Справа № 462/8552/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

17 березня 2015 року м.Львів

Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого - судді: Галайко Н.М.,

при секретарі: Фрейдун А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Львові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права користування майном, суд -

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить зобов'язати відповідача не чинити їй перешкод у користуванні квартирою АДРЕСА_1 та приміщеннями та надати комплект ключів необхідних для доступу у квартиру. Заборонити ОСОБА_2 самовільно змінювати вхідні замки на вхідній хвіртці барми та вхідних дверях в квартиру АДРЕСА_1. Позивач мотивує свої вимоги тим, що на підставі договору дарування квартири (реєстратційний №1101) від 26.09.2005 року позивач є власником квартири АДРЕСА_1. Вказана квартира складається з однієї житлової кімнати та кухні, загальною площею 24,6 кв.м., в тому числі житловою 15,6 кв.м. Приміщення під №1, 2, 3 (кридори, санвузол) знаходяться у спільному користуванні з власником квартири АДРЕСА_2 У вказаній квартирі до смерті до самої смерті продивала мати позивача ОСОБА_3 В квартирі №4 на другому поверсі проживає відповідач з сім'єю, який є її рідним братом. З 2007 року відносини між сторонами зіпсувались, оскільки мати подарувала позивачці квартиру АДРЕСА_1. У 2007 році під впливом відповідача її мат извернулась до суду з позовом про визнання договору дарування недійсним. Рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 03.06.2008 року в задоволенні позову було відмовлено. З цього часу відповідач постійно чинить позивачу перешкоди в проживанні у вказаній квартирі. В 2012 році вона звернулась до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні власністю, в судовому засіданні відповідач пояснював, що не чинить їй перешкод у користуванні влансостю, даний позов був залишений без розгляду. На даний час вона не має можливості зайти на подвір'я та потрапити в квартиру. В 2010 році позивач з відповідними заявами в ЛКП «Сяйво» та в Залізничний РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області, які зафіксували наявність перешкод у користуванні власністю. В липні 2014 року позивач повторно звернулася в Залізничний РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області з заявою з приводу вчинення відповідачем їй перешкод у користуванні належним майном. Відповідач протягом тривалого часу порушує її право власності на квартиру, зокрема самовільно змінив замки на спільному вході на подвір'я та вхідних дверях, відмовився від передачі їй другого комплекту, постійно створює конфлікти. В зв'язку з чим вона змушена звернутись до суду з даним позовом.

Позивач у судовому засіданні заявлені у позовній заяві вимоги підтримала, просить суд позов задоволити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, який належним чином був повідомлений про час, день та місце розгляду, в судове засідання повторно не з'явився, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України, оскільки матеріалів справи достатньо для прийняття рішення по суті.

Дослідивши зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини громадянина захищаються судом та відповідно до вимог чинного цивільного процесуального законодавства України кожній особі гарантується право звернення безпосередньо до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

У відповідності до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. ОСОБА_1 не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до вимог ст.ст.15, 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Пунктом 1 ч.1 ст. 16 ЦК України встановлено спосіб захисту цивільного права шляхом його визнання.

Згідно ст..321 ЦК України право власності є непорушним. ОСОБА_1 не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У відповідності до ст..386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Як встановлено судом згідно договору дарування від 26.09.2005 року ОСОБА_3 подарувала ОСОБА_1 у дарунок квартиру АДРЕСА_1 Зазначена квартира складається з однієї житлової кімнати та кухні. Загальна площа цієї квартири становить 24,6 кв.м., а житлова площа згідно з технічним паспортом, що є невід'ємною частиною правовстановлюючого документа, становить 15,6 кв.м. Приміщення І, ІІ, ІІІ в спільному користуванні (а.с.7).

Відповідно до витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно номер витягу 8686571 від 19.10.2005 року, виданного Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1, реєстраційний номер 12150055 (а.с.6).

В судовому засіданні встановлено, що між сторонами виникла конфліктна ситуація з приводу користування манном - квартирою АДРЕСА_1. Наведене стверджується актом ЛКП «Сяйво» від 15.03.2010 року згідно якого власник квартири АДРЕСА_1 звернулась із заявою -скаргою про неправомірні дії свого сусіда із квартири №4, який проживає на другому поверсі данного будинку. Працівники ЛКП «Сяйво» не взмозі обстежити квартиру №2 та квартиру №4 так як власник квартири №4 ОСОБА_2 поставив на брамі замок та не впускає їх (а.с.10). Згідно листів Залізничного РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області від 05.11.2010 №16/14-12304, та від 12.08.2014 року №16/14-6541 встановлено, що ОСОБА_1 зверталась зі скаргами на неправомірні дії ОСОБА_2 (а.с.11,12).

Враховуючи вищенаведене, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги про усунення перешкод у користуванні майном слід задоволити на підставі того, що позивачем у судовому засіданні надано достатньо доказів здійснення перешкод у користуванні її майном.

Позовні вимоги в частині зобов'язання відповідача надати комплект ключів та заборону відповідачу самовільно змінювати вхідні замки на вхідній хвіртці брами та вхідних дверях в квартиру АДРЕСА_1 не ґрунтуються на закону, а тому до задоволення не підлягають.

З наведеного свідчить, що позов підлягає до задоволення частково.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст.391 Житлового кодексу України, суд -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_1 у користуванні квартирою АДРЕСА_1 та приміщеннями (№ І, ІІ, ІІІ), які перебувають у спільному користуванні.

В іншій частині позову відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачів, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через суд, що його ухвалив, шляхом подання апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

.

Суддя (підпис)

З оригіналом згідно

Суддя Галайко Н.М.