, установами, організаціями у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними угодами).

Відповідно до ст.38 Бюджетного кодексу України розмір мінімальної заробітної плати встановлюється в законі про Державний бюджет України на відповідний рік. Підприємства, установи, організації усіх форм власності і господарювання та фізичні особи не мають права змінювати законодавчо встановлений розмір мінімальної заробітної плати, а усі їх угоди з цього приводу є нікчемними, оскільки прямо протирічать правовій нормі і окремого визнання недійсними не потребують.

З огляду на викладене висновок суду про порушення відповідачем умов оплати праці позивача в частині незастосування при її нарахуванні законодавчо встановленого розміру мінімальної заробітної плати є правильним.

З таким висновком погодився і відповідач, надавши розрахунок суми недоплаченої позивачеві заробітної плати, виходячи з законодавчо встановленого розміру мінімальної заробітної плати.

Таким чином, між сторонами має місце спір лише з приводу розрахунку розміру недоплаченої позивачеві заробітної плати та наявності підстав для проведення її індексації. При цьому кожна сторона надала свій розрахунок.

Наданий КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» розрахунок суми недоплаченої позивачеві заробітної плати в основному відповідає вимогам Закону України «Про оплату праці»та положенням колективного договору.

Проте, як встановлено в судовому засіданні в цьому розрахунку застосований мінімальний коефіцієнт за видами робіт згідно галузевої угоди 1,25, в той час, як з матеріалів справи вбачається, що за період з лютого по жовтень 2012 року на підприємстві при нарахуванні заробітної плати фактично застосовувався коефіцієнт за видами робіт 1,329, який на думку колегії суддів і підлягає застосуванню.

При застосуванні зазначеного коефіцієнта та виходячи з мінімального розміру заробітної плати, який був встановлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2012 рік» розмір заробітної плати позивача за період з лютого по жовтень 2012 року складає в загальному 22268 грн. 19 коп.

Фактично позивачеві за вказаний період було нараховано і виплачено 15181 грн. 73 коп.

Сума недоплати складає 7086 грн. 46 коп.

Згідно ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексацією грошових доходів населення є встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожання споживчих товарів і послуг.

Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру: пенсії; стипендії; оплата праці (грошове забезпечення); суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування; суми відшкодування шкоди, заподіяної працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди в разі втрати годувальника.

Підстави для проведення індексації визначені у ст.4 Закону, зокрема, індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється у розмірі 101 відсотка.

Оскільки за період з лютого по жовтень 2012 року величина індексу споживчих цін не перевищувала порогу індексації у 101 відсоток, то підстави для проведення індексації заробітної плати позивача у вказаному періоді відсутні.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, відповідачем в рахунок індексації заробітної плати за період з лютого по жовтень 2012 року було виплачено 1445 грн. 02 коп. Вказана сума є безпідставно виплаченою позивачеві, але вимоги про її повернення не заявлялися.

При визначенні суми недоплаченої позивачеві заробітної плати колегія суддів враховує добровільне виконання відповідачем рішення апеляційного суду Черкаської області про стягнення на користь позивача 4321 грн. 73 коп. невиплаченої заробітної плати, яке в подальшому було скасоване.

З урахуванням викладеного сума недоплаченої позивачеві заробітної плати складає: 7086 грн. 46 коп. - 4321 грн. 73 коп. = 2764 грн. 73 коп.

За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині визначення розміру суми недоплаченої позивачеві заробітної плати за період з лютого по жовтень 2012 року.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 314, 316 ЦПК України, ст. 97 Кодексу законів про працю України, ст. 38 Бюджетного кодексу України, ст. 15 Закону України «Про оплату праці», колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Заочне рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 10 липня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_7 до комунального підприємства теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради про стягнення заборгованості із заробітної плати змінити.

Стягнути з комунального підприємства теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради на користь ОСОБА_7 недоплачену заробітну плату за період з лютого по жовтень 2012 року в сумі 2764 грн. 73 коп. з відрахуванням з цієї суми податків та обов'язкових платежів.

В частині стягнення з комунального підприємства теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради судового збору рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий :

Судді :