"27" березня 2015 р.
27 березня 2015 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Пашнєва В.Г.,
при секретарі Левченко А.П.,
розглянувши у відкритому судовому засідання в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -
Позивач звернувся до суду з позовом, в якому вказав, що відповідач ОСОБА_2 21.07.2013 року близько 01.год. 15 хв. керуючи автомобілем «Хюндай», реєстраційний номер НОМЕР_2 на вул. Блюхера у м. Харкові не обрав безпечну швидкість руху та не обрав безпечний інтервал, внаслідок чогодопустив зіткнення з автомобілем «Форд Мустанг», реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням позивача ОСОБА_1.
Відповідно до постанови Київського районного суду міста Харкова від 28.10.2014 року відповідач ОСОБА_2 визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а справу щодо нього закрито у зв'язку з закінченням терміну притягнення до адміністративної відповідальності.
В результаті ДТП автомобілю позивача ОСОБА_1 була завдана шкода, згідно висновку експертного авто товарознавчого дослідження № 5250 від 17.06.2014 рокупро оцінку вартості збитків завданих внаслідок пошкодження транспортного засобу: вартість відновлювального ремонту автомобіля «Форд Мустанг», реєстраційний номер НОМЕР_3 в результаті його пошкодження при ДТП складає 33 446, 86 грн.86 коп.
Представник позивача ОСОБА_3 до судового засідання не зявився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, проте за місцем своєї реєстрації відсутній.
За таких обставин, відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, та за згодою представника позивача, суд вважає за можливе розглянути справу заочно на підставі наявних в матеріалах справи доказів.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступі факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до ч. 1 , 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст.61 ЦПК України. Доказування не повинно ґрунтуватися на припущеннях. Доказами в розумінні ст.57 ЦПК України є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановляються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, висновків експертів.
Відповідно до статей 3, 11, 15 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.
Захист цивільних прав, це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки їх порушення. Під способом захисту суб'єктивних цивільних прав, розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушення. Перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в статті 16 ЦК України. Особа може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини.
Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою яка її завдала.
Шкода,завдана особі або майну,підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала,за умови,що дії останньої були неправомірними,між ними і шкодою є безпосередній зв'язок та є вина зазначеної особи.
Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди відповідно до ч.3 ст.386 ЦК України.
В судовому засіданні встановлено, що близько 01 год. 15 хв. 21.07.2013 року, відповідач ОСОБА_2 керуючи автомобілем «Хюндай», реєстраційний номер НОМЕР_2 на вул. Блюхера у м. Харкові не обрав безпечну швидкість руху та не обрав безпечний інтервал, внаслідок чогодопустив зіткнення з автомобілем «Форд Мустанг», реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням позивача ОСОБА_1. Відповідно до постанови Київського районного суду міста Харкова від 28.10.2014 року відповідач ОСОБА_2 визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а справу щодо ОСОБА_2 закрито у зв'язку з закінченням терміну притягнення до адміністративної відповідальності.
В результаті ДТП автомобілю позивача була завдана шкода, згідно висновку експертного авто-товарознавчого дослідження № 5250 від 17.06.2014 рокупро оцінку вартості збитків, завданих пошкодженням транспортного засобу, відповідно до якого вартість збитків, завданих пошкодженням транспортного засобу «Форд Мустанг», реєстраційний номер НОМЕР_3 в наслідок його пошкодження станом на дату оцінки становить 33 446 грн. 86 коп.
Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
В зв'язку з вищевикладеним встановлена сума, як вартість матеріального збитку, що підлягає стягненню складає 33 446 грн. 86 коп.
За таких обставин та в силу вимог, які містяться в ст.60 ЦПК України, позивач довів свої позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди.
Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті за проведення автотоварознавчого дослідження у сумі 885 гривень 60 коп. та витрати зі сплати судового збору в сумі 384,46 грн.
Також позивачем заявлено вимогу про стягнення з ОСОБА_2 моральної шкоди у сумі 5000 гривень.
Статтями 1167, 1168 ЦК України встановлено відповідальність винної особи, за моральну шкоду завдану каліцтвом іншим ушкодженням здоров'я. Частина 2 ст.1167 ЦК України передбачає стягнення моральної шкоди незалежно від вини, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.
В наслідок пошкодження автомобіля, позивач був позбавлений можливості його використовувати. З вини відповідача, позивач втратив нормальні життєві зв'язки, що вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя, що завдавало йому також моральних страждань. В зв'язку з вище викладеним суд вважає, що такі вимоги підлягають частковому задоволенню у сумі 1000 (одна тисяча) грн.
Керуючись ст.7, 10, 57, 60, 61, 84, 88, 160 ЦПК України, ст.ст.23,386, 1166, 1167, 1187 ЦК України, постановою Пленуму ВСУ «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року №6, постановою Пленуму ВСУ «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної шкоди» від 31.03.1995 року №4, зі змінами 25.05.2005 року, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 384,46 грн. та судові витрати зі сплати експертизи в розмірі 885,60 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1000 грн. відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: В.Г. Пашнєв