ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОСОБА_1 ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/4060/15-ц
Провадження № 2/210/1842/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"20" листопада 2015 р.
Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Чайкіної О.В.
за участю секретаря Куксенко О.В.
за участю сторін не зявилися, третьої особи не зявилася
розглянувши в порядку ч. 2 ст. 197 ЦПК України, в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи Головне управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області, Дзержинський районний відділ в місті ОСОБА_1 Ріг про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та примусове зняття з реєстраційного обліку,-
В С Т А Н О В И В:
Позивачі, ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися до суду з вищеназваним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог посилаються на те, що ОСОБА_2 є власником однокімнатної квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом. Крім того в даній квартирі на реєстраційному обліку знаходиться ОСОБА_2 як квартиронаймач, дружина ОСОБА_3 та онук позивачів ОСОБА_4 Відповідач за місцем своєї реєстрації не мешкає, у квартирі не зявляється, не сплачує комунальні платежі, не отримує кореспонденцію, особистих речей його в квартирі не має. Враховуючи те, що ОСОБА_4 без поважних причин , не мешкає у вищезазначеній квартирі, позивачі просять визнати його особою, що втратила право користування жилим приміщенням, та примусово зняти з реєстраційного обліку.
В судовому засіданні позивачі не були присутніми, до початку розгляду справи надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, наполягали на задоволенні позовних вимог, не заперечували проти ухвалення заочного рішення.
Третя особа в судовому засіданні не була присутньою, до початку розгляду справи надала заяву про розгляд справи у її відсутність, наполягала на задоволенні позовних вимог, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач у судовому засіданні не був присутнім, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином за зареєстрованою в установленому порядку адресою, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило, тому суд розглядає справу у відсутність відповідача з ухваленням заочного рішення.
Враховуючи викладене, суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст.197 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підлягають частковому задоволенню. враховуючи наступне.
Судом встановлено, що відповідно до довідки ГУДМС УДМС України, а також копій паспортів, за адресою АДРЕСА_2 зареєстровані- позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, відповідач ОСОБА_4
Згідно дублікату договору міни ВРО № 539519 від 24.11.2011, посвідченого Сьмою Криворізькою держнотконторою, ОСОБА_5 та позивачу ОСОБА_2 належала на праві приватної власності квартира АДРЕСА_3 в Дзержинському районі м. Кривого Рогу (а.с. 8, 11, 12).
Крім того, власником 1/2 частини вищевказаної квартири є ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_6, витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно СВО № 102654 від 13.01.2005р. виданого Комунальним підприємством «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» (а.с.9, 10) .
З акту б/н від 25.08.2015 року вбачається, що ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 не мешкає в квартирі АДРЕСА_4 за вказаною адресою.(а.с.15).
Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно з ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Статтею 15 ЦК України у частині 1 визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, припинення дії, яка порушує право (ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України).
Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Так, судом встановлено, що Відповідач у справі, не будучи власником житлового квартири, залишається зареєстрованим в ній, однак більш ніж один рік не проживає у квартирі, що належить на праві приватної власності Позивачу ОСОБА_2, поважні причини його відсутності за місцем реєстрації судом не встановлені, що свідчить про вчинення ним перешкод у користуванні власністю власнику Позивачу ОСОБА_2, при цьому між сторонами відсутня домовленість щодо збереження права на житло, тому суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та задовольняє їх в частині визнання відповідача таким, що втратив право на користування даною квартирою.
Разом з тим, підстав для задоволення позовних вимог в частині примусового зняття з реєстрації не вбачається, оскільки вони є такими, що заявлені передчасно, тому що відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням.
Таким чином, само по собі рішення суду про визнання відповідача таким, що втратили право користування жилим приміщенням, у відповідності до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є підставою для подальшого зняття останніх з реєстрації в цьому приміщенні.
При цьому, у постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року зазначено, що вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК). Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши водночас одну із таких вимог, зокрема: про позбавлення права користування житловим приміщенням.
З врахуванням встановлених в судовому засіданні обставин справи, суд оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що вимоги позивача ОСОБА_2 знайшли своє доведення в судовому засіданні, з підстав викладених вище, а тому підлягають задоволенню частково.
В той же час, підстав для задоволення аналогічних позовних вимог ОСОБА_3 не вбачається, оскільки в розумінні ст.ст. 15, 16, 319, 328, 391 ЦК України вона не є власником житла, тому є неналежним позивачем.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд керується ст. 88 ЦПК України відповідно до якої, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню сплачена сума судового збору в розмірі 243, 60 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст.15, 60, 88 ч.1, 212, 215-218, 223-230, 294 ЦПК України, ст.ст. 29, 30, 41, 73 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", суд, -
В И Р І Ш И В :
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4, треті особи , Головне управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області, Дзержинський районний відділ в місті ОСОБА_1 Ріг про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та примусовому зняттю з реєстраційного обліку - задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, особою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою № 52 у будинку № 15 по пр. Металургів в м. Кривий Ріг.
В решті позову відмовити.
Рішення суду є підставою для зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_4, 16.10.1979 р. за адресою: АДРЕСА_5.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, останнє відоме місце реєстрації: м. Кривий Ріг, пр.-т Металургів, 15/52 на користь ОСОБА_2, місце проживання: м. Кривий Ріг, пр.-т Металургів, 15/52 судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. Оскарження заочного рішення відповідачем в апеляційному порядку може мати місце лише в разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення та вразі ухвалення повторного заочного рішення судом першої інстанції. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право на оскарження заочного рішення в загальному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Дніпропетровської області через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: О. В. Чайкіна