Справа № 146/208/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

"10" квітня 2015 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Семко Г.В.,

при секретарі Козачук Н.П.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду у смт. Томашполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини до досягнення дитиною трьох років, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з цим позовом, посилаючись на те, що у неї та відповідача є син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач не надає допомоги на утримання дитини та не бажає надавати їй матеріальну допомогу на її утримання так як вона не працює. Позивачка зазначає, що відповідач ОСОБА_2 матеріально забезпечений і має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини та на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку.

З огляду на вищевказане позивачка вимушена звернутися до суду та просить суд постановити рішення про стягнення аліментів з відповідача на утримання сина ОСОБА_3 в твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн, щомісячно та на її утримання в розмірі 200 грн щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позов підтримала за обставин зазначених у ньому, попросила позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги визнав частково. Зазначив, що аліменти на утримання доньки згідний сплачувати в розмірі 400 гривень, однак аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років сплачувати відмовляється, оскільки він проживає разом з батьками пенсіонерами та братом який хворіє. Батько є інвалідом першої групи та потребує стороннього догляду. Крім того, він також хворіє, в зв'язку з чим не може працевлаштуватися.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку про задоволення позову частково з таких підстав.

Відповідно до чч.1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 2 та 3 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Судом установлено, що у сторін є дитина: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а. с. 3). Згідно довідок виданих виконкомом Вапнярської селищної ради дитина проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні (а. с. 4-5).

Таким чином, відповідач ОСОБА_2 зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

При визначенні розміру аліментів суд враховує те, що дитина сторін зважаючи на її вік, а саме те, що вона є малолітньою, відповідно має незадовільне матеріальне становище. У відповідача відсутні на утриманні інші діти, він є відносно молодою особою, доказів, що на його утриманні є непрацездатні батьки не надав, тому може сплачувати аліменти.

Враховуючи, що батьки зобов'язані забезпечити дітям виховання, навчання, розвиток, житло, беручи до уваги матеріальний стан дитини і відповідача, а також вивчивши матеріальний стан кожного із сторін, та керуючись принципом розумності та справедливості, суд вважає вимоги позивачки про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини до досягнення нею повноліття такими, що підлягають частковому задоволенню і суд уважає визначити розмір аліментів, що будуть стягуватись з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання їх дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень.

Щодо решти позовних вимог, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 Цивільного-процесуального кодексу України.

Згідно постанови Пленуму Верховного суду «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18.12.2009 року передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення.

Згідно ч. 2, 4 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Посилання відповідача на той факт, що на його утриманні знаходяться батьки пенсіонери і хворий брат, а також і він хворіє, судом не можуть бути взяті до уваги, оскільки із наданих довідок вбачається, що дійсно батько відповідача є інвалідом І групи і потребує постійної сторонньої допомоги. Однак відповідачем не надано доказів про те, що саме на його утриманні знаходиться батько і він здійснює сторонній догляд. Крім того, із наданої довідки відповідачем № 5204 про те, що він знаходився 25.09.2011 р. на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні Центральної районної клінічної лікарні м. Вінниці з закритим переломом правої ліктьової кістки зі зміщенням не вбачається, що йому заборонено працювати, крім того, даний факт мав місце ще в 2011 році.

Таким чином, суд вважає, що згідно вищезазначених обставин про особу ОСОБА_2 він може надавати матеріальну допомогу на утримання ОСОБА_1 до досягнення їх дитиною трьох років. Розмір такої матеріальної допомоги, суд уважає визначити в твердій грошовій сумі в розмірі 100 гривень.

Згідно ч. 1 ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Позовну заяву ОСОБА_1 пред'явлено до суду особисто 17 лютого 2015 року. Відповідно починаючи з цієї дати суд присуджує аліменти.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Згідно п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів.

Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Згідно ч. 1-2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: позовної заяви майнового характеру 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати.

Згідно ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015рік», установлена на 2015 рік мінімальна заробітна плата, у місячному розмірі з 1 січня - 1218 грн.

Таким чином з відповідача ОСОБА_2 підлягає стягненню в доход держави судовий збір в розмірі 243,60 грн, тобто 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, станом на 1 січня 2015 року.

На підставі викладеного, керуючись статями 79, 84, 180-183, 191 СК України, статями 10, 15, 57-62, 64, 212-215, 218, 294, 367 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини до досягнення дитиною трьох років, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживає за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 500 (п'ятсот) грн, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви, а саме з 17 лютого 2015 року.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживає за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 100 (сто) гривень щомісячно до досягнення їх дитиною ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 трьох років, тобто до 15 липня 2017 року, починаючи стягнення з 17 лютого 2015 року.

Стягнути з ОСОБА_2 в доход держави 243,60 грн судового збору.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Вінницької області через Томашпільський районний суд Вінницької області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено 15 квітня 2015 року.

Суддя: Г. В. Семко