Провадження № 22-ц/780/2569/15 Доповідач у 2 інстанції Антоненко В. І.
Категорія 38 14.04.2015
УХВАЛА

Іменем України

14 квітня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді - Антоненко В.І.,

суддів: Касьяненко Л.І.,Гуля В.В.,

за участю секретаря - Ромашини І.В.,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування вартості частки співвласника у спільному майні.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У грудні 2014 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його брат ОСОБА_4, після смерті якого спадкоємцями по закону є його дружина (відповідач у справі) та його мати ОСОБА_5, яка відмовилася від спадщини на користь позивача. Спадкодавець за життя і відповідач, набули майно, як подружжя, в шлюбі, яке належало їм на праві спільної сумісної власності і їх частки є рівними. До складу спадщини віднесено 1/2 частину спільного майна подружжя. Станом на день відкриття спадщини на дружину спадкодавця, було зареєстровано два автомобіля: TAYOTARAV4 2007 р.в., д.н.з. НОМЕР_1, таSEAT 9KSF1999 р.в., д.н.з. НОМЕР_2. Зазначені автомобілі відповідач після смерті свого чоловіка відчужила одноособово, не включила в перелік спадкового майна, а тому позивач позбавлений права належно прийняти спадщину та оформити свої спадкові права. Оскільки належні спадкодавцю на праві спільної сумісної власності з відповідачем, автомобілі продані, то позивач просив суд стягнути з відповідача вартість 1/4 частини від ринкової вартості даного майна, визначеної на момент розгляду даної справи судом та стягнути судові витрати. Згодом уточнив свої позовні вимоги, просив суд стягнути з відповідача 1/4 частину від ринкової вартості автомобіля: TAYOTARAV4 2007 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 - 398440 грн. та автомобіля SEAT 9KSF1999 р.в., д.н.з. НОМЕР_2 у сумі 91410 грн.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03 березня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

По справі встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про його смерть (а.с.6). Також, встановленим є те, що позивач по справі приходиться померлому рідним братом, а відповідач - дружиною. Дані обставини підтверджуються зібраними матеріалами справи та поясненнями сторін. На день смерті ОСОБА_4, за його дружиною були зареєстровані автомобілі : TAYOTARAV4 2007 р.в., д.н.з. НОМЕР_1, та SEAT 9KSF1999 р.в., д.н.з. НОМЕР_2, які відповідно у листопаді 2010 року і у вересні 2011 року були зняті відповідачем з реєстрації для реалізації. Крім зазначених автомобілів за відповідачем була зареєстрована сільськогосподарська техніка, яка не є предметом спору по даній справі, але спір щодо поділу майна існував та неодноразово вирішувався судом. За спадкодавцем були також зареєстровані інші транспортні засоби, поділ і спадкування яких відбувся. Відповідач ОСОБА_3 та її покійний чоловік займалися підприємницькою діяльністю, надавали послуги по молотьбі зернових. 19 жовтня 2010 року до Другої Білоцерківської нотаріальної контори надійшла заява ОСОБА_3 про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 26 листопада 2010 року надійшла до нотаріальної контори така ж заява від позивача, як брата померлого і від ОСОБА_6, як матері спадкодавця. В листопаді 2010 року мати спадкодавця подала нотаріусу заяву про відмову від спадщини свого покійного сина на користь іншого сина ОСОБА_2, позивача у справі. 17 листопада 2011 року було видано свідоцтво про право власності на 1/2 частку у праві спільної сумісної власності на зернозбиральний комбайн марки МFU-52,1998 р.в., заводський № НОМЕР_4. 17 листопада 2011 року було видано свідоцтво про право на спадщину за законом ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на 1/2 частки зернозбирального комбайна марки МFU-52,1998 р.в., заводський № НОМЕР_4. 21 березня 2012 року державним нотаріусом Другої Білоцерківської міської нотаріальної контори було видано ОСОБА_3 та ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за законом 1/2 частки автомобіля марки VOLKSWAGEN, модель Т5, 2003 р.в. № НОМЕР_3. Наведене підтверджується матеріалами спадкової справи № 296/2010 до майна померлого ОСОБА_4 06 листопада 2012 року у справі № 1003/11970/12 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виділ частки майна було визнано та затверджено мирову угоду між ОСОБА_2 і ОСОБА_3 За позивачем ОСОБА_2 визнано право власності на комбайн МF 38, 1999 р.в., а за ОСОБА_3 визнано право власності на автомобіль VOLKSWAGEN ТРА, д.н. НОМЕР_5. Різницю вартості рухомого майна в сумі 228 483, 48 грн. сторони домовилися врахувати в подальшому при розподілі іншого майна спадкодавця ОСОБА_4 Наведене підтверджується матеріалами справи № 1003/11970/12 та ухвалою по даній справі про затвердження мирової угоди.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд виходив положень ст. ст. 57, 60, 69 70 СК України, ст.ст. 1216,1218 ЦК України та прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

За правилами ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до положень ст.. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач не надав суду першої інстанції беззаперечних доказів своїх позовних вимог. Первиннимдля поділу спільного майна подружжя при прийнятті спадщини має бути визначення частки померлого подружжя у спільній власності. Позивач же не надав суду доказів того, що спірне майно належало спадкодавцю та відповідачці на праві спільної сумісної власності.

Позивач, підтримуючи свої позовні вимоги виходив, лише, з положень ст. 70 СК України, вказуючи, що частки в спільному майні його брата з дружиною є рівними та майно, яке було зареєстровано за відповідачем в період шлюбу із спадкодавцем підлягає поділу.

У свою чергу відповідачка зазначала, що вказані автомобілі не можуть бути предметом спадкування, оскільки були особистою власністю відповідача, як ФОП, та позивач не ставив в нотаріальній конторі питання про включення даного майна в перелік спадкового, не була визначена частка померлого в спільній власності.

Право подружжя на поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 Кодексу. Поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 Кодексу), або реалізується через виплату грошової чи матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України).

Спадкування є іншим видом набуття особистої приватної власності кожного з подружжя. При цьому до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті; не входять до складу спадщини права та обов'язки, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця (статті 1218, 1219ЦК України). Тому у складі спадщини може перебувати будь-яке майно, крім прав та обов'язків, нерозривно пов'язаних з особою спадкодавця.

З наведених положень випливає, що власність у сім'ї існує у двох правових режимах: спільна сумісна власність подружжя та особиста приватна власність кожного з подружжя. Підставами набуття права спільної сумісної власності подружжя є юридично визначений факт шлюбних відносин або проживання чоловіка і жінки однією сім'єю, а особистої приватної власності кожного з подружжя є, зокрема, поділ, виділ належної частки за законом та спадкування.

Одним із видів розпоряджання власністю є право власника використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності, крім випадків, встановлених законом; законом можуть бути встановлені умови використання власником свого майна для здійснення підприємницької діяльності (стаття 320 ЦК України).

Таким чином, позивач не довів підстав своїх позовних вимог про відшкодування йому вартості 1/4 частини двох автомобілів, які були зареєстровані за відповідачем на день смерті її чоловіка.

Таким чином, суд першої інстанції правильно визначився з характером правовідносин та застосував до них відповідні норми права.

Докази та обставини, на які посилається апелянт в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Керуючись ст. ст. 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: