Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 січня 2015 року Слов'янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого судді Сидоренко І.О.

при секретарі Рудь Т.В.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4

представника третьої особи Фоменко О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі № 8 Слов'янського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_6 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_7, третя особа Служба у справах дітей Слов'янської районної державної адміністрації Донецької області про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

До Слов'янського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_6 до ОСОБА_8, ОСОБА_3, третя особа служба у справах дітей Слов'янської районної державної адміністрації Донецької області. Дана позовна заява мотивована тим, що позивачці ОСОБА_6, відповідно до витягу № 29304935 від 11 листопада 2014 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно виданого реєстраційною службою Слов'янського міськрайонного управління юстиції, належить на праві приватної власності житловий будинок АДРЕСА_1. В даному будинку позивачка проживає одна. Окрім позивачки в даному будинку зареєстровані, але не проживають члени її сім'ї - колишня невістка ОСОБА_2, її син - та онук позивачки - ОСОБА_3, онука - ОСОБА_9 та троє її малолітніх дітей - ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Всі відповідачі, окрім ОСОБА_2 та малолітніх дітей ОСОБА_4, фактично не проживають за місцем своєї реєстрації з 2008 року. ОСОБА_2 фактично не проживає з 04 квітня 2012 року. Відповідачі мають житло в селищі Билбасівка, де постійно проживають з новими сім'ями, однак, добровільно знятися з реєстрації не бажають.

З 2008 року позивачка самостійно несла всі розходи по утриманню житлового будинку, сплаті податків, у тому числі й за відповідачів, оскільки вони зареєстровані за адресою мешкання позивачки. Окрім того, через відповідачів позивачка не може скористатися своїм правом на оформлення та отримання житлової субсидії. Також, позивачка не може розпорядитися належним їй нерухомим майном за власним розсудом відповідно до ст.ст. 317, 319 ЦК України та ст. ст. 150, 167 ЖК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право користування житлом у разі його відсутності без поважної причини понад одного року, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Даний строк вже минув, поважних причин відсутності відповідачів не мається. З боку позивачки ніяких перешкод відповідачам в користуванні будинком не чинилося.

Окрім того, малолітні діти відповідачів повинні бути зареєстровані проживати разом із із своїми батьками, що передбачено діючим законодавством.

Просить суд визнати ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та її малолітніх дітей - ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_11, втратившими право користування житловим будинком АДРЕСА_1.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 надала пояснення, аналогічні поясненням, якими обґрунтовуються позовні вимоги позивачки, та додатково зазначила, що вона доводиться позивачці ОСОБА_6 невісткою. У позивачки було три сина, відповідачка ОСОБА_2 була дружиною одного з синів - ОСОБА_12, який помер у 2012 році. Інші відповідачі є онуками позивачки. Другий син також помер, в теперішній час залишився тільки один з синів, який є чоловіком представника позивачки. Позивачка в даному будинку проживає з 1962 року та перебувала у шлюбі з ОСОБА_13. Відповідачі проживали в будинку позивачки приблизно 25 років, оскільки відповідачка ОСОБА_2 перебувала в шлюбі з сином позивачки, а інші відповідачі - це її діти та онуки. Реєстрацію відповідачів за місцем мешкання провів син позивачки, оскільки це його сім'я - дружина та діти. Власником будинку був чоловік позивачки - ОСОБА_13, а після його смерті спадщину прийняла позивачка - ОСОБА_6. Померлий ОСОБА_12 проживав з батьками з дня народження по день смерті. ОСОБА_14 через похилий вік важко проживати в цьому будинку на окраїні селища, у зв'язку з чим вони вирішили придбати для неї невеликий флігель для того, щоб вони мали змогу здійснювати за нею ухід. Усі відповідачі фактично проживають з іншими сім'ями. Відповідачка ОСОБА_7 придбала житловий будинок в розстрочку, оскільки при неї була написана розписка та внесений внесок за будинок. За два роки ніхто з відповідачів не навідував позивачку. Жити в будинку відповідачі відмовлялися через те, що не мали бажання здійснювати за позивачкою ухід. В теперішній час позивачка знаходиться повністю на утриманні свого середнього сина. Просить позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні надала пояснення та зазначила, що у 1987 році вона уклала шлюб з сином позивачки та прожила в даному будинку 25 років. Зі свекровою - позивачкою по справі в неї були гарні стосунки. В цьому будинку в неї народилися діти. В будинок позивачки вона провела газ, поставила пластикові вікна та планувала жити далі, але 30 вересня 2012 року помер її чоловік, а його брат вимусив її залишити будинок. В будинку залишилися її речі, які вона не має можливості забрати. В теперішній час вона проживає у своєї матері, але прописувати мати її не буде, оскільки там проживає ще сім'я. Зареєстрував її та її дітей в будинку позивачки свекор за згодою інших членів сім'ї. В задоволенні позову просила відмовити.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні надав пояснення та зазначив, що в даному будинку він проживав та був зареєстрований з дня народження. Фактично не проживає з 2010 року, оскільки знімає квартиру у місті. Після того, як помер батько - він мав намір проживати в будинку. З цією метою він там навів порядок та покликав мати, щоб порахувати вартість ремонту. Родичі (дядя та його дружина) були не проти, до того моменту, поки не дізналися про те, що в будинок приходила його мати. Проти того, щоб здійснювати ухід за бабусею він не заперечував. Зареєструватися за іншою адресою він не має можливості, оскільки знімає квартиру, в якій проживає, власного житла не має. В задоволенні позову просив відмовити.

