АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач - Желепа О.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Желепи О.В.

суддів: Рубан С.М., Кабанченко О.А.

при секретарі: Гарматюк О.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арма» на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 06 липня 2015 року в справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арма» до ОСОБА_1, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» про відшкодування шкоди заподіяної джерелом підвищеної небезпеки, -

Заслухавши доповідь судді Желепи О.В., пояснення представника позивача та відповідача ОСОБА_1, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ПрАТ «СК «Арма» звернувся до суду з позовом у якому просили стягнути з ОСОБА_1 в порядку регресу частину суми страхового відшкодування, яка була ними виплачена потерпілій особі та не була відшкодована страховою компанією в якій була застрахована цивільна відповідальність у розмірі 7 155 грн. 12 коп., витрати по оплаті проведення експертизи 500 грн. та судові витрати.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 06.07.2015 року в задоволені позову Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арма» до ОСОБА_1, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» про відшкодування шкоди заподіяної джерелом підвищеної небезпеки в порядку регресу - відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду, представник ПрАТ «СК «Арма» подав апеляційну скаргу в якій просив його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити. Також просив стягнути судові витрати з відповідачів.

В скарзі посилався на те, що при виплаті страхового відшкодування ПрАТ «СК «Арма» використовувала Звіт про визначення вартості відновленого ремонту колісного транспортного засобу, складений ТОВ «Агенція «Експертиза та оцінка». Та обставина, що ПРАТ СК «Уніка» проводило розрахунок коефіцієнту зносу, який вони не зобов'язані відшкодовувати, відповідно до закону, не позбавляє винну особу від обов'язку відшкодувати їм повністю ту суму, яку вони перерахували потерпілій особі для відновлення його автомобіля, пошкодженого з вини відповідача ОСОБА_1.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення в цій частині, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Стаття 1188 ЦК України визначає, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1 ) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою;

Як вбачається з матеріалів справи , відповідно постанови Печерського районного суду м. Києва від 05 липня 2013 p. у справі № 757/13654/13-ц, ОСОБА_1 10.06.2013 року о 09 годині 50 хвилин, керуючи автомобілем Тойота, д.н.з. НОМЕР_1, на вул. Крутий Узвіз, 3 у м. Києві під час зміни напрямку руху не вжив заходів, щоб це було безпечно, внаслідок чого скоїв наїзд на стоячий автомобіль Мазда, д.н.з.НОМЕР_3, водій ОСОБА_2, внаслідок чого автомобілям завдано матеріальних збитків, чим порушив п. 10.1 Правил дорожнього руху (а.с. 11).

Даною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу.

Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Між ПрАТ Страхова компанія «Арма» та ОСОБА_2 14 вересня 2012 року було укладено договір № 022-777-00-000-00177 добровільного страхування наземного транспорту, яким забезпечено транспортний засіб Мазда 6, 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 (а.с. 4-5).

Пунктом 10 вказано договору страхування передбачено, що при виплаті страхового відшкодування знос деталей та агрегатів не враховується.

Позивачем у TOB «Агенція «Експертиза та оцінка» було замовлено звіт по визначенню вартості відновлювального ремонту транспортного засобу. Відповідно даного звіту, складеного 25.06.2013 року оцінювачем ОСОБА_3, вартість відновлювального ремонту автомобіля Мазда 6, реєстраційний номер НОМЕР_3, становить 27 565,37 грн. (а.с. 12-17).

За проведення оцінки ПрАТ CK «Арма» оплатила TOB «Агенція «Експертиза та оцінка» кошти в сумі 500 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1035 від 06.08.2013 року (а.с. 28).

Відповідно рахунку № СМмС-0003146 від 12.06.2013 року, складеного TOB «ВіДі Скай Моторз», вартість ремонту автомобіля Мазда, н.з НОМЕР_3, становить 28097 грн. 34 коп. (а.с. 24)

Позивачем на рахунок ТОВ «ВІДІ Скай Моторз» було перерахована страхове відшкодування ОСОБА_2 за ремонт автомобіля Мазда, н.з. НОМЕР_3, на загальну суму 28 097 грн. 34 коп. двома платіжними дорученнями, а саме: платіжним дорученням № 670 від 08.08.2013 року на суму 10 000 грн. та платіжним дорученням № 1074 від 10.09.2013 року на у 18 097,34 грн. (а.с. 27 зв.).

На момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб Тойота, н.з. НОМЕР_4, був забезпечений полісом № АС/3703575 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (надалі по тексту - поліс).

ПрАТ СК «Арма» на адресу відповідача ПрАТ СК «Уніка» надсилалася претензія від 24.10.2013 року за вих. № 874 на суму 28 597 грн. 34 коп., також надсилалася претензія відповідачу ОСОБА_1 від 24.12.2013 року за вих. № 1071 на суму 7 155 грн. 12 коп.

Як вбачається із матеріалів страхової справи, відповідачем ПрАТ СК «Уніка», згідно отриманої від позивача претензії з наданими до неї документами, було складено страховий акт № 00118638/1 від 28.11.2013 року про виплату страхового відшкодування у розмірі 21 442 грн. 22 коп.

Вказана сума була перерахована відповідачем ПрАТ СК «Уніка» Приватному акціонерному товариству СК «Арма» 04.12.2013 року (а.с. 30).

Страхове відшкодування за полісом розраховувалося на підставі наданого позивачем вищевказаного звіту про визначення вартості відновлювального ремонту, складеного оцінювачем ОСОБА_3 TOB «Агенція «Експертиза та оцінка». При цьому було враховано, що у зазначеному звіті відображено значення «- 10», яке свідчить, що кузовні складові автомобіля Мазда 6, р.н. НОМЕР_5., раніше підлягали відновлювальному ремонту, у зв'язку з чим при розрахунку страхового відшкодування було прийнято рішення про застосування коефіцієнту фізичного зносу, відповідно до п. 7.39 б) Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, яким визначено, що ремонтна операція у ставленні до кузовної складової є підставою для розрахунку зносу (а.с. 84).

Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Умовами ст. 27 ЗУ «Про страхування» передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відмовляючи в задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, у даному випадку зобов'язання відповідачів не містять ознак солідарного обов'язку боржників, як одного із видів виконання зобов'язання, тобто спірні правовідносини щодо стягнення коштів не містять ознаки сумісного заподіяння шкоди, що визначено на законодавчому рівні, предмет зобов'язання має ознаку подільності, та в матеріалах справи відсутні докази завдання шкоди позивачу спільними діями відповідачів.

Колегія суддів погоджується з таким висновком районного суду, проте вважає, що оскільки позивач заявив вимоги до обох відповідачів, то суд в межах таких вимог зобов'язаний їх вирішити до обох відповідачів, та встановивши їх обов'язок нести відповідальність не в солідарному порядку, покласти на кожного з відповідачів ті обов'язки, які покладені на них відповідно до вимог Закону.

Статтею 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з положеннями ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Суд першої інстанції правильно встановив, що шкода була завдана відповідачем ОСОБА_1.

За загальним правилом та з огляду на положення ст. 1192 ЦК України розмір збитків визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно з ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Крім того, згідно з Положеннями про порядок та умови проведення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 28 вересня 1996 року № 1175, страхувальником відшкодовується третій особі завдана внаслідок пошкодження транспортного засобу саме пряма шкода, у якій враховується вартість пошкоджених деталей транспортного засобу на момент ДТП, а саме з урахуванням фізичного зношення транспортного засобу, а не вартість нових деталей.

Таким чином, відповідач СК «Уніка», обґрунтовано відшкодувала шкоду з урахуванням зносу, відповідно до цієї статті Закону.

Разом з тим, судом було встановлено, що для відновлення пошкодженого автомобіля потерпілої особи, була необхідна сума 28 097 грн. 34 коп., яку обґрунтовано позивач перерахував на спеціалізоване СТО , яке проводило ремонт автомобіля.

Слід зазначити, що потерпіла особа мала право відремонтувати свій автомобіль на спеціалізованому СТО.

Таким чином позивач сплатив потерпілій особі суму, необхідну для відновлення автомобіля .

Всі ремонтні роботи, які проводились пов'язані з ДТП, яка відбулася з вини ОСОБА_1, таким чином різницю між сумою, яка була компенсована СК «Уніка», та сумою необхідною для ремонту автомобіля, зобов'язаний на підставі ст.. 1194 ЦК України відшкодувати ОСОБА_1, з вини якого були завдані збитки.

Оскільки на рахунок ТОВ «ВІДІ Скай Моторз» була перерахована сума за ремонт автомобіля Мазда, н.з. НОМЕР_3, - 28 097 грн. 34 коп., а 04.12.2013 року ПрАТ «СК «Уніка» перерахувала ПрАТ СК «Арма» частину вказаної суми , - 21442 грн. 22 коп. (а.с.), різниця між вказаними сумами становить 6655, 12 грн., яка підлягає стягненню з винної особи у вчиненні ДТП.

Судом першої інстанції не було враховано вищезазначених положень закону, а тому рішення суду, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, про часткове задоволення вимог позивача про стягнення з ОСОБА_1 на їх користь суми 6655, 12 грн.

Разом з тим, вимоги про стягнення вартості проведення експертизи в розмірі 500 грн. 00 коп. не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

При суброгації до страховика переходить лише частина вимоги страхувальника до заподіювача шкоди, яка дорівнює розміру страхового відшкодування. Розмір страхового відшкодування, в свою чергу, має визначатися за правилами, встановленими у договорі страхування. Страховик не вправі вимагати від заподіювача шкоди суму, яку він виплатив страхувальнику з порушенням умов договору страхування. Якщо розрахунок здійснювався за іншими правилами, ніж зазначено в договорі страхування, то при визначенні розміру вимоги страховика, який підлягає задоволенню заподіювачем шкоди, до суми, виплаченої страховиком страхувальнику, виключається виплата, не передбачена договором.

Слід зазначити, що у порядку суброгації страховик не має права вимагати відшкодування вартості експертизи, у зв'язку з тим, що вказані витрати страховика не є страховим відшкодуванням, а спрямовані на визначення розміру збитків. Ці витрати належать до звичайної господарської діяльності страховика і не підлягають стягненню з особи, відповідальної за спричинену шкоду.

Отже, вказані позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 5 ст. 88 ЦПК України, якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції на момент подачі позову), судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про державний бюджет України на 2014 рік», розмір мінімальної заробітної плати у місячному розмірі становить: - 1218 гривень.

Так, відповідно до п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції на момент подачі позову) ставка судового збору за подання заяви майнового характеру становить 1 % відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати.

Згідно п.п. 8 п. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції на момент подачі апеляційної скарги) апеляційна скарга на рішення суду має бути оплачена в розмірі 50 % ставки, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви й скарги, а з майнових спорів - ставки, обчисленої, виходячи з оспорюваної суми за подання апеляційної скарги.

За подачу позовної заяви позивачем сплачено судового збору 243 грн. 60 коп. (а.с. 32а), а за подання апеляційної скарги 121 грн. 80 коп. (а.с. 217), який також підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 88, 303, 307, 309, 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арма» - задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 06 липня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту.

Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арма» до ОСОБА_1, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» про відшкодування шкоди заподіяної джерелом підвищеної небезпеки - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арма» у відшкодування шкоди суму 6 655 (шість тисяч шістсот п'ятдесят п'ять) грн. 12 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арма» судовий збір в розмір 365 (триста шістдесят п'ять) грн. 40 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20-ти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Судді: