АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3878/15 Справа № 183/5628/14 Головуючий у 1 й інстанції - Парфьонов Д. О. Доповідач - Єлізаренко І.А.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Єлізаренко І.А.

суддів - Калиновського А.Б., Ремеза В.А.,

за участі секретаря - Порубай М.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 - представника ОСОБА_3 на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання часток майна у спільній сумісній власності подружжя, поділ майна подружжя та визнання права власності,-

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2014 року ОСОБА_3 звернулася з позовом до ОСОБА_4 про визнання часток майна у спільній сумісній власності подружжя, поділ майна подружжя та визнання права власності.

В обґрунтування позовних вимог, які в ході судового розгляду справи уточнювалися, позивач посилалася на те, що 10 травня 1986 року між нею ОСОБА_3. та ОСОБА_4 було укладено шлюб. Від шлюбу мають двох повнолітніх дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. Під час шлюбу подружжя за спільні кошти набули у власність наступне майно: житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_7, Новомосковський район, Дніпропетровська область; автомобіль Субару В9 ТКІВЕСА, 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_1; автомобіль Субару Легасі, 1995 року випуску, державний номер НОМЕР_3; автомобіль Volkswagen LT46, 2003 року випуску, державний номер НОМЕР_2; ? частину квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1; об'єкт незавершеного будівництва (16,7% готовності), що розташований за адресою: АДРЕСА_8, Новомосковський район, Дніпропетровська область, земельну ділянку, кадастровий номер № НОМЕР_4 розташовану на території Орлівщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області. Зазначене майно зареєстроване за відповідачем. Також вона набула у власність квартиру АДРЕСА_2, загальною площею 82,93 кв.м., жилою площею 49,48 кв.м. Крім того, за час шлюбу відповідачем надано у позику третім особам грошові кошти на загальну суму 942 771 грн. 19 коп., а саме: 20 травня 2007 року ОСОБА_8 20 000 доларів США з терміном повернення по 20 липня 2007 року; 07грудня 2009 року ОСОБА_9 18 700 доларів США з терміном повернення по 01 травня 2010 року; 23 березня 2011 року ОСОБА_10 4 000 доларів США з терміном повернення до 01 червня 2011 року; 21квітня 2013 року ОСОБА_11, ОСОБА_12 27 000 доларів США з терміном повернення до 30 грудня 2013 року, тому позивач просила провести поділ спільного сумісного майна подружжя та визнати за нею право власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_7, Новомосковський район, Дніпропетровська область, який складається з: будинку літ. "А", загальною площею 136,7 кв. м., жилою площею 71,0 кв.м., літньої кухні літ. "Б"; сараю літ. "В"; вбиральні літ. "Г"; гараж літ. "Д"; гараж літ. "Е"; споруд №№ 1-3, в/ями літ. "я"; колодязя літ. "к"; покриття літ. "І"; визнати за ОСОБА_3 право власності на автомобіль Субару В9 ТКІВЕСА, 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_1; визнати за ОСОБА_4 право власності на ? частину квартири загальною площею 34,4 кв. м., житловою площею 18,2 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1; визнати за ОСОБА_4 право власності на автомобіль Субару Легасі, 1995 року випуску, державний номер НОМЕР_3; визнати за ОСОБА_4 право власності на автомобіль Volkswagen LT 46, 2003 року випуску, державний номер НОМЕР_2; визнати за ОСОБА_4 право власності на об'єкт незавершеного будівництва (16,7% готовності), розташований за адресою: АДРЕСА_8, Новомосковський район, Дніпропетровська область, визнати за ОСОБА_4 право власності на земельну ділянку, кадастровий номер № НОМЕР_4 розташовану на території Орлівщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, площею 1,000 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, визнати, що квартира АДРЕСА_2, загальною площею 82,93 кв.м., жилою площею 49,48 кв.м., є її особистою приватною власністю; стягнути з ОСОБА_4 на її користь грошову компенсацію в розмірі 349 342 грн. 11 коп., стягнути з ОСОБА_4 на її користь 7 600 грн. витрат на правову допомогу та 6 600 грн. 46 коп. витрат, пов'язаних із явкою до суду.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 лютого 2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково. Визнано за ОСОБА_3 право власності на ? частину житлового будинку АДРЕСА_7, Новомосковськом району Дніпропетровської області, який складається з: будинку літ. "А", загальною площею 136,7 кв.м. жилою площею 71,0 кв.м; літньої кухні літ. "Б"; сараю літ. "В"; вбиральні літ. "Г"; гараж літ. "Д"; гараж літ. "Г"; споруд №№ 1-3. в/ями літ. "я"; колодязя літ. "к"; покриття літ. "І", визнано за ОСОБА_4 право власності на ? частину житлового будинку № 19 по вул. 40 років Перемоги у с.Орлівщина, Новомосковськом району Дніпропетровської області, який складається з: будинку літ. "А", загальною площею 136,7 кв.м. жилою площею 71,0 кв.м; літньої кухні літ. "Б"; сараю літ. "В"; вбиральні літ. "Г"; гараж літ. "Д"; гараж літ. "Г"; споруд №№ 1-3. в/ями літ. "я"; колодязя літ. "к"; покриття літ. "І", визнано за ОСОБА_3 право власності на ? частину автомобіля Subaru В9 ТКІВЕСА, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, визнано за ОСОБА_4 право власності на ? частину автомобіля Subaru В9 ТКІВЕСА, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, визнано за ОСОБА_3 право власності на ? частину автомобіля Субару Легасі, 1995 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_5, визнано за ОСОБА_4 право власності на ? частину автомобіля Субару Легасі, 1995 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_5, визнано за ОСОБА_3 право власності на ? частину автомобіля Volkswagen LT46, 2003 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2, визнати за ОСОБА_4 право власності на ? частину автомобіля Volkswagen LT46, 2003 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2, визнано за ОСОБА_3 право власності на ? частину об'єкту незавершеного будівництва (16.7 % готовності), розташованого за адресою: АДРЕСА_8 , визнано за ОСОБА_4 право власності на ? частину об'єкту незавершеного будівництва (16.7 % готовності), розташованого за адресою: АДРЕСА_8, стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 1 607 грн. 76 коп. витрат, пов'язаних з наданням правової допомоги, стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 5 417 грн. 85 коп. витрат, пов'язаних із явкою представника до суду. В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 - представник ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати частково в частині відмови в задоволенні позовних вимог, ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_3, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи з 10 травня 1986 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебувають у зареєстрованому шлюбі (т.1 а.с.8).

Від шлюбу сторони мають двох повнолітніх дітей - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 (т.1 а.с.11-13).

Під час перебування у шлюбі подружжям було придбано у власність майно, а саме: 25 вересня 1999 року - автомобіль Субару Легасі, 1995 року випуску, державний номер НОМЕР_3 (т.1 а.с.14-15), вартість якого станом на 20 серпня 2014 року становить 41 900 грн.; 12 липня 2008 року - автомобіль Volkswagen LT46, 2003року випуску, державний номер НОМЕР_2 (т.1 а.с.16), вартість якого станом на 20 серпня 2014 року становить 100 700 грн.; 29 грудня 2008 року - автомобіль Subaru В9 ТКІВЕСА, 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_1 (т.1 а.с.17, 18), вартість якого станом на 20 серпня 2014 року становить 187 100,00 (т.1 а.с.35); 09 липня 2001 року - житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_7, Новомосковський район, Дніпропетровська область, який складається з: будинку літ. "А", загальною площею 136,7 кв. м.. жилою площею 71,0 кв.м.; літньої кухні літ. "Б"; сараю літ. "В"; вбиральні літ. "Г"; гараж літ. "Д"; гараж літ. "Е"; споруд №№ 1-3, в/ями літ. "я"; колодязя літ. "к"; покриття літ. "І" (т.1 а.с.19, 20-24), вартість якого станом на 20 серпня 2014 року становить 591 600 грн. (т.1 а.с.80-85); 28 листопада 2008 року - ? частину квартири загальною площею 34,4 кв. м., житловою площею 18,2 кв.м., яка розташовано за адресою: АДРЕСА_1 (т.1 а.с.25, 26, 27) вартість якої станом на 20 серпня 2014 року становить 113 700 грн. (т.1 а.с.61-66). Зазначене майно зареєстровано за відповідачем.

12 березня 2004 року на ім'я відповідача ОСОБА_4 було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку, кадастровий номер №НОМЕР_4 розташовану на території Орлівщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, площею 1,000 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства (т.1 а.с.153).

Позивач ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_3 згідно договору дарування від 24 жовтня 2001 року (т.1 а.с. 32).

Відповідачем ОСОБА_4 на земельній ділянці, розташованій за адресою: АДРЕСА_8, Новомосковський район, Дніпропетровська область було розпочато будівництво житлового будинку. З матеріалів справи вбачається, що будівництво не завершене. Згідно технічного паспорту на будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_8, Новомосковський район, Дніпропетровська область, ступень завершеності будинку складає 16,7 % (т.1 а.с.28, 29-31), та вартість якого станом на 20 серпня 2014 року становить 45 700 грн. (т.1 а.с.100-107).

Задовольняючи частково позовні вимоги позивача ОСОБА_3 суд першої інстанції виходив з того, що житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_7 Новомосковський район, Дніпропетровська область;

автомобіль Subaru В9 ТКІВЕСА,2007 року випуску, державний номер НОМЕР_1; автомобіль Субару Легасі, 1995 року випуску, державний номер НОМЕР_3; автомобіль Volkswagen LT46, 2003 року випуску, державний номер НОМЕР_2; ? частина квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1; об'єкт незавершеного будівництва (16,7% готовності), який розташований за адресою: АДРЕСА_8, Новомосковський район, Дніпропетровська область є спільною сумісною власністю, набутою подружжям за час шлюбу, яка підлягає поділу між сторонами з урахуванням позовних вимог щодо поділу спільного сумісного майна подружжя і дане майно, виходячи з засад рівності часток у власності подружжя, підлягає поділу та визнанню за сторонами в рівних тинах, внаслідок чого позов підлягає задоволенню частково, а в іншій частині позовних вимог було відмовлено, однак, повністю погодитися з такими висновками суду неможливо, оскільки суд дійшов них через порушення норм матеріального права, що у відповідності до ст.309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.

Згідно зі ст. 60 СК України майно,набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того,що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння,користування і розпорядження майном,що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно зі ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" (далі - постанова Пленуму) судам роз'яснено, що до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК).

Таким чином суд правильно визнав за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 право власності по 1/2 частині за кожним на: житловий будинок АДРЕСА_7, Новомосковськом району Дніпропетровської області; автомобіль Subaru В9 ТКІВЕСА, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1; автомобіль Субару Легасі, 1995 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_5; автомобіль Volkswagen LT46, 2003 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2; об'єкту незавершеного будівництва (16,7% готовності), розташованого за адресою: АДРЕСА_8 .

Однак, відмовляючи у задоволенні позовних вимог позивача щодо поділу квартири

АДРЕСА_4 Дніпропетровської області, суд дійшов неправильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в цій частині, оскільки як вбачається з матеріалів справи під час перебування сторін у шлюбі ОСОБА_4 на підставі договору купівлі - продажу придбав ? частину квартири АДРЕСА_4. Інша ? частина належить на праві власності ОСОБА_5 (т.1 а.с.25, 26, 27).

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Тобто, ? частина вищезазначеної квартири АДРЕСА_5 є спільною сумісною власністю, яка набута подружжям під час перебування у шлюбі і за кожним із подружжя повинно бути визнано право власності по ? частині за кожним на вказану квартиру.

Також з матеріалів справи вбачається, відповідачем ОСОБА_4, під час перебування у шлюбі, були надані під розписку третім особам грошові кошти, а саме: 20 травня 2007 року ОСОБА_8 20 000 доларів США з терміном повернення по 20

липня 2007 року; 07 грудня 2009 року ОСОБА_9 18 700 доларів США з терміном повернення по 01 травня 2010 року; 23 березня 2011 року ОСОБА_10 4 000 доларів США з терміном повернення до 01 червня 2011 року; 21 квітня 2013 року ОСОБА_11, ОСОБА_12 27 000 доларів США з терміном повернення до 30 грудня 2013 року (т.1 а.с.175-178).

Позивач ОСОБА_3 звернувшись з позовними вимогами до ОСОБА_4 про визнання часток майна у спільній сумісній власності подружжя, поділ майна подружжя та визнання права власності, які неодноразово уточнювала, вимоги про: визнання права кредитора на повернення боргу ОСОБА_13 за розпискою від 20 травня 2007 року, в розмірі, еквівалентному 20 000 доларів США, а саме 527 174 грн. 26 коп., про визнання права кредитора на повернення боргу ОСОБА_9 за розпискою від 07 грудня 2009 року, в розмірі, еквівалентному 18 700 доларів США, а саме 492 907 грн. 93 коп., про визнання права кредитора на повернення боргу ОСОБА_10 за розпискою від 23 березня 2011 року, в розмірі еквівалентному 4 000 доларів США, а саме 105 434 грн. 85 коп., про визнання права кредитора на повернення боргу спільно ОСОБА_11 та ОСОБА_12 за розпискою від 21 червня 2013 року, в розмірі еквівалентному 27 000 доларів США, а саме 711 685 грн. 25 коп., про визнання майнових прав ОСОБА_4 на сплату спільно ОСОБА_11 та ОСОБА_12 за розпискою від 21 червня 2013 року 3% річних від простроченої суми за прострочення виконання грошового зобов'язання в розмірі 24 275 грн. 29 коп. - спільною сумісною власністю подружжя, в суді першої інстанції взагалі не заявляла (т.1 а.с.2-7, т.1 а.с.146-152 т.2 а.с.36-39).

Тому доводи апеляційної скарги щодо неправильності рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог в цій частині та відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів, що знаходяться у третіх осіб є безпідставними.

Стосовно вимог ОСОБА_3 про відшкодування витрат на правову допомогу у розмірі 7 600 грн., слід зазначити, що відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

У ст.1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" вказано розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

З матеріалів справи вбачається, що загальний час, протягом якого представник позивача - ОСОБА_2 приймала участь в судових засіданнях становить 3 год. 18 хв., тому доводи апеляційної скарги стосовно неправильності визначення суми, стягнутої з відповідача на користь позивача витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги та витрат, пов'язаних із явкою до суду будь-якими доказами не підтверджуються.

Доводи апеляційної скарги щодо неправильності рішення суду в частині визнання за кожним із подружжя по ? частині права власності на автомобілі, вказані в позовній заяві, та придбані подружжям в період шлюбу є безпідставними.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене апеляційна скарга ОСОБА_2 - представника ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції частковому скасуванню в частині відмови у задоволенні позовних вимог в частині визнання ? частини квартири АДРЕСА_6, загальною площею 34,4 кв.м., житловою площею 18,2 кв.м. спільною сумісною власністю подружжя, з ухваленням нового рішення в цій частині.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - представника ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання часток майна у спільній сумісній власності подружжя, поділ майна подружжя та визнання права власності скасувати частково в частині відмови у задоволенні позовних вимог про поділ майна подружжя ? частини квартири АДРЕСА_6, загальною площею 34,4 кв.м., житловою площею 18,2 кв.м.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_6, загальною площею 34,4 кв.м., житловою площею 18,2 кв.м.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_6, загальною площею 34,4 кв.м., житловою площею 18,2 кв.м.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді