У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Леванчука А.О., Нагорняка В.А., Писаної Т.О.

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_6, про поділ спільного майна подружжя, за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя та за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа - Управління державної автомобільної інспекції ГУМВСУ у Львівській області, про визнання договору купівлі-продажу недійсним, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Львівської області від 23 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 про поділ майна подружжя, у якому з урахуванням уточнень позовних вимог просила: визнати за нею та відповідачем по 1/2 ідеальної частки у праві власності на квартиру АДРЕСА_1, із залишенням цієї квартири у їх спільній частковій власності; визнати недійсним договір купівлі-продажу автомобіля, марки VOLKSWAGEN TIGUAN, 2011 року випуску, кузов № НОМЕР_1, державний номерний знак НОМЕР_2 (після перереєстрації - НОМЕР_4), укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на підставі довідки-рахунку № ВІА 020629 від 01 листопада 2013 року, повернувши цей автомобіль відповідачу; визнати цей автомобіль їхньою спільною з відповідачем сумісною власністю та провести його поділ, присудивши цей автомобіль відповідачу, а їй - грошову компенсацію ринкової вартості 1/2 його частини на момент вирішення справи, за умови попереднього внесення відповідачем відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду або вручення їй під розписку, а у випадку не вчинення ним таких дій, визнати за кожним із них право власності на 1/2 ідеальну частку в цьому майні, без його реального поділу.

Позивачка послалась на те, що з 06 серпня 1997 року вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу дітей не мають. За час шлюбу сторони нажили спільне майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1, яка була придбана згідно з договором купівлі-продажу від 30 березня 1999 року; автомобіль марки VOLKSWAGEN TIGUAN, 2011 року випуску, кузов № НОМЕР_1, державний номерний знак НОМЕР_2, який був придбаний 19 липня 2012 року та зареєстрований у Червоноградському ВРЕР ДАІ за відповідачем. Відповідач, маючи намір розірвати шлюб, без її відома 01 листопада 2013 року відчужив вказаний вище автомобіль третій особі у справі - своїй рідній сестрі ОСОБА_6 і даний автомобіль на даний час зареєстрований за нею, однак відповідач продовжує ним користуватися.

ОСОБА_5 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя, в якому з урахуванням уточнень позовних вимог просив: визнати за ним та ОСОБА_4 по 1/2 ідеальної частки у праві власності на квартиру АДРЕСА_1, із залишенням цієї квартири у їх спільній частковій власності; визнати за ним та ОСОБА_4 по 1/2 ідеальної частки автомобіля VOLKSWAGEN TIGUAN, 2011 року випуску, кузов № НОМЕР_1, із залишенням цього автомобіля у їх спільній частковій власності; поділити грошові кошти, які знаходяться на рахунках № № НОМЕР_3, НОМЕР_5, розміщених в ПАТ «Ощадбанк», виділивши йому та ОСОБА_4 по 1 059 грн 50 коп.; покласти на ОСОБА_4 обов'язок виконати зобов'язання за кредитним договором від 16 липня 2012 року № 50005294 та стягнути з неї на свою користь 253 552 грн 90 коп. кредитних зобов'язань перед ТОВ «ПОРШЕ Мобіліті».

ОСОБА_5 посилався на те, що з 06 серпня 1997 року він перебував з ОСОБА_4 у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 20 грудня 2013 року шлюб з останньою розірвано. Під час шлюбу він із ОСОБА_4 нажили наступне спільне майно, яке підлягає поділу: квартира АДРЕСА_1, автомобіль марки VOLKSWAGEN TIGUAN, 2011 року випуску, кузов № НОМЕР_1, державний номерний знак НОМЕР_2, який був придбаний 19 липня 2012 року на підставі договору купівлі-продажу автомобіля, вартістю 295 933 грн 50 коп. (у тому числі за кредитні кошти в сумі 147 966 грн 75 коп. на підставі кредитного договору № 50005294). Зазначав, що він уклав з ТОВ «ПОРШЕ Мобіліті» кредитний договір від 16 липня 2012 року № 50005294, згідно з яким останній надав йому суму кредиту для придбання спірного автомобіля в сумі 147 966 грн 75 коп., еквівалентній 18 267,50 дол. США терміном на 36 місяців. У цьому договорі було зафіксовано, що перший внесок за рахунок власних коштів ним було здійснено в еквіваленті 18 267,50 дол. США. Усі платежі за кредитним договором повинні бути сплачені в гривнях і підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовуватиметься до еквіваленту суми кредиту в доларах США. Згідно з графіком погашення кредиту ним було погашено кредит у сумі еквівалентній 18 267,50 дол. США, і такий був повністю сплачений, тому на ОСОБА_4 слід покласти обов'язок виконати зобов'язання за кредитним договором від 16 липня 2012 року, № 50005294 та стягнути з неї на його користь половину сплачених ним кредитних зобов'язань перед ТОВ «ПОРШЕ Мобіліті», а саме: 9 133,75 дол. США, що станом на 27 лютого 2015 року становить 253 552 грн 90 коп. (9 133,75 дол. США х 27 грн 76 коп.).

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 24 березня 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено частково, зустрічний позов ОСОБА_5 задоволено.

Визнано за ОСОБА_4 та ОСОБА_5 по 1/2 ідеальної частки у праві власності на квартиру АДРЕСА_1, із залишенням цієї квартири у їх спільній частковій власності.

Визнано об'єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_4 та ОСОБА_5 грошові кошти у загальній сумі 2 119 грн 35 коп., які знаходяться у територіальному відокремленому безбалансовому відділенні № 10013/0138 філії - Львівського обласного управління AT «Ощадбанк» м. Червонограда на рахунках № № НОМЕР_3, НОМЕР_5, відкритих на ім'я ОСОБА_5, та стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 1 059 грн 67 коп. грошових коштів.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу автомобіля, марки VOLKSWAGEN TIGUAN, 2011 року випуску, кузов № НОМЕР_1, державний номерний знак НОМЕР_2 (після перереєстрації - НОМЕР_4), укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_6, на підставі довідки-рахунку № ВІА 020629 від 01 листопада 2013 року, повернувши цей автомобіль ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Визнано за ОСОБА_4 та ОСОБА_5 по 1/2 ідеальної частки автомобіля VOLKSWAGEN TIGUAN, 2011 року випуску, кузов № НОМЕР_1 із залишенням цього автомобіля у їх спільній частковій власності.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 253 552 грн 90 коп. тіла кредиту та процентів за користування кредитом на підставі кредитного договору від 16 липня 2012 року № 50005294, укладеного між ОСОБА_5 та ТОВ «ПОРШЕ Мобіліті».

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 328 грн 35 коп. судових витрат.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір у розмірі 6 176 грн 34 коп.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь держави судовий збір у розмірі 3 640 грн 82 коп.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 300 грн витрат на правову допомогу.

У задоволенні решти вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 23 червня 2015 року рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 24 березня 2015 року в частині стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 253 552 грн 90 коп. тіла кредиту та процентів за користування кредитом на підставі кредитного договору від 16 липня 2012 року № 50005294, укладеного між ОСОБА_5 та ТОВ «ПОРШЕ Мобіліті» змінено та зменшено суму і стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 42 154 грн 54 коп. тіла кредиту та процентів за користування кредитом на підставі кредитного договору від 16 липня 2012 року № 50005294, укладеного між ОСОБА_5 та ТОВ «ПОРШЕ Мобіліті».

Рішення Червоноградського міського суд) Львівської області від 24 березня 2015 року в частині розподілу судових витрат скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким стягнуто з ОСОБА_4 у дохід держави 2 399 грн 70 коп. судового збору, стягнуто з ОСОБА_5 у дохід держави 1 118 грн 46 коп. судового збору, стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 3 570 грн 18 коп. судових витрат.

У решті рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового рішення може бути неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Частиною 1 ст. 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. п. 23, 24 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК України).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до квитанції від 23 жовтня 2013 року № 5586702-1 ОСОБА_5 повністю погасив кредит, сплативши 84 309 грн 08 коп. Подружжя фактично припинило подружні відносини у вересні - на початку жовтня 2013 року, що встановлено рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 20 грудня 2013 року.

Отже, суд апеляційної інстанції правильно виходив з того, що ОСОБА_5 погасив кредит після фактичного припинення подружніх відносин. При цьому, матеріали справи не містять доказів того, що вказані кошти є спільною сумісною власністю подружжя.

За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 половини сплаченої суми заборгованості за кредитним договором, яка становить 42 154 грн 54 коп., оскільки автомобіль залишено у спільній частковій власності сторін, а зобов'язання за боргами подружжя виконано лише ОСОБА_5

Також судом апеляційної інстанції правильно вирішено питання про розподіл судових витрат.

Доводи, наведені в касаційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновком суду апеляційної інстанції та з їх оцінкою.

Із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваного судового рішення вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначеного судового рішення.

Неправильного застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права при розгляді даної справи судом апеляційної інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення апеляційного суду Львівської області від 23 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Леванчук А.О. Нагорняк В.А. Писана Т.О.