Справа № 466/7845/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

08 квітня 2015 року Шевченківський райсуд м. Львова в складі:

головуючого судді Зими І.Є.

при секретарі Химук В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні майном та вселення та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання заповіту недійсним,-

в с т а н о в и в :

14.10.ІНФОРМАЦІЯ_2 позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою , в якій просила суд ухвалити рішення, яким зобов'язати ОСОБА_2 не чинити їй перешкод у доступі та користуванні квартирою АДРЕСА_1, зобов'язати ОСОБА_2 передати їй, ОСОБА_1 ключі від вхідних дверей квартири АДРЕСА_1 та усі правовстановлюючі документи на квартиру АДРЕСА_1, а саме: свідоцтво про право власності, технічний паспорт на квартиру, будинкову книгу ; вселити позивача у вказане житло та стягнути із відповідача судові витрати.

Заяву мотивує тим, що 26 вересня 2005 р. її бабця - ОСОБА_3 склала заповіт , відповідно до якого на випадок своєї смерті заповіла належне їй майно позивачці ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2. бабця померла . Після смерті спадкодавця позивачка звернулась до Третьої державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину, однак отримати таке свідоцтво не змогла оскільки її мати - відповідачка по справі ОСОБА_2 з надуманих причин звернулась з позовом до суду про визнання заповіту недійсним. Крім цього відповідачка ОСОБА_2 не маючи на це жодних законних підстав присвоїла собі квартиру, що належала на праві власності померлій за адресою: АДРЕСА_1, а також усі особисті речі, меблі, предмети інтер'єру, що знаходились у цій квартирі.

Враховуючи те, що за заповітом єдиним законним спадкоємцем ОСОБА_3 є позивачка ОСОБА_1, а відповідачка безпідставно чинить перешкоди в користуванні її майном, вона змушена звернутися до суду з позовом.

28 серпня 2014 року відповідачка ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1, який в процесі розгляду справи неодноразово було уточнено, в якому остаточно просила визнати недійсним заповіт ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1, що посвідчений 26 вересня 2005 року Третьою Львівською державною нотаріальною конторою (нотаріус Семенюк О.C.), як правочин, вчинений, згідно з положеннями ч. 1 ст. 225 ЦК України, дієздатною фізичною особою у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними.

В обґрунтування позову зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її мати - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Причиною смерті, згідно довідки про причини смерті № 45 від ІНФОРМАЦІЯ_3, був загальний атеросклероз.

22 березня ІНФОРМАЦІЯ_2 позивачем, як спадкоємцем за законом першої черги, було подано заяву про прийняття спадщини і цього ж дня Третьою Львівською державною нотаріальною конторою зареєстровано спадкову справу № 54292600, що підтверджується «Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі» № 33567566.

У лютому ІНФОРМАЦІЯ_2 їй стало відомо, що у 2005 році спадкодавець склала на користь доньки позивача по зустрічному позову - ОСОБА_1, нотаріально посвідчений документ - заповіт, який сама померла вважала договором довічного утримання, однак через тяжкі захворювання ОСОБА_3, що призвели до порушення мозкового кровообігу і прогресуючої втрати пам'яті, вона не могла достовірно повідомити відповідачу, що то був за документ, чи є він дійсним станом на 2013 рік, його дату, номер та ким і коли він був посвідчений.

На початку березня ІНФОРМАЦІЯ_2, спадкодавець виявила бажання скласти заповіт на користь позивача - своєї рідної доньки ОСОБА_2 З цією, метою спадкодавець відвідувала приватний і нотаріус ОСОБА_5, але заповіт не був оформлений через відмову нотаріуса вчиняти його, тому що нотаріус вважала, що психічний стан спадкодавця не дозволяє цього робити.

В подальшому, вже після відкриття спадкової справи, позивачу стало відомо, що 26 вересня 2005 року Третьою Львівською державною нотаріальною конторою (нотаріус Семенюк О.С.) був посвідчений заповіт від ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 серії НОМЕР_1.

Позивач по зустрічному позову вважає, що на момент складання та посвідчення вказаного заповіту спадкодавець ОСОБА_3 через наявне тяжке захворювання не могла усвідомлювати своїх дій та керувати ними, і тому даний заповіт є недійсним, тому просить його скасувати.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 первісний позов підтримав, посилаючись на викладені в позовній заяві мотиви, просив його задовольнити. В задоволенні зустрічної позовної заяви просив відмовити.

Відповідач - ОСОБА_2 та її представник в судовому засіданні проти первісного позову заперечили, просили в позові відмовити. Зустрічний позов підтримали, з мотивів, що вказані в зустрічній позовній заяві та уточнень до неї.

Заслухавши пояснення сторін, свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7 дослідивши зібрані по справі докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що первісний позов підлягає до задоволення а в зустрічному позові слід відмовити з наступних підстав.

26 вересня 2005 року Третьою Львівською державною нотаріальною конторою (нотаріус Семенюк О.С.) був посвідчений заповіт від ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 серії НОМЕР_1.

Як випливає із змісту даного Заповіту ОСОБА_3 на випадок своєї смерті заповіла все належне їй майно позивачці ОСОБА_1, що є її внучкою.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 померла, що підтверджується долученим до матеріалів справи свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2, виданим ІНФОРМАЦІЯ_3. У визначений ЦК України строк позивач по основному позову звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом.

Як на підставу для задоволення зустрічного позову ОСОБА_2 покликається на той факт, що на момент складання заповіту ( 26.09.05 р. ) її мати ОСОБА_3 не розуміла значення своїх дій та не могла керувати ними.

Між тим, з долученої до матеріалів справи медичної документації ОСОБА_3 вбачається, що в період з 2001 по 2006 рр. спадкодавець взагалі не зверталась з приводу поганого самопочуття за отриманням медичної допомоги. Натомість, з показань допитаної в судовому засідання в якості свідка ОСОБА_7 вбачається, що вона була однією з трьох осіб, що засвідчили волю ОСОБА_3 у присутності нотаріуса при посвідченні заповіту. Вона тривалий час була знайома з спадкодавцем, яка фактично до смерті проживала сама, не потребувала жодної сторонньої допомоги, вела активний громадський спосіб життя , працювала в Львівській обласній організації УТОС та надавала допомогу незрячим. ОСОБА_3 зверталась у різні установи з приводу отримання субсидій, довідок, пенсії , сама розпоряджалась своїми коштами та вела господарство. Перенесена нею у 1959 році операція з приводу менінгіоми головного мозку вплинула лише на її зір. Зокрема внаслідок вказаного оперативного втручання ОСОБА_3 стала інвалідом по зору( незрячою). Вони часто спілкувались і тому свідкові було відомо, що в зв»язку з поганими стосунками , що були у ОСОБА_3 з дочкою із-за вживання останньою спиртних напоїв, діти ОСОБА_2 проживали з бабцею. Донька ніколи не допомагала своїй матері і лише два тижні до смерті ОСОБА_3 дочка забрала її до себе в квартиру. Проте до моменту смерті ОСОБА_3 розуміла значення своїх дій, була освіченою людиною .

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_6 пояснила, що вона є дочкою ОСОБА_2 та рідною сестрою ОСОБА_1 ЇЇ бабця ОСОБА_3 хоч і була інвалідом першої групи по зору, проте була самостійною людиною : вела господарство, розпоряджалась своїми коштами, допомагала людям. В зв»язку з тим, що ОСОБА_2 зловживала спиртними напоями ,вона та її сестра часто жили у бабці. Усвідомлюючи, що їх мама може після її смерті продати спірне житло, бабця ще при житті виразила свою волю, склавши заповіт на користь внучки ОСОБА_1

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_2 не заперечила ту обставину , що фактично мати проживала у неї лише протягом кількох тижнів до смерті, оскільки захворіла. До вказаних подій вона сама вела господарство, розпоряджалась своїми грішми, ніколи на обліку у психоневрологічному диспансері не перебувала.

Статтями 10, 12 та 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше, як в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів.

На думку суду, в процесі розгляду даної справи не знайдено жодних підстав вважати, що станом на конкретну дату - 26.09.05 р. особа, яка проживала самостійно, не потребувала жодної сторонньої допомоги та догляду до моменту смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2, розпоряджалась належними їй коштами та майном, не розуміла значення своїх дій та не могла керувати ними. Відтак підстав для задоволення зустрічного позову немає.

Натомість до задоволення підлягають , на думку суду, вимоги по основному позову. Так, судом встановлено, що з моменту смерті спадкодавця спірне житло та правовстановлюючі документи на нього знаходяться у володіння і користування ОСОБА_2 Як пояснив в судовому засіданні і її представник , до вирішення спору судом в розпорядження ОСОБА_1 майно та документи передані не будуть.

Враховуючи те що підставою для неможливості позивачкою по основному позову отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом є умисні неправомірні дії відповідачки , у суду є усі правові підстави для захисту прав та законних інтересів ОСОБА_1

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Як було вище вказано позивачка відповідно до заповіту є єдиним законним спадкоємцем усього майна померлої, в межах шестимісячного строку належним чином подала заяву про прийняття спадщини, а відтак прийняла таку спадщину та має повне право захищати своє майно від незаконного посягання інших осіб у тому числі Відповідачки.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 3) припинення дії, яка порушує право.

За змістом ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, тобто з дня смерті спадкодавця. Відсутність державної реєстрації спадкового нерухомого майна не свідчить про неприйнгяття спадщини, а лише обмежує право спадкоємця на розпорядження цим майном.

Відповідно до даної статті суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Як випливає із статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно.

Відповідно до ст. 1213 ЦК України набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Враховуючи те що відповідачка ОСОБА_2 після смерті своєї матері - ОСОБА_3 мала доступ до квартири, ключів від неї, усіх правовстановлюючих документів та майна, що було у квартирі та заволоділа без відповідної правової підстави цим майном. Беручи до уваги те, що на правомірні вимоги законної спадкоємиці - ОСОБА_1 відповідачка жодним чином не реагує, суд вважає підставною вимогу позивачки про усунення перешкод у користування належним їй майном.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що первісний позов слід задовольнити повністю .

В силу дії ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 114 грн. 71 коп.

В задоволенні зустрічного позову слід відмовити за безпідставністю.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 81, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, ст.ст. 16, 386,387,391,1212,1213,1223,1233,1268 ЦК України , суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити. Зобов»язати ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_1 у доступі та користуванні квартирою АДРЕСА_1. Зобов»язати ОСОБА_2 передати ОСОБА_1 ключі від вхідних дверей квартири АДРЕСА_1 та правовстановлюючі документи на вказане житло. Вселити ОСОБА_1 у квартиру АДРЕСА_1.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недійсним заповіту посвідченого 26.09.05 р. від імені ОСОБА_3 відмовити за безпідставністю.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 судові витрати 114 грн. 71 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів після його оголошення через Шевченківський районний суд м. Львова.

Суддя: І. Є. Зима