Справа № 467/485/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.11.2015 року Арбузинський районний суд Миколаївській області

у складі: головуючого судді Кірімової О.М.

при секретарі Сіваченко Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Арбузинка цивільну справу за позовною заявою

Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Вісла»

до

ОСОБА_1

про заборону вчиняти дії, що порушують права орендаря

та зустрічний позов ОСОБА_1

до

Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Вісла»

про визнання договору оренди землі недійсним

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Вісла» (далі ТОВ «Агрофірма Вісла») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про заборону вчиняти дії, що порушують права орендаря.

Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до договору оренди землі, укладеного між позивачем та ОСОБА_1, остання передала в оренду належну їй на праві власності земельну ділянку розміром 14,24 га строком на 10 років. Даний договір зареєстровано у книзі реєстрації договорів оренди в Миколаївській регіональній філії 29 травня 2006 року за № 79. Всі умови договору оренди землі позивачем виконуються належним чином, однак відповідач на весні 2015 року, самовільно, без дозволу ТОВ «Агрофірма «Вісла», почав обробляти спірну земельну ділянку, що є порушенням істотних умов договору.

Спірна земельна ділянка позивачем взята в оренду для підприємницької діяльності, тому ТОВ «Агрофірма Вісла» планувало засіяти на ній озиму пшеницю з метою отримання прибутку, оскільки вказана земельна ділянка обробляється на даний час відповідачем, в зв'язку з чим, позивач не може користуватися даною земельною ділянкою, не може виконувати умови договору оренди землі в повній мірі, не отримує прибуток від користування землею, тому він звернувся до суду з даним позовом.

Просив суд заборонити відповідачу користуватися шляхом обробітку, засіву, тощо, земельною ділянкою, яка перебуває в оренді ТОВ «Агрофірма Вісла», на підставі договору оренди землі зареєстрованого 29 травня 2006 року за № 79, та яка розташована на території Новоселівської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області до закінчення строку дії цього договору, а також стягнути з відповідача на його користь сплачений судовий збір.

Не погоджуючись із вимогами позову, ОСОБА_1 звернулася до суду із зустрічним позовом до ТОВ «Агрофірма «Вісла», в якому просила визнати договір оренди землі, укладений між нею та ТОВ «Агрофірма «Вісла» без дати, зареєстрований у книзі реєстрації договорів оренди в Миколаївській регіональній філії 29 травня 2006 року за № 79, недійсним.

Свої вимоги мотивувала тим, що є власником земельної ділянки на підставі державного акту на право приватної власності на землю для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 14,24 га, розташованої в межах території Новоселівської сільської ради Арбузинського району Миколаївської.

У квітні 2015 року позивачу стало відомо, що від її імені та ТОВ «Агрофірма «Вісла» укладено договір оренди землі, та який зареєстрований у книзі державної реєстрації договорів оренди в Миколаївській регіональній філії за № 79 від 29 травня 2006 року. Оскільки спірний договір оренди землі вона не підписувала, просила визнати його недійсним.

Ухвалою Арбузинського районного суду від 12 травня 2015 року позови обєднано в одне провадження.

В судовому засіданні представник ТОВ «Агрофірма «Вісла» повністю підтримала заявлені позовні вимоги, та просила суд їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Між тим просила суд відмовити в задоволенні вимог ОСОБА_1, оскільки вважає заявлені нею вимоги є необґрунтованими, ТОВ «Агрофірма «Вісла» вимоги умов договору оренди виконувала, ОСОБА_1 було відомо про наявність спірного договору оренди та вона отримувала за вказаним договором орендну плату з 2006 року.

Представник позивача за зустрічним позовом в судовому засіданні позов підтримав, просив суд задовольнити вимоги, оскільки такі є законними та обґрунтованими, суду пояснив, що під час укладення вказаного договору між сторонами не було досягнуто згоди з усіх умов договору, які є істотними умовами, оскільки такі не були відомі ОСОБА_1, будь-яких угод із ТОВ «Агрофірма «Вісла» ОСОБА_1, не укладала і не підписувала, іншу особу на вчинення таких дій не уповноважувала, останній не було відомо про існування спірного договору. Приблизно в 2004-2006 роках, після реорганізації колгоспів, за усною домовленістю із директором ТОВ «Агрофірма «Вісла» ОСОБА_1 надала згоду на користування належною їй земельною ділянкою та отримувала за це орендну плату. Проте, тривалий час остання обробляє належну їй земельну ділянку самостійно, і тільки на початку 2015 року дізналася про наявність договору оренди, укладеного між ТОВ «Агрофірма «Вісла» та ОСОБА_1

Посилаючись на наведене, просив визнати договір оренди землі укладений між сторонами без дати, зареєстрований у книзі реєстрації договорів оренди в Миколаївській регіональній філії 29 травня 2006 року за № 79, недійсним та стягнути із відповідача за зустрічним позовом на користь ОСОБА_1 понесені останньою судові витрати, які складаються із сплаченого судового збору та витрат на проведення почеркознавчої експертизи.

В задоволенні вимог первісного позову просив відмовити за необґрунтованістю та безпідставністю.

Вислухавши представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів, суд приходить до наступного.

Так, відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про оренду землі» (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин), а також іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди земельної ділянки.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

За правилами п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

В силу ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов'язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі» від 06 жовтня 1998 року №161-XIV.

За змістом ст.ст. 18, 20 Закону України «Про оренду землі» укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації.

Державна реєстрація договорів оренди землі проводиться у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін.

Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених названою статтею, а також порушення вимог ст.ст. 4-6, 11, 17, 19 зазначеного Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону.

В той же час, вирішуючи питання про дійсність договору оренди землі, необхідно брати до уваги положення ст. 3 ЦПК України та 15 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

З врахуванням цього, вирішуючи спори даної категорії слід установлювати, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, у зв'язку з відсутністю в договорах оренди зазначених умов, їх істотності, а також, в чому саме полягає порушення законних прав позивачів і, залежно від установленого, вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Указаний висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 25 грудня 2013 року №6-94цс13 та, в силу положень ст. 360-7 ЦПК України, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом ОСОБА_1 є власником земельної ділянки, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 14,24 га та розташованої в межах території Новоселівської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області на підставі державного акту на право приватної власності на землю (а.с. 31).

29 травня 2006 року відділом Держземагенства в Арбузинському районі договір оренди вказаної земельної ділянки між ОСОБА_1 та ТОВ «Агрофірма «Вісла» був зареєстрований у книзі державної реєстрації договорів оренди в Миколаївській регіональній філії за № 79 без дати укладення на 10 років (а.с. 32-33).

ОСОБА_1І при заявлені вимог про визнання договору оренди землі недійсним, належної їй на праві власності земельної ділянки, посилалася на ту обставину, що спірний договір не підписувала.

Вказані доводи ОСОБА_1 підтверджуються висновком судової почеркознавчої експертизи від 20 жовтня 2015 року № 479, згідно якого підпис від імені ОСОБА_1 в графі «Орендодавець» договору оренди землі без дати укладення, зареєстрований у книзі державної реєстрації договорів оренди в Миколаївській регіональній філії за № 79 від 29.05.2006 року виконаний не самою ОСОБА_1, а іншою особою.(а.с. 52-54).

Відповідно до ч.3 ст. 203 ЦК волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

За загальним правилом, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (ч. 2 ст. 207 ЦК України).

Згідно з частинами 1, 3 ст. 215 ЦКпідставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5-6 ст. 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Враховуючи наведене, а також специфіку договорів оренди землі, а саме обовязкову наявність в договорі певних істотних умов та обовязкову державну реєстрацію цих договорів, суд вважає, що відсутність особистого підпису сторони в договорі оренди землі свідчить про те, що сторони не узгодили всі істотні умови договору, передбачені Законом.

Пунктом 8 Постанови пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 « Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», роз'яснено, що відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені ст. 203 ЦК України.

Верховний Суд України у постанові від 18 грудня 2013 року № 6-127цс13, дійшов висновку, що вільне волевиявлення учасника правочину, передбачене статтею 203 ЦК України, є важливим чинником, без якого неможливо укладення договору оренди земельної ділянки. Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа.

А у постанові від 6 лютого 2012 у справі № 6-104ц11 Верховний Суд України дійшов висновку, що частиною першою ст. 15 Закону України "Про оренду землі" визначені істотні умови договору оренди, відсутність хоча б однієї з цих істотних умов є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним у розумінні частини другої ст. 15 Закону України "Про оренду землі".

За таких обставин, суд вважає доведеним, що під час укладання договору, текст договору було підписано від імені ОСОБА_1 сторонньою особою. А тому, не можна вважати, що сторони досягли усіх істотних умов договору оренди землі, що є підставою, передбаченою ст. 15 Закону України «Про оренду землі», для визнання спірного договору недійсним.

За такого вимоги позивача за зустрічним позовом в даній частині підлягають задоволенню.

Щодо заявлених вимог ТОВ «Агрофірма «Вісла», суд приходить до наступного.

Згідно ст.. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до вимог ст. 27 Закону України «Про оренду землі», забезпечується захист права на орендовану ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Орендар в установленому законом порядку має право витребувати земельну ділянку з будь-якого незаконного володіння та користування, на усунення перешкод у користуванні нею, відшкодування шкоди

Як встановлено судом, ТОВ «Агрофірма «Вісла» користувалося належною ОСОБА_1 земельною ділянкою, на підставі договору оренди землі, який визнаний недійсним.

Зазначене свідчить про те, що ТОВ «Агрофірма «Вісла» не має права користування зазначеною земельною ділянкою.

Таким правом, як встановлено в судовому засіданні, та не заперечувалось сторонами, тривалий час володіє ОСОБА_1

Встановлене є підставою для відмови у задоволенні позову ТОВ «Агрофірма «Вісла» про заборону ОСОБА_1 вчиняти дії, що порушують права орендаря.

Відповідно до ст. 88 ЦПК стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати.

Із матеріалів справи вбачається, що позивачем при зверненні до суду із зустрічним позовом сплачено 243 грн. 60 коп. судового збору (а.с. 19), 2211 грн. 84 коп. витрачено на оплату судової почеркознавчої експертизи у справі (а.с. 50, 55).

Тому суд вважає, що з ТОВ «Агрофірма «Вісла» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню сплачені нею судові витрати в сумі 2455 грн. 44 коп. (243,60+2211,84)

Керуючись ст. ст. 60,209,213,215,218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Вісла» до ОСОБА_1 про заборону вчиняти дії, що порушують права орендаря відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Вісла» про визнання договору оренди землі недійсним, задовольнити.

Визнати недійсним договір оренди землі площею 14,24 га розташованої в межах території Новоселівської сільської ради Арбузинського району Миколаївської, укладений між ОСОБА_1 та товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Вісла» без дати, зареєстрований у книзі реєстрації договорів оренди в Миколаївській регіональній філії 29 травня 2006 року за № 79.

Стягнути із товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Вісла» на користь ОСОБА_1 сплачені судові витрати в сумі 2455 (дві тисячі чотириста пятдесят пять) грн. 44 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через Арбузинський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Арбузинського

районного суду ОСОБА_2