У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого судді - Ковалевича С.П.

суддів: Демянчук С.В., Шеремет А.М.

секретар судового засідання - Пиляй І.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 22 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позов третьої особи - виконавчого комітету Рівненської міської ради до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Перевіривши докази та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 22 вересня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В задоволенні позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - виконавчого комітету Рівненської міської ради відмовлено.

Вважаючи дане рішення незаконним через порушення судом норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, ОСОБА_1 подала на нього апеляційну скаргу.

На обґрунтування скарги вказує, що рішенням Рівненського міського суду від 05 грудня 2012 року її було зобов'язано усунути та не чинити перешкод у користуванні ОСОБА_2 кімнатою АДРЕСА_1 шляхом зобов'язання відчинити двері та надати можливість проживати ОСОБА_2 в кімнаті №167. На виконання даного рішення, 12.02.2013 року Рівненським міським судом видано виконавчий лист №2-648.

12 червня 2013 року ОСОБА_2 з'явилася до кімнати у супроводі державного виконавця відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції Машука А.В. для складання акту про повне фактичне виконання рішення суду та винесення ним постанови про закінчення виконавчого провадження ВП по виконанню виконавчого листа №2-648, виданого Рівненським міським судом 12.02.2013 року.

Після 12 червня 2013 року ОСОБА_2 знову перестала з'являтися у кімнаті №167, навіть меблі не розпакувала, не завезла жодної хатньої речі, одягу та взуття, в кімнаті відсутня її постільна білизна, посуд та інше.

Лише в березні 2015 року, уже під час розгляду справи в суді, ОСОБА_2 звернулася із заявою до наймодавця, виконавчого комітету Рівненської міської ради, у якій просила визнати свою відсутність у кімнаті гуртожитку з поважних причин, однак позитивного результату не досягла.

Вважає, що при наявності постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження по примусовому виконанню рішення Рівненського міського суду від 05.13.2012 року, акту цього ж державного виконавця від 12.03.2015 року про безперешкодний доступ ОСОБА_2 до кімнати №167, не можна визнати обґрунтованим висновок суду про подальше чинення позивачем перешкод ОСОБА_2 в користуванні вказаною кімнатою.

Крім того, з посиланням на п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», вважає, суд дійшов помилкового висновку про можливість продовження пропущеного строку, що має місце в даній справі щодо ОСОБА_2, оскільки за вищевказаних обставин у суду були відсутні підстави для визнання не проживання ОСОБА_2 у кімнаті АДРЕСА_1 з поважних причин - чинення позивачем перешкод.

Посилаючись на викладені обставини, просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як на підставу задоволення своїх вимог, ОСОБА_1 посилається на те, що ОСОБА_2 з 12.06.2013р., тобто більше шести місяців, не проживає без поважних причин в кімнаті АДРЕСА_1, а тому, на підставі ст. 72 ЖК України, втратила право на проживання у цьому житловому приміщенні.

Проте, матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_2 хоч і не проживає у спірній кімнаті більше шести місяців, вона не проживає в ній з поважних причин, оскільки ОСОБА_1 чинить їй в цьому перешкоди.

Вказана обставина підтверджена актом від 11.03.2015р., затвердженого печаткою ЖКП „Перспективне", складеного комісією в складі майстра ЖКП „Перспективне" ОСОБА_4, мешканцями гуртожитку по АДРЕСА_1 ОСОБА_5, ОСОБА_6, та відповідачкою ОСОБА_2 де вказано, що в спірній кімнаті меблі ОСОБА_1 розташовані по периметру кімнати, меблі ОСОБА_2 знаходяться по середині кімнати. З таким розташуванням меблів ОСОБА_1 не дає можливості проживати в цій кімнаті ОСОБА_2

ОСОБА_2 мала намір встановити свій електролічильник у кімнаті, однак ОСОБА_1 заборонила їй це зробити.

Про наявність перешкод ОСОБА_2 для проживання в спірній кімнаті свідчать і її неодноразові звернення із скаргами до прокурора м. Рівне ( а.с. 30) до ЖКП „Перспективне" та його відповіддю ( а.с. 58,96 звор.), до Рівненської міської ради та відповіддю ради( а.с. 118) , за її зверненням постановою державного виконавця від 15.10.2014р. було відновлено провадження по справі про її вселення у спірну кімнату ( а.с. 52).

Доводи апелянта, які викладені в її апеляційній скарзі не спростовують висновків суду, з якими погоджується і колегія суддів.

Оскільки суд першої інстанції повно та всебічно з'ясував дійсні обставини по справі, дав належну оцінку зібраним доказам і постановив рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 307, 313-315 ЦПК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 22 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Сторони по справі мають право оскаржити рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня проголошення ухвали апеляційної інстанції в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: С.П. Ковалевич

Судді: С.В. Демянчук

А.М. Шеремет