Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/878/15 Головуючий у суді І-ї інст. Ярова Л.С.
Доповідач Суржик М. М.
УХВАЛА

Іменем України

14.04.2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області в складі : головуючого : судді Суржика М.М.,

суддів : Кіселика С.А., Суровицької Л.В.,

при секретарі Кравченко Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою заступника прокурора Кіровоградської області в інтересах держави на заочне рішення Голованівського районного суду Кіровоградської області від 10 лютого 2015 року по справі за позовом прокурора Голованівського району Кіровоградської області в інтересах держави до Головного управління державного земельного агентства в Кіровоградській області, ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3, ТОВ "Горрудпром", реєстраційна служба Голованівського районного управління юстиції, про визнання недійсними наказів Головного управління державного земельного агентства в Кіровоградській області,

ВСТАНОВИЛА :

В жовтні 2014 року прокурор Голованівського району Кіровоградської області в інтересах держави звернувся до суду із позовом, яким просив, з урахуванням змінених позовних вимог, визнати недійсними накази Головного управління Держземагенства в Кіровоградській області (далі Управління) "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою" № КР/:02:000/00001497 від 27.02.2014 року (далі Наказ 1) та "Про затвердження документації із землеустрою на надання земельної ділянки загальною площею 2.00га, у власність №11-538/14-14-СГ від 20.06.2014 року (далі Наказ 2).

Інтереси держави Україна прокурор вбачає в тому, що об'єктом спірних правовідносин є надра та земля, які є власністю українського народу.

Зазначив, що Наказом 1 ОСОБА_2 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки розміром 2 га кадастровий номер НОМЕР_1 у власність, розташованої на території Голованівського району Пушківської сільської ради (далі земельна ділянка).

Наказом 2 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_2 та надано у власність земельну ділянку.

Прокурор вважає, що відповідач ОСОБА_2 не мала наміру використовувати земельну ділянку, право власності на яку отримала. Оформлення права приватної власності на земельну ділянку є прихованою формою на використання хромових руд без реєстрації ТОВ "Горрудпром", яке отримало дозвіл на розробку хромових руд.

Наказ 1 виданий до того, як реєстраційною службою зареєстровано припинення право користування земельною ділянкою ОСОБА_3, а Наказ 2 слід визнати недійсним внаслідок визнання недійсним Наказу 1.

Підставами для визнання рішення недійсними є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав це рішення і порушення його прийняття.

Рішенням суду в позові відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду в скарзі апелянт зазначив, що при постановленні рішення судом порушені норми матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам. Просив рішення суду скасувати, позов задовольнити.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги в межах, передбачених ст.303 ЦПК України та матеріали справи колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Колегія суддів вважає, що судом 1-ої інстанції на підставі досліджених доказів правильно встановлено, що відповідно до рішення сесії Голованівської районної ради Кіровоградської області від 27 квітня 2001 року за №333 ОСОБА_3 видано державний акт серії НОМЕР_2 на право постійного користування земельною ділянкою площею 27.2 га , розташованої на території Пушківської сільської ради, для ведення селянського (фермерського) господарства (а.с.50,51).

07 листопада 2013 року ОСОБА_3 надано заяву, зареєстровану приватним нотаріусом Захаренко В.В. в реєстрі за №2174, про відмову від права користування земельною ділянкою площею 27.2 га, яка адресована до всіх компетентних органів (а.с.45).

Наказом 1 від 27 лютого 2014 року ОСОБА_2 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки розміром 2 га (а.с.10).

Управління 21 березня 2014 року звернулась з листом до Реєстраційної служби Голованівського районного управління юстиції (а.с.16), в якому просили на підставі заяви ОСОБА_3 провести державну реєстрацію про припинення права постійного користування ОСОБА_3 земельною ділянкою площею 27.2 га.

На підставі звернення до Реєстраційної служби Голованівського районного управління юстиції ОСОБА_3 21 березня 2014 року та на підставі листа Управління проведено припинення права постійного користування земельною ділянкою, що не заперечується позивачем по справі (а.с.101).

Колегія суддів погоджується з висновками суду, що надання Управлінням дозволу на розроблення документації із землеустрою полягає у тому, що ОСОБА_2 надається дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, що не пов'язано з конкретною земельною ділянкою, а в даному випадку, не пов'язано із земельною ділянкою, яка знаходилась в користуванні ОСОБА_3. В наказі 1 така вказівка відсутня. Крім того, надання дозволу на розробку документації не означає, що надана особою документація в подальшому обов'язково буде затверджена і земельна ділянка буде надана у власність.

Після проведення державної реєстрації припинення права користування ОСОБА_3 Управління наказом 2 затверджено документацію із землеустрою на надання земельної ділянки у власність ОСОБА_2.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що прокурор помилково пов'язує між собою дві події - надання дозволу на розробку документації ОСОБА_2 та процедуру відмови ОСОБА_3 та подальшої реєстрації припинення права користування ним земельної ділянки.

Щодо права громадян України, в тому числі і ОСОБА_2, на отримання у власність земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства, суд 1-ої інстанції цілком обгрунтовано послався на ч.1 ст.33 ЗК України. Тому твердження прокурора, що ОСОБА_2 не мала на меті ведення особистого селянського господарства, а дійсною метою отримання земельної ділянки є подальше відчуження земельної ділянки ТОВ *Горрудпром* (далі ТОВ), є припущеннями, які не підтверджені жодним доказом.

Як зазначає ТОВ, про виділення земельної ділянки ОСОБА_2 ТОВ відомо не було, будь-які правовідносини між ТОВ та ОСОБА_2 відсутні.

Крім того, ТОВ стверджує, що про існування будь-яких корисних копалин під земельною ділянкою, яка виділена ОСОБА_2, ТОВ не відомо (а.с.213).

В скарзі прокурор наголошує на тому, що судом порушено вимоги ч.1 ст.224 та ч.1 ст.225 ЦПК України, тобто порушений порядок ухвалення заочного рішення.

Дійсно, як вбачається з матеріалів справи, питання про заочний розгляд справи судом не оговорювалось, а відповідно думка з цього приводу прокурора, як позивача, не з'ясовувалась і ухвала не виносилась.

Відповідно до ч.3 ст.309 ЦПК України, порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів вважає, що судом 1-ої інстанції порушений порядок ухвалення заочного рішення, однак це порушення не призвело до неправильного вирішення справи, а тому не може слугувати підставою для скасування рішення.

Стосовно доводів апелянта щодо неповноважності складу суду.

Як вбачається з матеріалів справи, 11 листопада 2014 року від ОСОБА_3 надійшла заява про відвід судді Яровій Л.С.. Підставою для відводу ОСОБА_3 вважає наявність розписки, яку нібито надав йому чоловік судді Ярової Л.С. - ОСОБА_5 про те, що зобов'язався довести реєстрацію земельної ділянки до введення акту, який посвідчує користування. Таким чином, ввів його в оману та позбавив його права користування земельною ділянкою.

Ухвалою суду від 09 грудня 2014 року в задоволенні заяви відмовлено.

Суд виходив з того, що розписка не має відношення до предмету позову.

Відповідно до вимог ст..60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Колегія суддів вважає, що підстави, зазначені в заяві про відвід є припущенням ОСОБА_3, оскільки заявником не надано доказів складення розпискою саме ОСОБА_5. З тексту розписки вбачається, що невстановлена особа бере зобов'язання довести реєстрацію земельної ділянки до введення акту. Зробити висновок, що в розписці мова йде про саме спірну земельну ділянку, неможливо.

Доказів причинно-наслідкового зв'язку між наявністю розписки, начебто складеною ОСОБА_5, та заявою про відмову від права користування земельною ділянкою площею 27.2 га, ОСОБА_3 не надано.

Представником прокуратури апеляційному суду надано витяг з ЄРДР, з якого вбачається, що 03 липня 2014 року до ЄРДР внесено заяву ОСОБА_6 стосовно шахрайських дій голови Голованівської райдержадміністрації відносно ОСОБА_7, кваліфікованих за ч.1 ст.194 КК України, особа, якій висунуто підозру, відсутня.

Як пояснив представник прокуратури, з дати реєстрації заяви до теперішнього часу почеркознавча експертиза досудовим слідством не призначена і не проведена, а тому особа, яка склала розписку, до теперішнього часу не встановлена.

Крім того, колегія суддів зауважує, що сам ОСОБА_3 рішення суду з цих підстав не оскаржував.

Також прокурор вважає, що упередженість головуючого по справі проявилась в тому, що суд відхилив клопотання прокурора про приєднання до матеріалів справи аналогічних наказів Управління, що позбавило прокурора належним чином обгрунтувати свою позицію.

Відповідно до ч.1 ст.168 ЦК України, заяви і клопотання осіб, які беруть участь у справі, розглядаються судом після того, як буде заслухана думка решти присутніх у судовому засіданні осіб, які беруть участь у справі, про що постановляється ухвала. Ухвала суду про відмову в задоволенні клопотання не перешкоджає повторному його заявленню з інших підстав.

Відмовляючи в клопотанні прокурора суд, у відповідності до п.6 ст.209 ЦПК України, виходив з того, що накази, які просив приєднати прокурор, не стосуються предмету розгляду справи.

Стосовно витребуваної судом інформації від Пушківської сільської ради про те, ким обробляється земельна ділянка та винесення на підставі цієї довідки окремої ухвали, колегія суддів вважає, що це є правом суду, і не може свідчити про упередженість суду, як на тому наполягає прокурор.

Тому колегія суддів вважає, що обставини, які викликають сумнів в об'єктивності та неупередженості судді, відсутні.

Відповідно до вимог ч.1 ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів дійшла переконання, що рішення суду є законним та обгрунтованим, постановленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляції не спростовують правильних висновків суду, а тому рішення скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст.303,307, 308,313,314,315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу заступника прокурора Кіровоградської області в інтересах держави відхилити.

Заочне рішення Голованівського районного суду Кіровоградської області від 10 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді