Справа № 713/1917/15-ц
Провадження №2/713/861/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.11.2015 м. Вижниця

Вижницький районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді Кибич І.А.

з участю секретаря Мірчева О.І.

за участю представника позивачки ОСОБА_1

за участю представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Вижниця цивільну справу за позовом ОСОБА_3, інтереси якої за договором представляє адвокат ОСОБА_1, до ОСОБА_4, де третьою особою без самостійних вимог щодо предмету спору є Карапчівська сільська рада, Вижницького району Чернівецької області, про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на нерухоме майно, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_3, інтереси якої за договором представляє адвокат ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на нерухоме майно до відповідача ОСОБА_4, де третьою особою без самостійних вимог щодо предмету спору є Карапчівська сільська рада, Вижницького району Чернівецької області.

Зазначив, що 26 липня 2001 року ОСОБА_3 з ОСОБА_4 домовились про купівлю-продаж житлового будинку з господарськими спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1, Вижницького району Чернівецької області. Згідно домовленостей, ОСОБА_4 передає у власність житловий будинок, а ОСОБА_3 приймає у власність будинок та зобов'язується оплатити вартість нерухомого майна. На виконання договору ОСОБА_4 видано розписку, з якої вбачається, що ОСОБА_3 передала, а ОСОБА_4 прийняв грошові кошти у розмірі 1300,00 доларів США за проданий житловий будинок. Однак, у встановленому законом порядку право власності ОСОБА_3 на житловий будинок, оформлено не було. З часу придбання житлового будинку, і на час звернення до суду, ОСОБА_3 разом з сім'єю постійно проживають в житловому будинку, ведуть господарство, утримують житловий будинок та оплачують комунальні послуги. З метою оформлення права власності на житловий будинок ОСОБА_3 17.09.2012 року на адресу сільського голови Карапчівської сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, було направлено заяву про оформлення права власності на житловий будинок. Рішенням Карапчівської сільської ради, Вижницького району Чернівецької області №97-4 від 26.09.2012 року, вирішено оформити право власності на житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1, Вижницького району Чернівецької області на ОСОБА_3 та на підставі даного рішення ОСОБА_3 видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно. Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 28.02.2014 року визнано недійсним рішення Карапчівської сільської ради, Вижницького району Чернівецької області №97-4 від 26 вересня 2012 року про визнання права власності на житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1, Вижницького району Чернівецької області. Визнано недійсним свідоцтво про право власності НОМЕР_1 від 27.09.2012 року про визнання права власності на житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1, Вижницького району Чернівецької області. Вважає, що житловий будинок набуто у власність ОСОБА_3 законно, а скасування свідоцтва про право власності на майно порушує права ОСОБА_3, як законного володільця майна. У зв'язку із ухиленням ОСОБА_4 від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу житлового будинку, порушене право підлягає захисту в розумінні ст.15 ЦК України.

Посилається на ч.2 ст.47 та ст.ст.128, 153 ЦК УРСР та зазначив, що як вбачається з Цивільного законодавства чинного на час набуття у власність житлового будинку - договір купівлі-продажу підлягав нотаріальному посвідченню, істотні умови договору сторонами було виконано, предмет - житловий будинок, ціна - 1300,00 доларів США, протизаконних умов угода не містить, нотаріальне посвідчення договору не відбулось з причин, які не залежали від волі ОСОБА_3 Від нотаріального посвідчення договору, ОСОБА_4 ухиляється, мотивуючи це тим, що у нього відсутні оригінали правовстановлюючих документів. Враховуючи факт передачі ключів від житлового будинку ОСОБА_3, фактичну передачу коштів за нерухомість, що підтверджується розпискою в розумінні ст.47 ЦК в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вчинили дії, які свідчать про їх бажання укласти договір.

Зазначив, що істотні умови договору купівлі-продажу житлового будинку, між сторонами було досягнуто, майно передано у власність ОСОБА_3, кошти передано ОСОБА_4, що свідчить про добросовісність ОСОБА_3 та її зацікавленості у нотаріальному посвідченні договору з метою набуття права власності на житловий будинок. Однак, у встановленому законом порядку, ОСОБА_3 не може оформити право власності на житловий будинок у зв'язку з тим, що ОСОБА_4 не виконав зобов'язання належним чином.

Просить визнати договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1, Вижницького району Чернівецької області, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, 26 липня 2001 року, дійсним. Визнати право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1, Вижницького району Чернівецької області за ОСОБА_3 та стягнути судові витрати.

Позивачка ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилась, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, про причини неявки не повідомила, зі згоди представника позивачки, суд вважає за можливе розглянути справу у її відсутність.

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, посилався на обставини викладені в позові, просив позовні вимоги задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, зі згоди представника відповідача, суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав, зазначив, що розписка від 26.07.2001 року надана ОСОБА_4 не має ознак договору купівлі-продажу житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_1, Вижницького району Чернівецької області, оскільки не дотримано істотних умов щодо форми договору, дані гроші отримав від ОСОБА_3 та ОСОБА_5 позивачем не надано жодних доказів ухилення відповідача від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу. Також зазначав, що в матеріалах справи відсутній та позивачкою не наданий договір дарування №288 від 09.06.1994 року на підставі якого нібито спірний житловий будинок належить відповідачу. Просив відмовити в задоволенні позову.

Представник третьої особи Карапчівської сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. До початку розгляду справи від представника третьої особи Карапчівської сільської ради надійшла заява, в якій вони позовні вимоги визнають частково, просять справу розглядати без участі представника сільської ради.

Суд, заслухавши представника позивачки, представника відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що в задоволенні позову ОСОБА_3 необхідно відмовити.

Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_4 26 липня 2001 року отримав від позивачки ОСОБА_3 гроші в сумі еквівалентній 1300,00 доларів США за проданий їй житловий будинок, належний йому на підставі договору дарування №288 від 09 червня 1994 року, що підтверджується копією розписки ОСОБА_4, посвідченої 26.07.2001 року секретарем виконкому Карапчівської сільської ради, Вижницького району Чернівецької області Скутар В.М. Рішенням виконавчого комітету Карапчівської сільської ради, Вижницького району Чернівецької області №97-4 від 26.09.2012 року, заяву ОСОБА_3 про оформлення права власності на житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1, Вижницького району Чернівецької області задоволено, вирішено видати свідоцтво про право власності на житловий будинок, що знаходиться в с.Карапчів АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_3, зобов'язано ОСОБА_3 зареєструвати свідоцтво на право власності на нерухоме майно у Вижницькому РБТІ, що підтверджується копією рішення. Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно серія НОМЕР_1 від 27.09.2012 року за ОСОБА_3 зареєстровано право приватної власності на житловий будинок загальною площею 58,20 кв.м., житловою площею 44,90 кв.м. з господарськими спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1, Вижницького району Чернівецької області, що підтверджується копією свідоцтва.

Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 28.02.2014 року, в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_5, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Карапчівська сільська рада, Вижницького району Чернівецької області про усунення перешкод в користуванні власністю, визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням - відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3, Карапчівської сільської ради, Вижницького району Чернівецької області про встановлення факту спільного проживання однією сім'єю без шлюбу та ведення спільного господарства, визнання недійсним рішення сільської ради про оформлення права власності на житловий будинок, визнання недійсним свідоцтва про право власності на житловий будинок - задоволено частково, встановлено факт спільного проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_3 однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 01 січня 2004 року по травень 2007 року, в задоволенні решти позовних вимог - відмовлено. Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3, Карапчівської сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, третя особа без самостійних вимог ОСОБА_5 про визнання недійсним рішення сільської ради та визнання недійсним свідоцтва про право власності - задоволено. Визнано недійсним рішення Карапчівської сільської ради, Вижницького району Чернівецькеої області №97-4 від 26 вересня 2012 року про оформлення права власності на житловий будинок за ОСОБА_3 Визнано недійсним свідоцтво про право власності НОМЕР_1 від 27 вересня 2012 року про визнання за ОСОБА_3 права власності на житловий будинок, який знаходиться за адресою с.Карапчів АДРЕСА_1, Вижницького району Чернівецької області, що підтверджується копією рішення.

Ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 05.06.2014 року, рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 28 лютого 2014 року залишено без змін, що підтверджується копією ухвали.

Ухвалою Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 жовтня 2014 року, касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилено. Рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 28 лютого 2014 року та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 05 червня 2014 року залишено без змін, що підтверджується копією ухвали.

З довідки Карапчівської сільської ради №1036 від 25.07.2003 року вбачається, що згідно по господарського обліку Карапчівської сільської ради за ОСОБА_3 в с.Карапчів, Вижницького району Чернівецької області, значиться один житловий будинок з господарськими спорудами балансовою вартістю 23564,00 грн. та приватизована земельна ділянка розміром 0,60 га.

Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, цей Кодекс застосовується до правовідносин, що виникли після набрання ним чинності. Як вбачається із позову та наданих доказів, розписку ОСОБА_4, на яку позивачка посилається як на основний доказ укладення договору купівлі-продажу, посвідчено 26 липня 2001 року, а тому до спірних правовідносин, які виникли між сторонами застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до ст.41 ЦК Української РСР (1963 року), угодами визнаються дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Угоди можуть бути односторонніми і дво- або багатосторонніми (договори).

Відповідно до ч.1 ст.42 ЦК Української РСР (1963 року), угоди можуть укладатись усно або в письмовій формі (простій чи нотаріальній).

Згідно п.3 ч.1 ст.44 ЦК Української РСР (1963 року), у письмовій формі повинні укладатись угоди громадян між собою, відносно яких закон вимагає додержання письмової форми.

Зокрема ст. 153 ЦК Української РСР (1963 року), передбачає, що договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди.

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" №3 від 28 квітня 1978 року, чинної на час виникнення правовідносин, з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки ті угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори: довічного утримання, застави, купівлі-продажу (в тому числі при придбанні на біржових торгах), міни або дарування житлового будинку (квартири) чи його (її) частини, дарування іншого майна на суму понад 500 крб. і валютних цінностей на суму понад 50 крб.

Відповідно до ст.224 ЦК Української РСР (1963 року), за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

За положеннями ст.227 ЦК Української РСР (1963 року), договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст.47цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.

Так, на підставі частини 2 ст.47 ЦК Української РСР (1963 року), що була чинною на час виникнення спірних правовідносин, суд може визнати дійсною лише угоду, що за законом підлягала нотаріальному посвідченню, а сторони уклали її без додержання цієї форми, якщо одна із сторін, яка пред'явила позов, виконала її повністю або частково, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення укладеної нею угоди.

У п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах при визнання угод недійсними" №3 від 28.04.1978 року, зазначено, що суд на підставі ч.2 ст.47 ЦК УРСР 1963 року за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. Це правило не може бути застосовано, якщо сторонами не було досягнуто згоди з істотних умов угоди або для укладення її були в наявності передбачені законом обмеження. Крім того, суд повинен перевірити, чи підлягала виконана угода нотаріальному посвідченню, чому вона не була нотаріально посвідчена і чи не містить вона протизаконних умов. Однак це правило не може бути застосовано, якщо сторонами не було досягнуто згоди з істотних умов угоди або для її укладення були в наявності передбачені законом обмеження (наприклад, статтями 105, 114 ЦК). Щоб не допустити неправильного визнання дійсними угод на підставі ч.2 ст.47 ЦК, суд повинен перевірити, чи підлягала виконана угода нотаріальному посвідченню, чому вона не була нотаріально посвідчена і чи не містить вона протизаконних умов.

У відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Із наданої розписки ОСОБА_4 від 26 липня 2001 року, не вбачається, що сторони досягли усіх істотних умов договору, а саме в даній розписці значиться, що відповідач ОСОБА_4 отримав кошти від позивачки ОСОБА_3 в сумі 1300,00 доларів США за проданий їй житловий будинок, належний йому на підставі договору дарування №288 від 09.06.1994 року, однак сторонами не зазначено адреси місцезнаходження житлового будинку, що свідчить про недотримання істотних умов щодо предмета договору, сторонами не визначено термін виконання зобов'язань за договором, до розписки недодано договору дарування №288 від 09.06.1994 року, а в свою чергу представником відповідача заперечувалося наявність та саме існування даного договору.

Таким чином, вирішуючи спір на підставі належних та допустимих доказів, суд вважає, що сторонами не досягнуто згоди за всіма істотними умовами договору, не дотримано вимоги щодо нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, крім того, позивачкою ОСОБА_3, не надано доказів того, що саме ОСОБА_4 ухиляється від нотаріального оформлення спірного договору. Наявна в матеріалах справи розписка про отримання відповідачем ОСОБА_4 коштів в сумі 1300,00 доларів США, не підтверджує укладення між сторонами договору купівлі-продажу саме житлового будинку, що знаходиться в с.Коритне по АДРЕСА_1, Вижницького району Чернівецької області, а тому позовні вимоги ОСОБА_3, інтереси якої за договором представляє адвокат ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку з господарськими спорудами, що знаходиться в с.Карапчів, АДРЕСА_1, Вижницького району Чернівецької області від 26 липня 2001 року дійсним та визнання права власності на житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться в с.Карапчів, АДРЕСА_1, Вижницького району Чернівецької задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 44, 153, 224, 227 ЦК УРСР 1963 року, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-218 ЦПК України, Суд,-

В И Р І Ш И В :

В задоволені позову ОСОБА_3, інтереси якої за договором представляє адвокат ОСОБА_1, до ОСОБА_4, де третьою особою без самостійних вимог щодо предмету спору є Карапчівська сільська рада, Вижницького району Чернівецької області, про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку з господарськими спорудами, що знаходиться в с.Карапчів, АДРЕСА_1, Вижницького району Чернівецької області від 26 липня 2001 року дійсним та визнання права власності на житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться в с.Карапчів, АДРЕСА_1, Вижницького району Чернівецької, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення - з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Чернівецької області через Вижницький районний суд Чернівецької області.

Суддя: І. А. Кибич