АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2716/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : Гудзюк І. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоБондаренка С. І.
суддівНовікова О. М. , Фетісової Т. Л.
при секретаріШоколенко Т. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 25 листопада 2014 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а :

В березні 2014 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 6 березня 2007 року між позивачем та відповідачем був укладений договір , відповідно до умов якого відповідач отримала кредит в розмірі 2417.82 гривни зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

У зв'язку з невиконанням відповідачем своїх зобов'язань , після уточнення позовних вимог, позивач просив стягнути заборгованість в сумі 39499.21 гривень, яка складається з заборгованості по процентам у розмірі 8570.24 гривни, комісії в сумі 696.36 гривень, 28970.86 гривень пеня, а також штрафи 500 гривень та 1857 гривень.

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 25 листопада 2014 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи просило скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про повне задоволення позовних вимог.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, обґрунтовано виходив з того, що позивачем пропущений строк позовної давності.

Відповідно до частини 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

В судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 6 березня 2007 року між сторонами, шляхом написання заяви, був укладений договір банківських послуг , за умовами якого позивач надає кредит у сумі 2417.82 гривни на строк 24 місяці з 6.03.2007 року по 6.03.2009 року з процентною ставкою 1% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту ,строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки, а відповідач зобов'язалась погашати заборгованість щомісяця шляхом сплати щомісячного платежу.

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 27 травня 2008 року(а.с.24) за укладеним кредитним договором, було стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість станом на 4 квітня 2008 року в сумі 4424.47 гривень , що складається з кредиту в сумі 2417.82 гривень, по відсотках 1083.63гривень, по комісії 696.36 гривень, пені в сумі 226.66 гривень.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Така правова позиція була висловлена Верховним Судом України в постанові від 22 жовтня 2014 року в справі №6-127цс14.

Виходячи з вказаних обставин справи, строк дії договору закінчився 6.03.2009 року, до суду позивач звернувся в березні 2014 року, а тому суд першої інстанції, вірно прийшов до висновку, що позивачем пропущений строк позовної давності.

Доводи апелянта, що шляхом часткової сплати заборгованості, відповідач переривала строк позовної давності є необґрунтованими, оскільки вказані сплати проводились самим позивачем шляхом списання з платіжної картки, тобто без відома та згоди відповідача, а тому не є діями які свідчать про визнання боргу, що підтверджується листом ПАТ КБ «Приватбанк». (а.с.87)

Безпідставним є також посилання на те, що п.5.5 умов надання споживчого кредиту фізичним особам позовну давність за вимогами про стягнення заборгованості за кредитом, процентів, пені, штрафу сторонами встановлено тривалістю в 5 років, оскільки згідно статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Умови та правила надання банківських послуг, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, не підписувались відповідачем.

Тому позивачем не надано належних і допустимих доказів, які підтверджували б, що саме ці умови розумів позичальник, підписуючи заяву про отримання кредиту, а відтак, відсутні підстави для того, щоб вважати умови та правила надання банківських послуг, частиною укладеного між сторонами кредитного договору.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 11 лютого 2015 року в справі №6-240цс14 та в постанові від 11 березня 2015 року №6-16цс15.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст..ст.303,307,308,313,314,315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» - відхилити, а рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 25 листопада 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з часу проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом 20 днів.

Головуючий :

Судді :