РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.02.2015

Хмельницький міськрайонний суд в складі :

головуючої - судді Порозової І.Ю.

секретаря Гарячої Д.А.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хмельницькому справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення,

ВСТАНОВИВ :

10.10.2014 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Надра» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення відповідачки та інших осіб, що там проживають та зареєстровані з квартири АДРЕСА_1, посилаючись на те, що позичальник не виконує свої зобов'язання за договором кредиту від 26.03.2008 року, допустивши заборгованість в сумі 87 279,13 доларів США .

В судовому засіданні представник позивача Ольховський Є.Ф. наполягає на задоволенні позову.

Відповідач та її представник ОСОБА_3 проти позову заперечили повністю, посилаючись на те, що банк не довів своїх вимог щодо наявності боргу та в зв'язку з дією мораторію на звернення стягнення на житло.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 26.03.2008 року ОСОБА_1 уклала з ВАТ КБ «Надра» кредитний договір №26/032008/840-к/1350, за яким отримала в банку кредит в сумі 50879,20доларів США. В забезпечення виконання умов кредитного договору ОСОБА_1 передала в іпотеку банку придбану за рахунок кредиту квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 31,6 кв.м.. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 6 листопада 2014 року встановлено, що 09.04.2008 року ОСОБА_1 було сплочено через касу відповідача 40 000 доларів США, при цьому 39000 доларів не зараховано банком на погашення кредиту, в зв'язку з чим, вказаним рішенням зобов'язано банк провести перерахунок. Рішення від 06.11.2014 року набрало законної сили 29.12.2014 року, проте станом на час розгляду справи позивачем в даній справі не виконано.

Вказані обставини підтверджуються: кредитним договором від 26.03.2008 року; договором іпотеки від 26.03.2008 року; договором купівлі-продажу квартири від 26.03.2008 року; рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 06.11.2014 року; Ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 29.12.2014 року; поясненнями сторін.

Відповідно до ст.1054 ЦК України "За кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти".

Відповідно до ст. 589, ч.1 ст. 590, ч.1 ст. 591 ЦК України:

У разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку з пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором.

Реалізація предмета застави, на який звернено стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання боржником основного зобов'язання Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення.

Звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Відповідно до п.1 ст.1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», що набрав чинності 7 червня 2014 року, не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статею4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Згідно з статтею 3 цього Закону він набирає чинності з дня його опублікування та втрачає чинність з дня набрання чинності законом, який врегульовує питання особливостей погашення основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті, порядок погашення (урахування) курсової різниці, що виникає у бухгалтерському та/або податковому обліку кредиторів та позичальників, а також порядок списання пені та штрафів, які нараховуються (були нараховані) на таку основну суму заборгованості.

Як встановлено судом, квартира АДРЕСА_1, загальною площею 31,6 кв.м., придбавалася ОСОБА_1 для проживання, іншого нерухомого житлового майна у власності позичальника-іпотекодавця немає. Ці обставини підтверджуються інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 24.10.2014 року, .

На час розгляду справи Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не втратив чинності, а отже у відповідності до ст.5 Цивільного кодексу України підлягає застосуванню при вирішення даної цивільної справи.

Крім того, відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській, або адміністративній справі, що набрало законної сили не доказуються при розгляді інших справ.

Оскільки рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 06.11.2014 року та Ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 29.12.2014 року встановлено факт незарахування банком, ще в квітні 2008 року значної суми коштів на погашення кредиту, а саме 39000 доларів США, розрахунок заборгованості ОСОБА_1 перед банком не відповідає дійсності. На вимогу суду надати обгрунтований розрахунок з врахуванням вище зазначеного рішення суду, банк не відреагував, таким чином, суд дійшов висновку про недоведенність вимог щодо наявності у ОСОБА_1 заборгованості перед банком, а тому відсутні підстави для задоволення позову.

Керуючись ст.ст.11, 60, 61, 88, 209, 212-215 ЦПК України, 525, 526, 549, 550, 1048, 1049, 1050, 1054, 589, ч.1 ст. 590, ч.1 ст. 591 ЦК України; ст.ст. 5, 39 Закону України «Про іпотеку», суд

В И Р І Ш И В :

Публічному акціонерному товариству «Комерційний банк «Надра» в позові до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення відмовити.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя