Провадження № 2/127/364/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(З А О Ч Н Е)

30 січня 2015 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого-судді Луценко Л.В.,

при секретарі Завадюк О.І.,

за участю: представника позивача - адвоката ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Вінницької міської ради, ОСОБА_3 про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права на спадкове майно в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідачів Вінницької міської ради, ОСОБА_3, який був залучений до участі в розгляді справи у якості співвідповідача на підставі ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 21.10.2014 року без винесення окремого процесуального документа, про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права на спадкове майно в порядку спадкування за законом, мотивуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_4 року помер прадід позивача ОСОБА_5. Після його смерті відкрилась спадщина на належне спадкове майно, що складається із квартири АДРЕСА_1.

За життя спадкодавець залишив заповіт від 03.02.1995 року, посвідчений державним нотаріусом Першої Вінницької державної нотаріальної контори Безпалюк Л.С. та зареєстрований в реєстрі за №, відповідно до якого належну йому всю частину квартири АДРЕСА_1 заповідає своєму онукові - ОСОБА_7, який доводиться батьком позивачу.

Проте, ІНФОРМАЦІЯ_5 року помер батько позивача ОСОБА_7, який проживав за адресою: АДРЕСА_2

Першою Вінницькою державною нотаріальною конторою 19.03.2002 року було відкрито спадкову справу до майна померлого ОСОБА_5, до спадкування були закликані спадкоємці за законом: онуки померлого ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_3 та позивач як правнук померлого ОСОБА_2 замість померлого батька, який доводився онуком померлого ОСОБА_5 Окрім того, державний нотаріус позивачу пояснив, що незважаючи на те, що за життя померлий ОСОБА_5 здійснив розпорядження щодо спадкового майна на користь ОСОБА_7, однак останній не є таким, що спадщину прийняв після смерті свого діда, так як не подав заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори.

Впродовж 6-місячного строку для прийняття або відмови від спадщини спадкоємці ОСОБА_8 та ОСОБА_9 відмовились від належної їм частки у спадщині за законом на користь ОСОБА_3 За таких обставин позивач та відповідач ОСОБА_3 залишились єдиними спадкоємцями за законом, що прийняли спадщину після смерті ОСОБА_5

Однак, позивач не погоджується зі складом спадщини, який йому належить, оскільки вважає, що державний нотаріус безпідставно не відкрила спадщину після смерті ОСОБА_5 за заповітом, оскільки його померлий батько ОСОБА_7 на момент смерті свого діда постійно проживав з померлим по день смерті, про що можна зробити висновок, що батько позивача спадщину прийняв за заповітом після смерті діда, вступивши в управління та володіння спадковим майном.

А як наслідок позивач прийняв спадщину після смерті батька, вступивши в управління та володіння спадковим майном, оскільки у позивача на руках залишились особисті документи батька, в тому числі військовий квиток, оригінали свідоцтва про шлюб (розірвання шлюбу), що є також доказом прийняття спадщини.

А тому, вищевикладені обставини стали підставою для звернення до суду з даним позовом, в якому позивач просив встановити факт прийняття спадщини за заповітом ОСОБА_7, яка відкрилась після смерті діда ОСОБА_5, що помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року у м. Вінниці, та визнати за позивачем право власності на квартиру АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

Представник позивача - адвокат ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд останні задовольнити з підстав, зазначених у позові, не заперечував проти винесення заочного рішення.

Представник відповідача - Вінницької міської ради за довіреністю Кріпак О.М. до судового засідання не з'явилась, однак від останньої надійшла письмова заява про розгляд справи у її відсутність, покладається на розсуд суду при вирішенні даного спору.

Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявляти клопотання про розгляд справи у її відсутність.

Відповідач ОСОБА_3 до судового засідання не з'явився із невідомих суду причин, хоча про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, шляхом надсилання рекомендованих листів за місцем проживання та реєстрації відповідача (а.с.50-51, 58-59, 84-85, 86-87). Окрім того, згідно Акту від 19.12.2014 року, складеного працівниками Вінницького міського суду Вінницької області, 18.12.2014 року та 19.12.2014 року були здійснені виїзди за адресою місця проживання та реєстрації відповідача ОСОБА_3 для вручення судової повістки про, проте за даною адресою двері ніхто не відчинив (а.с.68).

Оскільки у справі достатньо доказів для встановлення прав та взаємовідносин сторін та враховуючи те, що представник позивача не заперечує, відповідно до ст.224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, матеріали інвентаризаційної справи КП «ВМБТІ» №21456, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 року в м. Вінниці помер прадід позивача ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1, виданим повторно В РАЦС Вінницького МУЮ Вінницької області 26.03.2007 року (а.с.10).

А, ІНФОРМАЦІЯ_5 року в м. Вінниці помер батько позивача ОСОБА_7, згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2, виданого повторно МВ РАГС УЮ Вінницької області 06.06.2002 року (а.с.11), свідоцтва про народження ОСОБА_2 серії НОМЕР_3, виданого МВ РАГС м. Вінниця 12.05.1987 року (а.с.8) та свідоцтва про встановлення батьківства серії НОМЕР_4, виданого МВ РАГС 12.05.1987 року (а.с.9).

Відповідно до пунктів 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Правила книги шостої цього Кодексу застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким зі спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. У пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що відносини спадкування регулюються за правилами ЦК України 2003 року, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Згідно ст.525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.

А тому, після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина на спадкове майно, в тому числі і на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, 1/2 частка якої згідно свідоцтва на право власності на житло, виданого виконавчим комітетом Вінницької міської ради 30.09.1993 року, належала померлому на підставі спільної часткової власності, а 1/2 частка якої належала на підставі спільної часткової власності дружині померлого ОСОБА_11, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 року, на підставі свідоцтва на право власності на житло, виданого виконавчим комітетом Вінницької міської ради 30.09.1993 року (а.с.90). Спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_11 є померлий її чоловік ОСОБА_5, який фактично спадщину прийняв, однак не оформив своїх спадкових прав на вищезазначену частку квартири.

За життя спадкодавець залишив заповіт від 03.02.1995 року, посвідчений державним нотаріусом Першої Вінницької державної нотаріальної контори Безпалюк Л.С. та зареєстрований в реєстрі за №, відповідно до якого належну йому всю частину квартири АДРЕСА_1 заповідає своєму онукові - ОСОБА_7, який доводиться батьком позивачу (а.с.45).

Згідно ч.ч.1, 2 ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

У відповідності до п.113 Інструкції про порядок вчинення дій нотаріусами України від 14.06.1994 року (в редакції чинній на момент виникнення правовідносин) доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути, в тому числі довідка житлово-експлуатаційної організації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смерть спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця.

Згідно довідки ТОВ «ЖЕО» вих.№32657 від 09.07.2014 року ОСОБА_7, 1970 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 року, проживав АДРЕСА_3 з 01.12.2000 року по день смерті (а.с.5).

Таким чином, батько позивача ОСОБА_7 є таким, що спадщину в порядку спадкування за заповітом після смерті свого діда прийняв, оскільки на момент смерті спадкодавця проживав з останнім та вступив в управління та володіння спадковим майном, проте звернутись до нотаріуса про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом не мав можливості, оскільки помер на слідуючий день після відкриття спадщини після смерті діда та її фактичного прийняття.

А відтак, позивач прийняв спадщину за законом після смерті свого батька ОСОБА_7, так як фактично вступив в управління та володіння майном після смерті свого батька, в нього на руках залишились особисті документи батька, в тому числі військовий квиток, оригінали свідоцтва про шлюб (розірвання шлюбу), що є також доказом прийняття спадщини.

Проте, як вбачається з матеріалів копії спадкової справи Першої Вінницької державної нотаріальної контори №249/02 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_7 року ОСОБА_5, державним нотаріусом 19.03.2002 року було відкрито спадкову справу до майна померлого ОСОБА_5, до спадкування були закликані спадкоємці за законом: онуки померлого ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_3 та позивач як правнук померлого ОСОБА_2 замість померлого батька, який доводився онуком померлого ОСОБА_5 Впродовж 6-місячного строку для прийняття або відмови від спадщини спадкоємці ОСОБА_8 та ОСОБА_9 відмовились від належної їм частки у спадщині за законом на користь ОСОБА_3 За таких обставин позивач та відповідач ОСОБА_3 залишились єдиними спадкоємцями за законом, що прийняли спадщину після смерті ОСОБА_5 (а.с.39-45).

Проте, як уже було зазначено вище згідно ч.2 ст.524 ЦК УРСР спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Таким чином, оскільки в судовому засіданні підтверджений факт прийняття спадщини за заповітом, яка складається із квартири в м. Вінниці по АДРЕСА_2, ОСОБА_7 після смерті свого діда ОСОБА_5, а тому має пріоритетне місце спадкоємства за заповітом в частині спадкування спадкового майна, що складається з вищезазначеної спірної квартири.

І, як наслідок, встановлення факту прийняття спадщини позивачем ОСОБА_2 після смерті свого батька ОСОБА_7, передбачає визнання права власності на спірну квартиру за позивачем в порядку спадкування за законом після смерті батька позивача.

Окрім того, суд звертає увагу, що з інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо об'єкта нерухомого майна №31896506, з Реєстру прав власності на нерухоме майно №31897090, з Державного реєстру іпотек №31896890, з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна №31896775, наданих Реєстраційною службою Вінницького МУЮ Вінницької області 29.12.2014 року, відомості щодо об'єкта нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, відсутні (а.с.73-76).

Тому, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають до задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.525, 529, 533, 549 ЦК УРСР, ст.ст.10, 60, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Встановити факт прийняття ОСОБА_7 спадщини за заповітом від 03.02.1995 року, посвідченим державним нотаріусом Першої Вінницької державної нотаріальної контори Безпалюк Л.С. та зареєстрованим в реєстрі за №, яка складається із квартири АДРЕСА_1, та відкрилась після смерті діда ОСОБА_5, що помер ІНФОРМАЦІЯ_7 року у м. Вінниці.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року у м. Вінниці.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: