АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 1622/1491/12 Номер провадження 22-ц/786/3230/15Головуючий у 1-й інстанції Сорока К. М. Доповідач ап. інст. Триголов В. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого - судді: Триголова В.М.,

суддів: Бондаревської С.М., Омельченко Л.М.

секретар: Діхтяр Т.В.,

з участю адвокатів Солода І.С., Бибика В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Полтава цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4

на рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 22 травня 2014 року

по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про повернення земельної ділянки в користування та визначення порядку користування земельною ділянкою, що залишилися в спільному користуванні,-

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2012 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, досилаючись на те, що він є власником частини будинку АДРЕСА_1. Відповідачі є співвласниками цього будинку та користувачами земельної ділянки, на якій цей будинок розташований. Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 30 березня 2005 року встановлено факт прийняття спадщини, а саме 9/50 частин будинку, що залишилися після смерті ОСОБА_7 та визнано право власності за ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_4 по 9/150 частин будинку за кожним. Рішенням цього суду від 4 травня 2006 року визначено порядок користування спірною земельною ділянкою між ним, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 відповідно до часток у праві власності на будинок. Зазначав, що ідеальні частки в праві власності на будинок не визначались, а, відтак, земельну ділянку поділено без урахування ідеальних часток. На думку позивача, рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 5 грудня 2008 року, яким визнано право власності на збудовані будівлі в будинку за кожним зі співвласників визначено частки в будинковолодінні. Вважав, що земельна ділянка підлягає перерозподілу у зв'язку з визначенням часток рішенням суду від 5 грудня 2008 року.

Ураховуючи наведене, позивач просив встановити порядок користування вказаною ділянкою, яка залишилась в спільному користуванні співвласників будинку.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 22 травня 2014 року у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено за безпідставністю позовних вимог.

Не погодившись з рішенням районного суду, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати та ухвалити нове рішення, яким його позовні задовольнити в повному обсязі. В обгрунтування апеляційної скарги позивач посилався на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 14 січня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено з інших правових підстав.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 вересня 2015 року рішення Апеляційного суду Полтавської області від 14 січня 2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що скарга підлягає відхиленню наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Правильним є висновок місцевого суду про те, що рішеннями Октябрського районного суду м.Полтави від 30.03.2005 року та від 04.05.2006 року встановлено частку ОСОБА_4 у спірному будинковолодінні АДРЕСА_1 - 8/25 частин в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_8 та 9/150 частин вказаного будинковолодіння на підставі рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 30.03.2005 року, а всього 57/150 частин будинковолодіння. Відповідно частка ОСОБА_5 становить 63/150 частин, частка ОСОБА_6 - 1/5 частина.

Порядок користування земельною ділянкою між співвласниками вказаного будинковолодіння визначено відповідно до рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 04.05.2006 року. Відповідно до вказаного рішення ОСОБА_5 виділено в користування земельну ділянку розміром 842 кв.м. що відповідає частці 63/150 у домоволодінні, ОСОБА_4 - 761 кв.м. (відповідо до частки 57/150), ОСОБА_6 - 401 кв.м. (відповідно до частки 1/5), в спільному користуванні залишено земельну ділянку розміром 579 кв.м. (згідно схеми додатку №6 до висновку судової земельно-технічної експертизи №594 від 30.10.2014 року.

Звертаючись до суду, позивач посилався на те, що рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 05.12.2008 року спірне будинковолодіння розподілено між співвласниками в натурі та визначено його частку в цьому будинковолодінні в розмірі 11/25 частин. Враховуючи, що судом встановлена його частка та реально виділена йому, то підлягає зміні і встановлений порядок користування земельною ділянкою.

У відповідності з ч.3 ст. 10, ч.1ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частиною 4 статті 60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з'ясованих обставин.

Відповідно до ч.ч. 1,2,4 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Відповідно до ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно положень ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до вимог п.21 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 16.04.2004 року порядок користування спільною земельною ділянкою, у тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, суд відповідно до статті 88 ЗК ( 2768-14 ) бере до уваги цю угоду при вирішенні спорів як між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку в спільній власності на землю або на жилий будинок і для яких зазначена угода також є обов'язковою. Це правило стосується тих випадків, коли жилий будинок було поділено в натурі.

Оскільки рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 04.05.2006 року встановлений порядок користування земельними ділянками між співвласниками ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відповідно до ідеальних часток та фактичного користування, як того вимагали сторони, і сторони продовжують користуватися земельною ділянкою за встановленим порядком користування, окрім того, дане рішення є чинним, враховуючи, що частка ОСОБА_4 була збільшена до 11/25 частин будинковолодіння за рахунок зменшення ідеальної частки відповідачки ОСОБА_5 рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 05.12.2008 року відповідно до розміру фактичного користування сторін та проведено реальний розподіл спірного домоволодіння, відповідно до варіанту фактичного користування будинковолодінням та враховуючи, що такий розподіл відбувся вже після встановленого порядку користування земельними ділянками за рішенням суду, що набрало законної сили, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що немає законних підстав для зміни чи встановлення нового порядку користування земельними ділянками та правомірно відмовив у задоволенні позову.

За таких обставин, судова колегія дійшла до висновку, що порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 22 травня 2014 рокута задоволення апеляційної скарги не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів -,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4- відхилити.

Рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 22 травня 2014 року- залишити без змін

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: В.М. Триголов

Судді: С.М. Бондаревська

Л.М. Омельченко