пр № 2-з/464/17/15
У Х В А Л А

26.01.2015 року

Сихівський районний суд м. Львова

в складі: головуючої Бойко О.М.

при секретарі Качарабі П.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду з позовом в якому просить усунути відповідача ОСОБА_2 від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

26.01.2015 року позивачем подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на продаж квартири або її частки по АДРЕСА_1 та всіх активів на які є оригінали цінних паперів у відповідача: дача, вклади батька в «Приватбанку» та «Ощадбанку».

Оглянувши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст.151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. З огляду на зміст зазначеної норми метою вжиття таких заходів є забезпечення виконання відповідного рішення суду.

Згідно ч.2 ст.151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно роз'яснень, що містить п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 22.12.2006р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Однак, зазначені позивачем у заяві підстави для обрання даного виду забезпечення позову, не дають можливості дійти висновку про наявність достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. З огляду на те, що предметом спору є право на спадкове майно після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до складу якого входить квартира АДРЕСА_1, яка на праві спільної сумісної власності належить також відповідачу та позивачу, що свідчить про неможливість її відчуження відповідачем самостійно (без згоди позивача), а відтак, і про відсутність підстав для її арешту.

Крім того, враховуючи те, що позивачем не конкретизовано вимог заяви в частині накладення арешту на інше майно, до позову ним не надано жодних документів у підтвердження обставин належності померлим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 іншого майна (дача, вклади в «Приватбанку» та «Ощадбанку»), яке б входило до складу спадщини, вважаю, що зазначені у заяві обставини для застосування заходу забезпечення позову не дають можливості дійти висновку про наявність достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття такого заходу може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення.

З огляду на наведені обставини, вважаю, що підстави для вжиття заходів забезпечення позову відсутні, а тому в задоволенні заяви слід відмовити.

На підставі ст.ст.151-153 ЦПК України, -

у х в а л и в :

в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Головуюча: