Номер провадження 2/754/1304/15
РІШЕННЯ

Іменем України

04 листопада 2015 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Таран Н.Г.

при секретарі судового засідання Чернишовій А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: служба у справах дітей Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, служба у справах дітей та сім'ї Броварської районної державної адміністрації в Київській області, про визначення місця проживання дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: служба у справах дітей та сім'ї Броварської районної державної адміністрації в Київській області, про визначення місця проживання дитини, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1. звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2., в якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимоги просила суд визначити місце проживання дитини - ОСОБА_3., ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з нею за адресою: АДРЕСА_1. Позовні вимоги мотивовані тим, що з батьком дитини був розірваний шлюбу 16.12.2012 року, за рішенням Оболонського районного суду м. Києва. За досягнутої в ході розірвання шлюбу домовленості спільна дитина повинна була проживати разом з позивачкою. На даний час дитина мешкає разом з відповідачем, який виховує його самостійно та окрім сина виховує ще двох неповнолітніх дітей цивільної дружини. На цей час син досяг семи років і не може приймати участь у вирішенні питання щодо визначення місця свого проживання, шляхом надання особистої прихильності одному з батьків. Також ОСОБА_1., вказує на те, що в інтересах самої дитини проживати саме з нею, а не з батьком дитини, оскільки вона має стабільний та не малий дохід, яким може в повному обсязі створити всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини, задовольнити гармонійний розвиток її особистості в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Робота позивача знаходиться поруч із навчальним закладом сина, тому вона має достатньо часу відводити дитину до школи, займатися із ним вечорами, гуляти ті іншим чином піклуватися про нього. В той час відповідач не має достатнього постійного доходу для матеріального забезпечення, має заборгованість по аліментах. Відповідач мешкає у приватному будинку цивільної дружини, з якою не перебуває у законному шлюбі, не може надати дитині постійне місце проживання, так як у власності не має свого житла. В приватному будинку цивільної дружини усі його мешканці не зареєстровані. Позивачка також зазначає, що зі слів сина після перебування у батька він скаржився на те, що батько більше приділяє уваги неповнолітнім дітям цивільної дружини ніж йому, також син скаржився на те, що його бив і ображав син цивільної дружини, але батько не захистив його, а просто посміхався і примушував називати сина цивільної дружини братом. Батько дитини постійно об'іцяв купити синові велосипед, самокат та інше, але свої обіцянки не виконував, навіть на день народження не привітав свого неповнолітнього сина. У зв'язку з перебуванням позивача на стаціонарному лікуванні в лікарні швидкої медичної допомоги колишній чоловік під розписку забрав сина і відвіз його до себе за місцем проживання, у зв'язку з чим дитина була відсутня в навчальному закладі, де навчається без поважних на те причин. Вийшовши з лікарні і звернувшись до колишнього чоловіка з проханням повернути сина позивачка отримала відмову, всупереч досягнутій домовленості при розлученні щодо проживання сина з нею. Посилаючись на викладені обставини, ОСОБА_1. просить визначити місце проживання сина - ОСОБА_3., ІНФОРМАЦІЯ_1, разом із нею за адресою: АДРЕСА_1.

При наданні пояснень суду пояснила, що з моменту того як син переїхав проживати до батька вона з дитиною не спілкується, до нього не їздить, оскільки не бажає бачитись із відповідачем. Відповідач не чинить перешкод у спілкуванні з дитиною, вона з власної ініціативи не бажає їздити до сина, щоб не бачитись з відповідачем. Поспілкуватись з дитиною або забрати його додому не намагалась.

В судовому засіданні представник позивачки за довіреністю ОСОБА_4. позовні вимоги про визначення місця проживання дитини з матір'ю підтримав та просив їх задовольнити. Також, звертав увагу суду на те, що жодних правових підстав для визначення місця проживання дитини з батьком у с. Требухів не має, оскільки сам батько в будинку де проживає не зареєстрований.

Не погоджуючись із позовними вимогами ОСОБА_1., відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1., в якому просить визначити місце проживання дитини - ОСОБА_3., за адресою проживання батька, а саме: АДРЕСА_2. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що в інтересах сина він повинен проживати з ним, а не з матір'ю. Зазначене обґрунтовує наступним: з моменту розірвання шлюбу та до квітня 2013 року він регулярно приймав участь у фізичному та духовному житті дитини, постійно зустрічався з сином по вихідних, спілкувався з ним в телефонному режимі, підтримував матеріальною допомогою, купував йому подарунки та необхідні речі, утримував шляхом сплати аліментів. Але з квітня 2013 року відповідач без пояснень перестала надавати можливість бачитися з сином, не відповідала на телефонні дзвінки, не відчиняти двері. Але на протязі літа, осені та новорічних свят 2013 року позивач бачився з дітьми - ОСОБА_3. та ОСОБА_5 (донька відповідачки від попереднього шлюбу) у батьків відповідача, в їх приватному будинку. Дізнавшись, що батько все одно бачиться з дітьми позивач заборонила навіть своїм батькам спілкуватись з онуком. На даний час позивач регулярно бачиться з донькою відповідача ОСОБА_5, яка проживає у батьків відповідача з листопада 2013 року, та виховується саме ними. На підставі того, що ОСОБА_5 почала жити у батьків ОСОБА_1., остання перестала сама, та заборонила сину спілкуватися з сестрою. Як зазначає ОСОБА_2, дитина проживає разом з ним, за адресою: АДРЕСА_2, зарахований та навчається у школі. Сина він забирав не самовільно, а за порадою органу опіки та піклування, оскільки відповідачка перебувала в лікарні, а син знаходився у співмешканки відповідачки, яка його до школи не водила. Коли забирав сина написав розписку. Стверджує, що проживання дитини з матір'ю негативно вплинуло на психічний та фізичний стан сина: він скаржився на нічні кошмари, погано спав, мав проблеми з особистою гігієною, скаржився на біль у шлунку, зубах, категорично відмовлявся на запитання повернутись до матері, а на пропозиції зателефонувати матері та поспілкуватись з нею відповідав відмовою. У зв'язку з чим відповідач звернувся до психолога для психологічного обстеження дитини. Син розповідав, що мати зазвичай поверталася додому вранці, відправляла його до школи, а після групи продовженого дня відводила його додому та вирушала по власних справах. Зі слів дитини, ОСОБА_1. лише зрідка ночувала дома, а отже постійно залишала сина без нагляду. Також, позивач вказує на те, що ОСОБА_1. не привчила ОСОБА_3 до правил особистої гігієни. Зі слів дитини не готувала сніданки, інколи забувала нагодувати вечерею, забороняла самостійно брати їжу з холодильника та виходити з кімнати за будь-яку провину, била ОСОБА_3 ременем, зі слів сина по всіх місцях. Проживаючи з позивачем дитина має окрему кімнату, власні меблі, робоче місце, забезпечений необхідним одягом та взуттям, іграшками та речами особистої гігієни, отримує медичне лікування. ОСОБА_3 має можливість спілкуватися з своїми однолітками, малювати. Дитина постійно спілкується зі своїми рідними - сестрою, бабусею та дідусем - батьками відповідачки. Тобто для дитини створені всі належні умови для проживання та виховання. Приватний будинок АДРЕСА_2 визнаний службою у справах дітей та сім'ї Броварської РДА таким, що має задовільні умови проживання. З 25.11.2014 року, тобто з часу, як дитина проживає у позивача відповідач жодного разу не дзвонила сину, не дізнавалась про його стан здоров'я, умови проживання, не намагалася з ним зустрітися, хоча у неї є номер телефону ОСОБА_3, та відоме місце проживання дитини. Також на думку ОСОБА_2. враховуючи фактичні обставини справи, створення ОСОБА_1. перешкод у спілкуванні з дитиною аморальну поведінку, зловживання нею спиртними напоями має негативний вплив на психічне та фізичне виховання сина, отже дитина не може проживати разом з матір'ю. Посилаючись на викладені обставини, позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 просить задовольнити його позов та визначити місце проживання сина ОСОБА_3., разом із ним за адресою: АДРЕСА_2.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 зустрічні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник третьої особи: служби у справах дітей Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі.

Представник третьої особи: служби у справах дітей та сім'ї Броварської районної державної адміністрації в Київській області в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, направив до суду лист з проханням слухати справу у відсутність представника та винести рішення в інтересах та на користь дитини (а.с.26 Том ІІ).

Представник прокуратури Деснянського району м. Києва Седлецька А.О. в задоволенні основного позову просила відмовити, зустрічний позов просила задовольнити.

Заслухавши пояснення представника позивича, відповідача, представника прокуратури, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного.

Судом встановлено, що сторони по справі ОСОБА_1. та ОСОБА_2 з 25.10.2006 року по 16.12.2011 року перебували в зареєстрованому шлюбі.

Від шлюбу сторони мають сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження (а.с. 5 ТомІ).