Відповідачка ОСОБА_15 в судовому засіданні надала пояснення та зазначила, що вона в даному будинку проживала та була зареєстрована з дня народження, оскільки є донькою відповідачки ОСОБА_2, не проживає в будинку з 2009 року. Також, за даною адресою зареєстровані її малолітні діти, оскільки бабуся була не проти цього, дідусь на той час вже помер. В задоволенні позову просила відмовити.

Представник третьої особи служби у справах дітей Слов'янської районної державної адміністрації Донецької області Фоменко О.Г. в судовому засіданні надала пояснення та зазначила, що оскільки малолітні діти фактично проживають з матір'ю за іншою адресою, вони мають право користування тим житлом, яким вони фактично користуються. Рішення просить прийняти на розсуд суду.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_16 надав показання та зазначив, що є дядьком відповідачів. Відповідач ОСОБА_2 в даному будинку не проживає з 2012 року, а інші відповідачі - приблизно 6 років. ОСОБА_2 - дружина померлого брата, пішла з будинку після смерті її чоловіка. До цього часу вона проживала в будинку приблизно років 27. ОСОБА_3 проживав в будинку з дня народження по 2008 рік. В 2008 році він пішов жити до жінки. ОСОБА_15 також проживала в даному будинку з дня народження, а в 2008 році перейшла жити до чоловіка.

Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідачі по справі перебувають в родинних відносинах з позивачкою ОСОБА_6: ОСОБА_2 доводиться позивачці невісткою, оскільки є дружиною її померлого сина ОСОБА_12; ОСОБА_3 - є онуком позивачки, так як є сином померлого сина позивачки ОСОБА_12 та відповідачки ОСОБА_2; відповідачка ОСОБА_15 також є онукою позивачки, оскільки є дочкою померлого сина позивачки ОСОБА_12 та відповідачки ОСОБА_2 Окрім того, ОСОБА_15 має трьох малолітніх дітей: ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_4, та ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_5, які доводяться позивачці правнуками.

Ступінь родинного зв'язку визнається сторонами, та, на думку суду, є обставинами, які не потребують доказування, відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України.

Відповідно до Довідки Билбасівської селищної ради № 02-41/1949 від 19.11.2014 року позивачка ОСОБА_6 зареєстрована в АДРЕСА_1. Разом з нею за даною адресою зареєстровані відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та її малолітні діти ОСОБА_10, ОСОБА_11, та ОСОБА_9

Відповідно до Акту від 19.11.2014 року Билбасівської селищної ради відповідачі в будинку АДРЕСА_1 не проживають, особистих рече не мають.

Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 09 жовтня 2014 року за позивачкою ОСОБА_6 визнано право власності на домоволодіння АДРЕСА_1. Право власності позивачкою зареєстровано, що вбачається з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 11.11.2014 року № 29304935, виданого реєстраційною службою Слов'янського міськрайонного управління юстиції.

Окрім того, Рішенням Слов'янського міськрайонного суду від 03 вересня 2014 року встановлено факт не проживання відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_3 разом із ОСОБА_12 з 2008 року і на час його смерті за адресою: АДРЕСА_1. Також, встановлено факт не проживання відповідачки ОСОБА_2 разом із ОСОБА_12 з 04 квітня 2012 року і на час його смерті за адресою: АДРЕСА_1. В задоволенні вимоги про встановлення факту не прийняття спадщини ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_12 даним рішенням відмовлено.

Отже, в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що відповідачі по справі фактично не проживають в будинку, права користування якого просить позбавити позивачка, більш ніж один рік.

При вирішенні питання про можливість позбавлення права користування житловим будинком відповідачів суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла.

Отже, на думку суду, необхідною умовою для позбавлення права користування житлом, відповідно до вищенаведеної норми права, є відсутність члена сім'ї власника житла понад один рік без поважної причини.

В судовому засіданні з достовірністю було встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 прожила у будинку не менш ніж 25 років, оскільки перебувала у шлюбі з сином позивачки. Окрім того, з пояснень відповідачки ОСОБА_2 вбачається, що припинити своє постійне проживання в даному будинку ОСОБА_2 була вимушена у зв'язку зі смертю чоловіка та через неприязнені стосунки з сім'єю брата її померлого чоловіка. Дане ствердження ОСОБА_2 суд приймає до уваги, оскільки зазначена обставина справи в судовому засіданні не оспорювалася представником позивача.

Також, суд приймає до уваги, що відповідач ОСОБА_3 в даному будинку проживав та був зареєстрований з дня народження. Фактично не проживає з 2010 року, оскільки знімає квартиру у місті. Після того, як помер батько - він мав намір проживати в будинку. Відповідачка ОСОБА_15 в даному будинку проживала та була зареєстрована з дня народження, в теперішній час не проживає за місцем реєстрації у зв'язку з тим, що перейшла жити до чоловіка.

Проаналізувавши обставини справи, суд доходить до висновку, що факт наявності неповажної причини непроживання відповідачів в будинку позивачки в судовому засіданні не доведений, що унеможливлює застосування до виникликлих правовідносин приписів ч. 2 ст. 405 ЦК України.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 11 ЦПК зазначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Окрім того, суд вважає за необхідне зазначити, що реєстрація відповідачів за адресою проживання позивачки була проведена за згодою інших членів сім'ї, що на думку суду, свідчить про намір власників будинку проживати постійно з відповідачами по справі однією сім'єю.

Також, суд звертає увагу на той факт, що право власності на даний будинок за позивачкою визнано в порядку спадкування в 2014 році, а відповідачі по справі були зареєстровані за даною адресою протягом тривалого часу, їх реєстрація була здійснена попереднім власником будинку та за згодою інших членів сім'ї.

Також, Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (ст.7), передбачено зняття з реєстрації місця проживання на підставі рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням, у зв'язку з чим суд вважає за необхідне зазначити, що позбавлення права користування зазначеним домоволодінням відповідачів може в подальшому негативно вплинути на становище як відповідачів, так і малолітніх дітей.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212 - 215 ЦПК України, ст.ст. 317, 319, 405 ЦК України, ст.ст., 150, 167 ЖК України, Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_7, третя особа Служба у справах дітей Слов'янської районної державної адміністрації Донецької області про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Слов'янського

міськрайонного суду І.О. Сидоренко