справа № 2/325/829/2015р.
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 грудня 2015 року смт. Приазовське
Приазовський районний суд Запорізької області у складі головуючого судді Васильцової Г.А., при секретарі Міняйло А.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Приазовського районного суду Запорізької області цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором;
Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначає, що 23.11.2007 року між публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», (далі ПАТ КБ "ПриватБанк") та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № б/н, згідно якого останній отримав у позивача кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.
Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку» складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідно до п.3.2, п.3.3 Умов та правил надання банківських послуг клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт
Зазначеним договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих в період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат.
ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.
В судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву, в якій просить розглянути справу за відсутності представника ПАТ КБ "ПриватБанк", на задоволенні позивних вимог наполягає, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з'явився, не повідомивши суд про причини неявки, про час і дату судових засідань, призначених на 19.10.2015 року, 29.10.2015 року та 01.12.2015 року був повідомлений належним чином, про що свідчать поштові повідомлення, які повернулися на адресу суду (а.с. 45, 46). Заяви про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за його відсутності від нього не надходило, тому суд визнає його неявку неповажною, та вважає можливим заочно розглянути справу за його відсутності.
Відповідно до ст. 197 ЦПК України, в зв'язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд знаходить позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають частковому задоволенню.
За змістом ст.ст. 10, 11, 60, 212 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.
У судовому засіданні встановлено, що 23.11.2007 року ОСОБА_1 на підставі договору № б/н, який складається з заяви, Умов надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою та Тарифів банку, укладеного між ним та КБ «ПриватБанк», отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в сумі 3000 грн. на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.
Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Верховний суд України в своїй постанові від 23.09.2015 року у справі № 6-1206цс15, зазначив, що виходячи з системного аналізу ст.. ст.. 525, 526, 599, 611 ЦПК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те що, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.
Таким чином, оскільки відповідачем до теперішнього часу невиконане грошове зобов'язання про повернення коштів позивачу, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_1 боргу за кредитним договором № б/н від 23.11.2007 року у розмірі 5715,25 гривень, яка складається з заборгованості по процентам за користування кредитом та заборгованості за пенею і комісією за період з 18.07.2013 року по 01.07.2015 рік.
Вирішуючи питання про стягнення з відповідача нарахованих сум штрафів, судом враховується, що:
Згідно ст.. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.
За змістом ч. 2, 3 вказаної норми, пеня та штраф є різновиди неустойки, які по різному обчислюються від суми грошового зобов'язання, яке невиконано або виконано несвоєчасно.
Виходячи з аналізу вказаної норми, неустойка за своєю юридичною природою є не тільки видом (способом) забезпечення виконання зобов'язання, а, як правило, також однією з форм цивільно-правової відповідальності, та може бути нарахована тільки на основне зобов'язання.
Отже, не може бути нарахована неустойка у вигляді штрафу на борг за неустойкою у вигляді пені, тому є безпідставною вимога банку про нарахування штрафу за заборгованість з пені.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що оскільки штраф (фіксована частина) у розмірі 500,00 гривень вже була стягнута заочним рішенням Приазовського районного суду від 16 вересня 2013 року, а штраф (процентна складова) у розмірі 285,76 гривень нарахована без наявного основного зобов'язання, то в задоволенні цих позовних вимог слід відмовити.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог суму судового збору в розмірі 1070 грн. 78 коп..
Керуючись ст.ст. 10, 11, 14, 57-60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд
Позов публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
В іншій частині позову відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Приазовський районний суд шляхом подачі протягом десяти днів з дня його проголошення, апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя