Справа № 372/5355/14ц Головуючий у І інстанції Мора О.М.
Провадження № 22-ц/780/1634/15 Доповідач у 2 інстанції Касьяненко Л. І.
Категорія 58 14.04.2015
УХВАЛА

Іменем України

14 квітня 2014 рокуколегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Касьяненко Л.І.,

Суддів: Гуля В.В., Антоненко В.І.,

При секретарі: Ромашині І.В.,

Розглянувши матеріали цивільної справи за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 22 січня 2015 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Тверська Інесса Володимирівна, Реєстраційна служба Обухівського міськрайонного управління юстиції, про визнання недійсними договорів та зобов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом та просила визнати недійсними договір іпотеки та договір про задоволення вимог та зобов'язати Реєстраційну службу Обухівського МУЮ вилучити з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек записи про обтяження іпотекою нерухомого майна, зазначеного в спірному договорі іпотеки від 29.10.2013 року.

Мотивувала тим, що 29 жовтня 2014 року між нею та відповідачем було підписано договір іпотеки, предметом якого є належна їй на праві власності земельна ділянка та житловий будинок.

29 жовтня 2014 року між нею та відповідачем було підписано договір про задоволення вимог іпотекодержателя договір іпотеки та договір про задоволення вимог, предметом якого є належна їй на праві власності земельна ділянка та житловий будинок.

Зазначала, що договір іпотеки не відповідає вимогам діючого законодавства України. Предметом договору іпотеки є земельна ділянка, яку вона набула у власність для ведення фермерського господарства, що відноситься до категорії земель - землі сільськогосподарського призначення. Заставодержателем за договором іпотеки виступив відповідач, який не є банківською установою. Таким чином, зміст договору іпотеки суперечить акту цивільного законодавства, статті 133 ЗК України, оскільки відповідно до цього договору заставодержателем зазначених земельних ділянок виступила фізична особа, яка не є банком, тому договір іпотеки має бути визнаний недійним.

Крім цього, вказувала, що спірний договір іпотеки та договір про задоволення вимог, всупереч вимогам ст. 55 Закону України "Про нотаріат", посвідчені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, на об'єкт нерухомого майна, що знаходиться та щодо сторін, що зареєстровані та проживають поза межами його нотаріального округу.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 22 січня 2015 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Крім цього, зазначеним рішенням скасовано заходи забезпечення позову, накладені ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 29 жовтня 2014 року.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду позивачка та її представник подали апеляційні скарги, в яких просять оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською І.В. спірні договори були укладені з дотриманням вимог законодавства України. Приватним нотаріусом здійснено перевірку нерухомого майна, в ході якої встановлено, що інформація щодо перебування під іпотекою чи податковою заставою майна зазначеного в договорі іпотеки відсутня.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачкою не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження неправомірності дій відповідача щодо укладення спірних договорів.

Крім цього, суд першої інстанції зазначив, що у зв'язку з відмовою у задоволенні позову про визнання недійсними спірних договорів не підлягає задоволенню позовна вимога про зобов'язання Реєстраційну службу Обухівського міськрайонного управління юстиції вилучити з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек записи про обтяження іпотекою нерухомого майна, зазначеного в спірному договорі іпотеки.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно ч. 1 ст. 627 Цивільного Кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 Цивільного Кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 638 Цивільного Кодексу України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою - третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, або одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Відповідно до ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, а правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

В ст. 203 ЦК України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину.

В силу ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлено законом, або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу.

Так, при підписанні спірних договорів, позивачка, будучи дієздатною особою, погодилася на усі умови договорів, які чітко визначені у них і своїм підписом посвідчила свою згоду на їх виконання.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку про те, що спірні договори укладені у відповідності до вимог чинного законодавства України та посвідчені нотаріально.

Колегія суддів вважає необхідним зазначити, що доводи апеляційних скарг про те, що вид використання земельної ділянки, яка є предметом спірного договору іпотеки, визначено «для ведення фермерського господарства», - є такими, що не заслуговують на увагу, оскільки з матеріалів справи вбачається, що на вказаній земельній ділянці розташовані будівлі.

Висновки суду відповідають встановленим обставинам справи, а заперечення викладені в апеляційних скаргах не спростовують висновків суду, оскільки підстави для визнання спірних договорів недійсними, передбачені ст. 203 ЦК України, - відсутні.

Інших доводів, які б спростовували законність і обґрунтованість ухваленого судом першої інстанції рішення, апеляційні скарги не містять.

Колегія вважає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому згідно ст. 308 ч. 1 ЦПК України колегія відхиляє апеляційні скарги і залишає рішення без змін.

Керуючись ст. ст.308,315 ЦПК України колегія, -

у х в а л и л а:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3відхилити.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 22 січня 2015 рокузалишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: