Справа № 495/7988/14-ц
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

05 січня 2015 року м. Білгород-Дністровський

Білгород- Дністровський міськрайонний суд Одеської області

у складі: головуючого - одноособово судді Боярського О.О.,

при секретарі - Рачицькій І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Білгород-Дністровському цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, та просить суд виділети їй 24/100 частин житлового будинку, який розташований по АДРЕСА_1; відповідачу виділити 10/100 частин вказаного житлового будинку; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір.

У судове засідання ОСОБА_1 не з'явилася, згідно письмової заяви просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, згідно письмової заяви просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги визнає, заперечень немає (а.с. 4).

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що з 04 лютого 1995 року по 28 січня 2013 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі, який було зареєстровано 04 лютого 1995 року у Мологівській сільській Раді Білгород-Дністровського району Одеської області, актовий запис №5.

Відповідно до рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28 січня 2013 року шлюб між сторонами по справі розірвано.

Від вищевказаного шлюбу у сторін є донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка на данний час мешкає з позивачем в м. Одесі на зйомній квартирі.

За час перебування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у шлюбі ними придбано нерухоме майно, а саме 34/100 частини житлового будинку, який розташований за адресою, АДРЕСА_1, що підтверджується договором купівлі-продажу від 21 березня 2000 року. Право власності на зазначену частку житлового будинку зареєстровано за ОСОБА_2, реєстровий номер № 89-5234.

Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, придбане за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності.

Вважається, що кожна річ, придбана за час шлюбу, крім речей індивідуального використання, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Отже судом встановлено, що вищенаведені 34/100 частини житлового будинку належить подружжю на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ст. 69 СК України дружина та чоловік мають право на розподіл майна, належного їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно із ч.1,3 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки манна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним контрактом. За рiшенням суду частка майна дружини, чоловiка може бути збiльшена, якщо з нею, ним проживають дiти, а також непрацездатнi повнолiтнi син, дочка, за умови, що розмiр алiментiв, якi вони одержують, недостатнiй для забезпечення їхнього фiзичного, духовного розвитку та лiкування.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

З огляду на вищевикладене, суд вважає за можливе при поділі спільної сумісної власності подружжя, а саме 34/100 частини житлового будинку, який розташований по АДРЕСА_1, відступити від рівності часток подружжя, шляхом збільшення частки позивача до 24/100 частини. Збільшуючи частку позивача, суд бере до уваги що відповідач не заперечує проти збільшення частки позивача при поділі майна подружжя, в підтвердження чого зазначив, що визнає позовні вимоги позивача щодо виділу йому 10/100 частин, а позивачу 24/100 частини житлового будинку по АДРЕСА_1. Таким чином в процесі судового розгляду справи сторони досягли домовленості щодо поділу спільного сумісного майна подружжя. ОСОБА_4 проживає разом із донькою ОСОБА_5, а отже при поділі житлової площі між подружжям суд також враховує інтереси дитини.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 300, 00 грн.

Керуючись ст.ст. 60, 68, 70, 105, 110, 112, 155 СК України, ст.ст. 213-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя - задовольнити.

Поділити спільне сумісне майно подружжя, виділивши ОСОБА_1 24/100 частин житлового будинку, який розташований по АДРЕСА_1.

Поділити спільне сумісне майно подружжя, виділивши ОСОБА_2 10/100 частин житлового будинку, який розташований по АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 300 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: