У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Кадєтової О.В., Мостової Г.І.,

Наумчука М.І., Олійник А.С.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом кредитної спілки «Аккорд» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 серпня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2014 року кредитна спілка «Аккорд» (далі - КС «Аккорд») звернулася до суду з указаним позовом, просила стягнути з ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором у розмірі 6 638 грн 44 коп.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 15 січня 2006 року між КС «Аккорд» та ОСОБА_3, як членом кредитної спілки, було укладено кредитний договір № Офіс-С/КР-2700/3, за умовами якого позичальнику надано кредит у розмірі 2 500 грн зі сплатою процентів, які нараховуються на фактичний залишок суми кредиту, виходячи з розрахунку 0,16438 % за кожен день користування кредитом, строком до 15 січня 2009 року.

Внаслідок невиконання зобов'язання заборгованість за кредитним договором станом на 14 січня 2014 року становить 6 638 грн 44 коп., яка складається із заборгованості за кредитом - 1 041 грн 64 коп., за процентами - 3 362 грн 92 коп., штрафних санкцій - 1 041 грн 64 коп., інфляційних втрат та трьох процентів річних - 1 192 грн 24 коп.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 16 травня 2014 року в позові відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 серпня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позову. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь КС «Аккорд» заборгованість за кредитним договором № Офіс-С/КР-2700/3 у розмірі 6 638 грн 44 коп., яка складається із: кредиту - 1 041 грн 64 коп., процентів - 3 362 грн 92 грн., штрафних санкцій - 1 041 грн 64 коп., інфляційних втрат та трьох процентів річних - 1 192 грн 24 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення апеляційного суду, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що 15 січня 2006 року між КС «Аккорд» та ОСОБА_3, як членом кредитної спілки, було укладено кредитний договір № Офіс-С/КР-2700/3, за умовами якого позичальнику було надано кредит у розмірі 2 500 грн зі сплатою процентів, які нараховуються на фактичний залишок суми кредиту, виходячи з розрахунку 0,16438 % за кожен день користування кредитом, строком до 15 січня 2009 року.

Внаслідок невиконання зобов'язання заборгованість за кредитним договором станом на 14 січня 2014 року становить 6 638 грн 44 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом - 1 041 грн 64 коп., заборгованості за процентами - 3 362 грн 92 коп., штрафних санкцій - 1 041 грн 64 коп., інфляційних втрат та 3 % річних - 1 192 грн 24 коп.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем пропущено позовну давність для звернення до суду, оскільки строк дії кредитного договору встановлено до 15 січня 2009 року, а з позовом до суду кредитор звернувся лише 28 січня 2014 року.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про задоволення позову, апеляційний суд виходив із того, що позивачем пропущено позовну давність з поважних причин. Внаслідок неналежного виконання зобов'язання за кредитним договором виникла заборгованість, яка підлягає стягненню з позичальника.

Із висновками апеляційного суду погодитись не можна з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як убачається із п. 9.1 кредитного договору сторони погоджують строк позовної давності за спорами, які виникають із цього договору, у п'ять років (а.с. 9).

Відповідно до ч. ч. 3-5 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Згідно із ч. 5 ст. 267 ЦК України можливість захисту порушеного права пов'язується з наявністю в особи поважних причин пропущеного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно із ч. 2 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Вирішуючи спір, суд апеляційної інстанції не звернув уваги на те, що представник КС «Аккорд» у суді першої інстанції не посилався на те, що позовна давність пропущена з поважних причин та не обґрунтовував поважні причини пропуску позовної давності, у позовній заяві КС «Аккорд» зазначала, що такий не пропущено, а причини пропуску строку позовної давності виклала в апеляційній скарзі на рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, апеляційний суд дійшов висновку про те, що позовна давність перервалась вчиненням відповідачем 28 серпня 2008 року платежу за кредитним договором.

Як убачається із п. 4.1 кредитного договору обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. Проценти за користування кредитом нараховуються на фактичний залишок суми кредиту, виходячи з розрахунку 0,16438 % за кожен день користування кредитом з наступного дня після надання кредиту позичальнику до дня повного погашення заборгованості за кредитом.

Пунктом 4.3 кредитного договору сторони погодили рекомендований графік платежів, у якому визначено строки та розміри погашення кредиту та виплати процентів.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові від 6 листопада 2013 року (справа № 6-116цс13) перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу. У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - ст. 1048 ЦК України ), що підлягає сплаті. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів.

У порушення ст. ст. 303, 316 ЦПК України апеляційний суд не обґрунтував належним чином свого висновку про переривання строку позовної давності; не врахував, що сторони визначили погашення кредиту щомісячними платежами і сплата щомісячного платежу не може свідчити про переривання перебігу позовної давності, а перебіг позовної давності починається стосовно кожної окремої частини (щомісячні платежі); не мотивував, чому взяв до уваги доводи позивача КС «Аккорд» про поважні причини пропуску позовної давності, оскільки на зазначене представник позивача не посилався в суді першої інстанції та дійшов передчасного висновку про стягнення заборгованості у визначеному апеляційним судом розмірі.

З огляду на допущені апеляційним судом порушення норм матеріального та процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин справи, ухвалене апеляційним судом рішення підлягає скасуванню із направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції відповідно до ч. 3 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 серпня 2014 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов

Судді: О.В. Кадєтова

Г.І. Мостова

М.І. Наумчук

А.С. Олійник