Справа № 155/2151/14-ц
Провадження № 2/161/5900/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2015 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого - судді - Крупінської С.С.

при секретарі - Бакай Г.М.

з участю позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої працівником підприємства при виконанні трудових обов'язків, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої працівником підприємства при виконанні трудових обов'язків. Свої вимоги мотивує тим, що 12.02.2014 року о 09.40 біля с. Біла Криниця Рівненської області, на трасі Київ-Чоп відповідач, керуючи автомобілем марки "Renault-385 Premium", державний номер НОМЕР_1 з напівпричепом не вибрав безпечної швидкості руху, не урахував дорожніх обставин, не впорався з керуванням, допустив зіткнення з вантажним автомобілем з причепом, який рухався в попутному напрямку і зупинився перед пішохідним переходом, щоб дати дорогу пішоходам. Внаслідок ДТП обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Горохівського районного суду від 24.03.2014 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди та накладено штраф 360 грн.

Автомобіль, яким керував відповідач, належить йому на праві приватної власності. В результаті дорожньо-транспортної пригоди йому спричинено матеріальну шкоду в розмірі 90 530 грн. Відповідач офіційно працював, даний транспортний засіб було закріплено за ним відповідно до наказу № 6-К від 06.12.2014 року.

ОСОБА_4 в добровільному порядку погодився відшкодовувати йому всю суму збитки, але в подальшому перестав виходити на роботу, фактично припинив трудовий договір, станом на 21.10.2014 року завдану матеріальну шкоду не відшкодував.

Діями відповідача йому було завдано також моральну шкоду, яка полягає в тому, що автомобіль ремонту не підлягає, за даний автомобіль він продовжує сплачувати кредит, його сім'я втратила можливість на отримання додаткового прибутку, а несе лише додаткові витрати, він отримав стрес, змушений був тривалий час перебувати у відрядженнях, а тому моральну шкоду він оцінює в 10 000 грн.

Просили суд стягнути з ОСОБА_4 завдані збитки в розмірі 90 530 грн., моральну шкоду в розмірі 10 000 грн., витрати за правову допомогу в розмірі 2 000 грн., витрати по проведенню експертизи в розмірі 1230 грн. та судові витрати по справі.

Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали з підстав, викладених в позовній заяві. Просили суд, позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, просив суд в його задоволенні відмовити за безпідставністю.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов до задоволення не підлягає.

Судом встановлено, що ОСОБА_4, працюючи у приватного підприємця ОСОБА_1 водієм автомобіля марки ""Renault-385 Premium", державний номер НОМЕР_1 з напівпричепом "Trailor" скоїв дорожньо-транспортну пригоду 12.02.2014 року та пошкодив вищезазначений транспортний засіб, який належить позивачу на праві приватної власності, чим завдав останньому шкоди в розмірі 90 530 грн. Тобто між сторонами існують трудові правовідносини.

Статтею 132 КЗпП України передбачено, що за шкоду, заподiяну пiдприємству, установi, органiзацiї при виконаннi трудових обов'язкiв, працiвники, з вини яких заподiяно шкоду, несуть матерiальну вiдповiдальнiсть у розмiрi прямої дiйсної шкоди, але не бiльше свого середнього мiсячного заробiтку .Матерiальна вiдповiдальнiсть понад середнiй мiсячний заробiток допускається лише у випадках, зазначених у законодавствi.

Вчинена дорожньо-транспортна пригода є адміністративним правопорушенням, за яке ОСОБА_4 був притягнутий до адміністративної відповідальності.

В даному випадку завдана шкода перевищує середньомісячний заробіток працівника, а тому не можу бути задоволена судом, так як відповідно до трудового законодавства вона не покривається.

Що ж до задоволення вимог про відшкодування моральної шкоди у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу, то дана вимога також не підлягає до задоволення судом, оскільки діючим трудовим законодавством не передбачено таке відшкодування.

З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 немає, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 3, 8, 10, 14, 15, 30, 60, 61, 62, 88, 213-215 ЦПК України, ст. 130,134, 135-1 КЗпП України, суд -

в и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої працівником підприємства при виконанні трудових обов'язків - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана через Луцький міськрайонний суд до апеляційного суду у Волинській області протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб які були відсутні під час проголошення рішення, з дня отримання його копії .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду С.С. Крупінська