Справа № 296/3933/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" листопада 2015 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира в складі:

Головуючого Сингаївського О.П.,

секретаря Галіцької А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільно нажитого майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна набутого за час шлюбу, шляхом відступлення від рівності часток подружжя,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеною позовною заявою, в якій вказав, що 24.02.2007 він зареєстрував шлюб з відповідачем ОСОБА_2, який розірвано Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 13.11.2013.

Під час перебування у шлюбі, в 2012 році, ними було придбано однокімнатну квартиру АДРЕСА_1.

У звязку з викладеним позивач просив: «Визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 і ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_2 та здійснити її поділ шляхом визнання права власності ОСОБА_1 на ? частку даної квартири.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали з наведених у ньому підстав.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнала і відповідач подала зустрічний позов, в обґрунтування якого зазначила, що після розірвання шлюбу неповнолітня дитина - Даніїл, ІНФОРМАЦІЯ_1, залишився проживати з нею. Позивач ухиляється від сплати аліментів на утримання сина. Крім цього дитина відвідує ряд платних гуртків, має проблеми із здоровям, а саме, хворіє на далекозорий астигматизм обох очей, у звязку з чим розмір аліментів є недостатнім для забезпечення належного фізичного, духовного розвитку сина.

У звязку з викладеним, позивач просила: «Визнати за ОСОБА_2 право власності на 3/5 частини квартири АДРЕСА_3, відступивши від засад рівності часток подружжя; визнати за ОСОБА_1 право власності на 2/5 частини квартири АДРЕСА_3, відступивши від засад рівності часток подружжя.

Відповідач за зустрічним позовом позов не визнав, посилаючись на те, що не має заборгованості по сплаті аліментів. Крім цього, з моменту розірвання шлюбу він свідомо дозволив позивачу та дитині безоплатно користуватися його частиною квартири з метою зменшення витрат позивача, та надання таким чином матеріальної допомоги, оскільки іншим чином допомогу надавати не міг, у звязку з відсутністю роботи.

Заслухавши пояснення сторін, покази свідків та дослідивши матеріали справи, суд задовольняє первісний позов та відмовляє у задоволенні зустрічного виходячи з наступного.

Спірні правовідносини регулюються ст.ст.60,63, 70 СК України, відповідно до яких майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

У судовому засіданні встановлено, що 24.02.2007 сторони зареєстрували шлюб. 13.11.2013 Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира шлюб між ними було розірвано та вирішено стягувати з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_1 Даніїла Максимовича, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі у розмірі 700 гривень щомісячно, починаючи з 13.08.2013 та до його повноліття (а. с. 5-6).

Під час перебування у шлюбі 03.03.2007 відповідачем ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу було придбано квартиру АДРЕСА_4 (а. с. 82).

Відповідно до статті 60 СК України вказана квартира належить сторонам на праві спільної сумісної власності, та при її поділі їх частки, відповідно до статті 70 СК України, повинні бути рівними.

Суд не приймає до уваги посилання позивача за зустрічним позовом на те, що розмір аліментів, які стягуються з відповідача ОСОБА_1 є недостатнім для забезпечення фізичного, духовного розвитку та лікування дитини, оскільки нею не подано доказів наявності таких витрат (квитанції про сплату, чеки, тощо).

Крім цього, судом враховуються доводи відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 про те, що він залишив відповідачу з дитиною свою частку квартири для їх проживання, забезпечивши їх житлом.

У звязку з викладеним, суд дійшов до висновку про безпідставність вимог позивача за зустрічним позовом про визнання за нею права власності на 3/5 частини спірної квартири, відступивши від засад рівності часток подружжя.

Відповідно до статті 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 понесені судові витрати у сумі 1 015,80 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.60, 63, 70 СК України, ст.ст.10, 11, 60, 88, 108, 209, 212-215 ЦПК, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 - задовольнити.

Визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_5.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_5.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відступлення від рівності часток подружжя на її користь відмовити.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 понесені судові витрати на сплату судового збору в сумі 1 015 (одна тисяча пятнадцять) грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О. П. Сингаївський