Справа № 523/5482/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" листопада 2015 р. Суворовський районний суд міста ОСОБА_1 в складі

головуючого судді Сувертак І.В.

при секретарі Мамренко Г.Г.

розглянув в відкритому судовому засіданні в залі суду №5 в місті ОСОБА_1

справу за позовом

ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа приватний нотаріус ОМНО ОСОБА_5, про визнання договорів недійсними,

Установив

Позивачка звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 за участю третьої особи: приватного нотаріуса ОМНО ОСОБА_5, про визнання Договору про розподіл земельної ділянки за №1807 від 07.11.2011 року, котрий укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, недійсним; про визнання договору купівлі-продажу від 24.11.2012 року, котрий укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3, недійсним.

В обґрунтування позову зазначила, що 07.11.2011р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був укладений Договір про розподіл земельної ділянки та зареєстровано в реєстрі за №1807. Згідно угоди про розподіл земельної ділянки був встановлений порядок користування земельною ділянкою. Так, земельна ділянка, площею 0,0213га виділена ОСОБА_2; земельна ділянка №2, площею 0,0220га виділена ОСОБА_3; земельна ділянка №1, площею 0,0227га виділена ОСОБА_3

Із державного акту за № серія ЯМ №921443 від 11.02.2010 р. на земельну ділянку, котрий виданий на імя ОСОБА_2, яка мешкає за адресою: м. Одеса, 2-й Студентський пров., буд. 6 та на підставі рішення Одеської міської ради від 07.07.2009р. №4644-У, вона є власником земельної ділянки площею 0,0660 га.

ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 17.08.2007р. належить 2/3 частини житлового будинку під №6 по пров. Студентському 2 в м. Одесі. Житловий будинок зареєстрований в ОМБТІ 03.09.2007р. в книзі №122 доп., на сторінці №125 за №2200, реєстраційний номер обєкту: 11215070.

07.11.2011р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був укладений Попередній договір, згідно якого ОСОБА_3 та ОСОБА_2 зобовязуються укласти договір дарування 2/3 частин житлового будинку (основний договір) у нотаріальній формі на умовах, визначених цим договором.

Дарівник - ОСОБА_3, обдарована - ОСОБА_2. Обєкт - 2/3 частини житлового будинку під №5 по пров. Студентському 2 в м. Одесі.

У теперішній час ОСОБА_3 відмовляється оформити основний договір дарування, що і стало причиною звернення до суду із позовом про визнання договору про розподіл земельної ділянки недійсним та визнання договору купівлі-продажу недійсним.

Як зазначено позивачкою в позовній заяві, 24.11.2012 року ОСОБА_3 оформила договір купівлі-продажу земельної ділянки з ОСОБА_4, тому позивачка також просить визнати вищевказаний договір недійсним.

Позивачка та її адвокат в судовому засіданні підтримали позовні вимоги з мотивів викладених в позові, просили його задовольнити в повному обсязі.

Відповідачі в судове засідання не зявились, про розгляд справи повідомлялись належним чином, причин неявки суду не сповістили, з заявою про відкладення розгляду справи до суду не звертались. (а.с. 63,64).

Приватний нотаріус ОМНО ОСОБА_5, в судове засідання не зявилась, надала пояснення по суті справи та просила справу розглядати у її відсутності. (а.с. 66).

Заслухавши пояснення позивача та її адвоката, вивчивши пояснення третьої особи, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позов слід залишити без задоволення, виходячи із таких підстав.

Судом встановлено, що 07.11.2011р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був укладений Договір про розподіл земельної ділянки, договір посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстровано в реєстрі за №1807. Згідно угоди про розподіл земельної ділянки був встановлений порядок користування земельною ділянкою. Так, земельна ділянка, площею 0,0213га виділена ОСОБА_2; земельна ділянка №2, площею 0,0220га виділена ОСОБА_3; земельна ділянка №1, площею 0,0227га виділена ОСОБА_3 (а.с. 8).

07.11.2011р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був укладений Попередній договір дарування 2/3 частин житлового будинку, згідно якого ОСОБА_3 та ОСОБА_2 зобовязуються укласти договір дарування 2/3 частин житлового будинку (основний договір) у нотаріальній формі на умовах, визначених цим договором. Попередній договір посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5 (а.с. 6).

Дарівник - ОСОБА_3, обдарована - ОСОБА_2. Обєкт - 2/3 частини житлового будинку під №5 по пров. Студентському 2 в м. Одесі.

Позивачем та її адвокатом в обґрунтування позову не надано будь-яких належних та допустимих доказів недійсності правочинів (попереднього договору та договору розподілу земельної ділянки) з посиланням на неправомірні дії приватного нотаріуса ОМНО ОСОБА_5, більш того, позивачем зазначено, що оскільки відповідачка ОСОБА_3 відмовляється оформити основний договір дарування, пому вона і звернулась до суду з позовом. ОСОБА_2 вибрала невірний спосіб захисту порушеного права, в даному випадку можна ставити питання про розірвання Договору про розподіл земельної ділянки в односторонньому порядку, оскільки ОСОБА_3 не виконані умови попереднього договору в частині дарування 2/3 частини житлового будинку під №5 по пров. Студентському 2 в м. Одесі.

В частині позовних вимог про визнання договору купівлі-продажу від 24.11.2012 року, котрий укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3, недійсним, суд зазначає наступне.

Згідно зі ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів укладення 24.11.2012 року договору купівлі-продажу земельної ділянки розміром 0,0220 га між ОСОБА_3 та ОСОБА_1, котрий вона просила визнати недійсним. Позивачкою, в порядку ст. 137 ЦПК клопотань про витребування вказаних доказів суду не надано, а за власної ініціативи витребовувати докази суд не має права.

З наведених вище обставин суд приходить до висновку про недоведеність заявлених позивачем позовних вимог, у звязку з чим залишає позов без задоволення в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.3,6,10, 11, 14, 57-64, 77, 169, 209, 212- 215, 218, 294 ЦПК України , суд,

Вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа приватний нотаріус ОМНО ОСОБА_5 про визнання договору про розподіл земельної ділянки за № 1807 від 07.11. 2011 року ,укладеного між ОСОБА_3 і ОСОБА_2 недійсним, про визнання договору купівлі-продажу від 24.11.2012 року між ОСОБА_6 і ОСОБА_3 недійсним, залишити без задоволення .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд Суворовського району міста Одеси шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя