У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Юровської Г.В., Нагорняка В.А., Писаної Т.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором; за зустрічним позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», третя особа - ОСОБА_5, про визнання недійсними кредитного договору та додаткової угоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4, в інтересах якого діє ОСОБА_6, на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 04 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 серпня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» (далі - ПАТ «КБ «Надра) звернулося до суду з позовом, в якому зазначало, що 05 жовтня 2007 року між ним та ОСОБА_4 укладено кредитний договір № 8/2007/840-К/1604-АП, відповідно до умов якого останній отримав кредитні кошти у розмірі 49 500 доларів США.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором,

05 жовтня 2007 року між банком та ОСОБА_5 укладено договір поруки, відповідно до умов якого поручитель зобов'язався перед банком відповідати за виконання позичальником взятих на себе зобов'язань, що випливають з кредитного договору.

У зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_4 умов кредитного договору, станом на 11 жовтня 2013 року утворилась заборгованість у розмірі 883 430 грн 48 коп., з яких: заборгованість за кредитом - 389 598 грн 08 коп.; заборгованість за процентами - 298 363 грн 34 коп.; пеня -

57 668 грн 70 коп., штраф - 39 565 грн 35 коп.

На підставі наведеного вище, ПАТ «КБ «Надра» просило суд стягнути солідарно з відповідачів суму заборгованості за кредитним договором та судові витрати.

У липні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду із зустрічним позовом, в якій зазначав, що ніколи жодних договорів з банком не укладав та не підписував.

На підставі наведеного вище, ОСОБА_4 просив суд визнати кредитний договір від 05 жовтня 2007 року № 8/2007/840-К/1604-АП, укладений між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_4, недійсним; визнати додаткову угоду № 1 до договору «Автопакет» від 05 жовтня 2007 року

№ 8/2007/840-К/1604-АП, укладену 15 жовтня 2007 року між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_4, недійсною.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 04 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 серпня 2015 року, ПАТ «КБ «Надра» задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь

ПАТ «КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором від 05 жовтня 2007 року № 8/2007/840-К/1604-АП у розмірі 883 430 грн 48 коп., з яких: заборгованість за сумою кредиту - 389 598 грн 08 коп.; заборгованості за сумою кредиту за страховим траншем - 42 525 грн 40 коп.; заборгованість за процентами - 298 363 грн 34 коп.; заборгованість за процентами за страховим траншем -46 472 грн 18 коп.; пеня - 57 668 грн 70 коп.; пеня за страховим траншем - 9 237 грн 43 коп., штраф - 39 565 грн 35 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, в інтересах якого діє

ОСОБА_6, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, ухвалити нове рішення, яким у позові ПАТ «КБ «Надра» відмовити, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позов банку з підстав, передбачених ст. ст. 526, 1050, 1046 ЦК України, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, дослідивши докази у справі, врахувавши обставини справи, обґрунтовано виходив з того, що ОСОБА_4 не виконав своїх зобов'язань за кредитним договором, заборгованість не повернув, чим порушив умови вищевказаного договору.

Посилання відповідача на те, що на підставі постанови Правління НБУ від 05 лютого 2015 року № 83 «Про віднесення публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до категорії неплатоспроможних», керуючись п. 2 ч. 5 ст. 12 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_126/ed_2015_07_16/pravo1/T124452.html?pravo=1>, ст. 34 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_369/ed_2015_07_16/pravo1/T124452.html?pravo=1>, виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення від 05 лютого 2015 року № 26 про початок з 06 лютого 2015 року процедури виведення ПАТ «КБ «Надра» з ринку шляхом запровадження тимчасової адміністрації строком на три місяці з 06 лютого 2015 року по 05 травня 2015 року та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Надра» Стрюкової І.О., а тому ПАТ КБ «Надра» є неналежним позивачем, не ґрунтуються на вимогах закону.

Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/ed_2015_07_16/pravo1/T124452.html?pravo=1>, який є спеціальним законом, що регулює дані правовідносини.

Згідно з п. 16 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_9/ed_2015_07_16/pravo1/T124452.html?pravo=1> тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується фондом стосовно неплатоспроможного банку з ринку, що запроваджується фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до п. 6 ст. 2 цього Закону України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_9/ed_2015_07_16/pravo1/T124452.html?pravo=1> ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Таким чином, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/ed_2015_07_16/pravo1/T124452.html?pravo=1>» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Однак, вказаний закон стосується саме спорів, пов'язаних з виконанням банком своїх зобов'язань перед кредиторами та не може бути застосований до зобов'язань боржників перед кредитором.

Із матеріалів справи та змісту судових рішень не вбачається, що судами при вирішенні спору допущено порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішення.

Доводи касаційної скарги висновків суду першої інстанції, з якими погодився й апеляційний суд, не спростовують.

Частиною 3 статті 332 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Оскільки судом повно та всебічно з'ясовано дійсні обставини справи, надано належну оцінку зібраним у ній доказам, ухвалено законне і обґрунтоване рішення, подану касаційну скаргу слід відхилити, а оскаржувані судові рішення - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, в інтересах якого діє ОСОБА_6, відхилити.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 04 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Г.В. Юровська
В.А. Нагорняк
Т.О. Писана