АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №653/677/15-ц Провадження №22-ц/791/3181/15 Головуючий в І інстанції Венглевська Н. Б. Категорія: Доповідач: Воронцова Л. П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючогоСтародубця М. П.,
суддів:Воронцової Л. П.,
Ігнатенко П. Я.,
секретарЦулукіані І. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на заочне рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 02 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Щорсівської сільської ради Генічеського району Херсонської області, Відділу Держземагенства у Генічеському районі Херсонської області про визнання права власності на новостворене нерухоме майно,

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2015 року ОСОБА_5 звернувся до суду з вищезазначеними позовом, посилаючись на те, що рішенням Щорсівської сільської ради № 66 від 15.11.2000 р. йому було виділено земельну ділянку площею 0.01 га для будівництва торгової точки в АДРЕСА_1. В подальшому був розроблений проект магазину та розпочато його будівництво. Рішенням Щорсівської сільської ради № 23 від 06.02.2003 року надано згоду на розробку проекту відведення земельної ділянки для будівництва магазину. На даний час магазин збудовано на земельній ділянці площею 100 м2. Враховуючи необхідність прийняття його в експлуатацію, ним отримано технічний паспорт Генічеського БТІ, згідно якого загальна площа магазину складає 45,5 м2, що не виходить за межі площі, зазначеної у проектній документації. Позивач зазначає, що ним подано заяву до відповідача про продовження строку оформлення земельної ділянки, як необхідної умови оформлення права власності на магазин. Рішенням № 166 від 28.08.2014 р. Щорсівська сільська рада відмовила йому в оформленні раніше виділеної земельної ділянки, на якій збудовано магазин у зв'язку з відсутністю документа, що посвідчує право власності на магазин.

На підставі ст. ст. 331, 392 ЦПК України, позивач просив суд визнати за ним право власності на новостворене нерухоме майно - магазин в АДРЕСА_1.

Заочним рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 02 листопада 2015 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_5

В апеляційній скарзі на заочне рішення ОСОБА_5, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи та недоведеність обставин, що мають значення для справи які суд вважав встановленими, просив його скасувати, ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, яким визнати право власності на магазин, розташований за адресою АДРЕСА_1.

Письмові заперечення на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходили.

Заслухавши доповідача, пояснення позивача і його представника, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає апеляційну скаргу не підлягаючою задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що магазин є самочинною будівлею і відсутні законні підстави для визнання права власності на нього. До завершення будівництва позивач відповідно до вимог ст. ст. 331, 376 ЦК України являється власником матеріалів, обладнання, які були використані в процесі будівництва (створення майна) магазину. Крім того вважав, що позивачем пропущено строк позовної давності на звернення з позовом до суду, що є додатковою підставою для відмови у задоволенні позову.

З висновком суду колегія суддів погоджується частково з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, 15.11.2000 р. рішенням Щорсівської сільської ради № 66 ОСОБА_5 було виділено земельну ділянку площею 0,01 га для будівництва торгової точки в АДРЕСА_1 та попереджено позивача, що виконання будівельних робіт без паспорту забудови, виданого архітектором району є самовільною забудовою і тягне за собою відповідні наслідки. /а. с. 5/ Рішенням Щорсівської сільської ради № 23 від 06.02.2003 р. на підставі заяви ОСОБА_5 надано згоду на розробку проекту відведення земельної ділянки площею 0.01 га під будівництво магазину в АДРЕСА_1 і її довгострокову оренду з послідуючим викупом /а. с. 6/. 22.08.2002 р. комісією проведено вибір земельної ділянки під розміщення магазину за вищезазначеною адресою /а. с. 7/. Висновками № 02-3/1 і № 02-3/2 Генічеської районної СЕС від 09.01.2003 р. погоджено проект крамниці та придатність земельної ділянки площею 0,01 га у АДРЕСА_1 для будівництва продовольчої крамниці. На підставі заяви позивача19.02.2003 р. інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю йому було надано дозвіл на виконання будівельних робіт по будівництву магазину /а. с. 15/. У 2003 році позивачем було збудовано магазин, а у 2012 році Генічеським БТІ виготовлено на нього технічний паспорт /а. с. 18-21/. Рішенням Щорсівської сільської ради № 166 від 28.08.2014 р. відмовлено позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, шляхом викупу орієнтовною площею 0, 01 га для розміщення нежилої будівлі /а. с. 22/.

Право на будівництво нерухомого майна (забудову) мають власники земельних ділянок (ст. 90 ЗК України), землекористувачі (ст. 95 ЗК України), особи, які набули права користування чужою земельною ділянкою (суперфіцій) за договором із власником земельної ділянки (ст. 102-1 ЗК України) або з інших передбачених законом підстав.

Право на забудову виникає у особи, яка набула права на земельну ділянку на законних підставах, після здійснення нею дій, передбачених ст. ст. 26-32 Закону № 3038 - VI «Про регулювання містобудівної діяльності».

ОСОБА_5 права власності чи права користування земельною ділянкою, яка була йому виділена під будівництво магазину, не оформив.

Нерухомість належить до такої групи матеріальних речей, які набувають режиму об'єкта цивільних прав не лише в силу їх фізичного створення, а також у зв'язку з визнанням їх юридичного існування, яким для нерухомих речей є прийняття в експлуатацію і здійснення державної реєстрації ( абз. 2, 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України). Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів регулюється Порядком, затвердженим Кабінетом Міністрів України від 13.04.2014 р. № 461.

За змістом ст. 331 ЦК України об'єктом незавершеного будівництва є нерухома річ в процесі створення, яка характеризується такими основними ознаками, яким відповідає предмет даного спору, це - відсутність введення в експлуатацію такої нерухомої речі у встановленому законом порядку, право власності на таку нерухому річ, як закінчену будівництвом і введену в експлуатацію, не зареєстровано.

Відповідно до ст. 331 ЦК України, право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Як зазначено в п. 15 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» до завершення будівництва (створення) майна, а якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, то до моменту прийняття його до експлуатації, або якщо право власності на таке нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, то до моменту державної реєстрації право власності на новостворене майно та об'єкт незавершеного будівництва не виникає (ст. 331)

У зв'язку із цим до виникнення права власності на таке майно право власності існує лише на матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення) майна. Отже, законом не передбачено можливість визнання права власності на новостворене майно як об'єкт незавершеного будівництва в судовому порядку, якщо право власності на таке майно не було зареєстроване раніше в установленому законодавством порядку.

Позивач вказав підставою позову ст. 392 ЦК України, якою регулюються відносини щодо визнання права власності на нерухоме майно, а не набуття права власності, як у позивача.

Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

Позивач не є власником (користувачем) земельної ділянки, на якій здійснив будівництво приміщення магазину, відсутні докази звернення його до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; у разі, якщо він звертався і йому відмовлено, позивач не надав доказів, чи оскаржував він ці дії відповідного компетентного органу, тобто предметом спору є набуття права власності на самочинне будівництво.

Спірні правовідносини регулюються ст. 376 ЦК України, оскільки предметом спору є визнання права власності на самочинне будівництво.

За загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього (ч. 2 ст. 376 ЦК України).

Визнання права власності на об'єкт незавершеного будівництва (на недобудоване майно) в судовому порядку ЦК України не передбачено.

Рішення Щорсівської сільської ради № 166 від 28.08.2014, яким позивачу було відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки у власність шляхом викупу, ним не оскаржено. Позивачем не надано суду доказів звернення до відповідача з приводу оформлення права власності на нерухоме майно, та відмову у такому оформленні, тобто існуванні спору про право.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 В не відповідають фактичним обставинам справи, не ґрунтуються на законі, висновки суду не спростовують, тому підлягають відхиленню.

Разом з тим посилання суду в мотивувальній частині рішення на те, що пропуск позивачем строку позовної давності звернення з позовом до суду є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову є неправомірним і підлягає виключенню, оскільки позов ОСОБА_5 є необґрунтованим і саме у зв'язку з цим у його задоволенні слід відмовити. У разі, якщо позов підлягає задоволенню, однак пропущено строк позовної давності на звернення з ним до суду, то в задоволенні позову слід відмовити за пропуском строку позовної давності.

Керуючись ст. ст. 303,307,308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - відхилити.

Заочне рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 02 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий М. П. Стародубець
Судді: Л. П. Воронцова П. Я. Ігнатенко