Рішенням Оболонського районного суду м. Києві від 16.12.2011 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с. 8 Том-І).

Рішенням Оболонського районного суду м. Києві від 09.12.2011 року стягнуто з ОСОБА_2. на користь ОСОБА_1. аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_3., ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку з 14.11.2011 року до досягнення дитиною повноліття (а.с. 9 Том-І).

Відповідно до витягу з розпорядження Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації № 526 від 02.10.2014 року визначено способи участі гр. ОСОБА_2. у виховання свого малолітнього сина ОСОБА_3., ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом з матір'ю в такому порядку: спілкуватися зі своїм сином у першу та третю суботу місяця з 10-00 год. до 20-00 год., а також у другу та четверту неділю місяця з 10-00 год. до 18-00 год. (а.с. 80 Том-І).

Вказане розпорядження позивач за первісним позовом не виконувала, що підтверджено як позивачем так і відповідачем.

Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного.

Відповідно до ст. 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Відповідно до ст. 171 Сімейного кодексу України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї,посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім'ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управляінняїї майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 12 червня 1998 року N 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України», вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд, виходячи із рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.

Як вбачається з положень ст. 161 Сімейного кодексу України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживання спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Статтями 150-157 цього Кодексу передбачені обов'язки та права батьків щодо виховання, спілкування та розвитку дитини, які є рівними.

Судом встановлено, що шлюб між сторонами розірвано 16.12.2011 року. До цього часу сторони разом із сином ОСОБА_3 та донькою проживали однією сім'єю. При цьому питання виховання сина батьки вирішували спільно.

Висновком психолога, який проводив психологічне обстеження ОСОБА_3., у червні 2015 року на вимогу суду відмічено, що для того, щоб визначити основне коло причин бажання ОСОБА_3 проживати із батьком необхідно провести ряд психологічних консультацій із всією сім'єю (щонайменше 5 зустрічей). Проте, деякі очевидні мотиви, зазначені самим хлопцем, наступні:

-батько надає кращі побутові умови проживання та вищий рівень турботи;

-дитина стверджує, що близько півроку не контактувала із матір'ю, тому могла емоційно відділитись від неї;

-рівень покарань у батька менш емоційно і фізично болісний, ніж у матері: зі слів хлопця, мама била його ременем із пряжкою, тоді як батько дає ляпаси та запотиличники (що переживається легше, хоча і викликає почуття образи) (а.с. 230, 231 Том-І).

Для найкращого з'ясування всіх обставин справи в судове засідання були викликані свідки.

В судовому засіданні в якості свідка була допитана ОСОБА_6., яка суду пояснила, що знає сім'ю ОСОБА_1 давно, так як працює вчителем в школі де навчався ОСОБА_3, та в неї навчалась старша донька ОСОБА_1. - ОСОБА_4. Весь час дітьми займалася мама та забезпечувала їх всім необхідним. ОСОБА_3 був охайною дитиною, у нього з собою були бутерброди, цукерки, іграшки. На свято першого вересня ОСОБА_3 приводила мама. Коли батько прийшов забрати ОСОБА_3 зі школи не дозволила цього зробити, так як давно не бачила батька, та запропонувала домовитися з мамою. Коли ОСОБА_3 перестав відвідувати школу зателефонувала батьку з питанням чого дитина не відвідує школу і батько відповів, що у нього кращі умови для дитини і він буде ходити до школи за місцем проживання батька.

Допитана судом свідок ОСОБА_7 показала, що працює вчителем продовженого дня в школі, де навчався ОСОБА_3. Батька не бачила в школі взагалі, дитину постійно забирала мати. Влітку дитина відвідувала літній табір, займалася англійською мовою. Також ОСОБА_3 додатково відвідував у школі гуртки.

Свідок ОСОБА_8.в судовому засіданні свідчила, що знає тільки ОСОБА_1., батька не бачила. Знає ОСОБА_1. як турботливу матір, часто бачила її з дитиною. З подругою мами ОСОБА_9 бачила дитину рідко, частіше з мамою. Всі сусіди добре ставляться до ОСОБА_1.

Свідок ОСОБА_10., кума позивачки за первісним позовом, в судовому засіданні свідчила, що раніше ОСОБА_1 була хорошою людиною та мамою. Коли приїжджала до ОСОБА_1 мами запитувала куди ОСОБА_1 діла дочку, і чого син постійно сидить дома. Одного разу бачила як син ОСОБА_3 стоїть на підвіконні і вимушена була зателефонувати ОСОБА_1, але вона не відповідала. Розмовляла з дочкою ОСОБА_5 і вона сказала, що мати не хоче з нею розмовляти. Вважає, що ОСОБА_3 буде краще жити з батьком.

Свідок ОСОБА_11. допитана в судовому засіданні, пояснила, що ОСОБА_1. є її дочкою. Донька була нормальною до останніх двох років, поки не змінила свою сексуальну орієнтацію та не почала проживати з іншою жінкою ОСОБА_9. Не розуміє чого ОСОБА_1 не дає сину бачитися з батьком. Свої батьківські обов'язки ОСОБА_1 належним чином не виконувала. Зі слів дитини і свого чоловіка- вітчима позивачки, який живе з ОСОБА_1 в одній квартирі знає, що дитина живе як вовченя. Батько сплачує присуджені аліменти. Розмовляла з дівчиною ОСОБА_1 ОСОБА_9, щоб ОСОБА_1 дозволила бачитися батьку з дитиною, але ОСОБА_1 сказала, що коли син виросте сам розбереться чи бачитися з батьком чи ні. Коли ОСОБА_2 забирав дитину ОСОБА_3 не міг сказати ні слова, а зараз він добре навчається, кращий учень у класі. Дитина розповідала, що мама його била, бо він вкрав у мами конфетку. Друга жінка ОСОБА_2 краще ставиться до ОСОБА_3 а ніж її донька - позивачка. Після того як ОСОБА_1 стала іншою у неї зіпсувались відносини з братом. До того як ОСОБА_1 змінила орієнтацію у неї не було агресії по відношенню до інших. Старша дочка розказувала про те, що мама та її співмешканка ОСОБА_9 цілувалися і це було дитині огидно. Старша донька ОСОБА_4 зателефонувала і сказала, що мама сказала збирати свої речі і йти до бабусі. Батько відповідач по справі забирає дітей і водить їх разом в театр, чого мати дітей не робить. Вітчим ОСОБА_1 робить зауваження, коли вона пале цигарки в квартирі. ОСОБА_3 розповідав про те, що ОСОБА_9 брат заставляв його ставати навколішки та піднімати його. На даний час вона звернулась до ОСОБА_1. з позовом про позбавлення батьківських прав щодо старшої доньки, оскільки мати не надала дозвіл на поїздку дитини на літній відпочинок, хоча не займається вихованням дитини та навіть не бере трубку як донька дзвонить привітати з днем народження.

У суду немає підстав не довіряти показам даного свідка і таких підстав суду надано не було позивачем. Жодних обставин, які б свідчили, що у свідка є підстави обмовити свою доньку суду не зазначались.

Свідок ОСОБА_12., співмешканка відповідача за первісним позовом, в судовому засіданні пояснила, що багато разів мати не давала бачитись ОСОБА_2 з сином. ОСОБА_2 приходив в школу до ОСОБА_3, але директор сказала, що ОСОБА_1 конфліктна людина і не потрібно ходити до школи. Один раз ОСОБА_1 дозволила забрати ОСОБА_3, але коли забирали дитину помітили що мати була напідпитку. Дитина залазила під стіл і казала, що мати не дозволяє йому розмовляти. Душ у ОСОБА_3 взагалі визивав істерику, він не вмивався і не чистив зуби. Розповідав, що коли дідуся немає дома мама годує його «Мівіною». Коли підходила до дитини, то він закривався рукою, і розповідав, що дуже боляче бити ременем. Син ОСОБА_2 ОСОБА_3 дуже часто грається з дочкою ОСОБА_13 в секс. Коли дочка ОСОБА_13 залишається на одинці з ОСОБА_3 він сідає на неї. Дитина зовсім в себе не вірить, бо мати розповідала йому що у нього не все гаразд з головою. ОСОБА_3 не розуміє чого його батько - ОСОБА_9 та запитує про те чи ОСОБА_2 є його батьком. Зверталась в судовому засіданні до позивачки, щоб остання приїздила до сина, який за мамою скучає.

Відповідно до довідки форма № 3 № 737 від 02.11.2011 року Комунального підприємства «Житлосервіс «Оболонь» у Оболонському районі м. Києва вбачається, що ОСОБА_3., ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований в квартирі АДРЕСА_1, крім ОСОБА_3., в зазначеній квартирі зареєстровані: ОСОБА_1., ОСОБА_5., ОСОБА_14., ОСОБА_15. (а.с. 12 Том-І).

Відповідно до довідки № 1110 від 11.08.2014 року виданої Требухівською сільською радою Броварського району Київської області ОСОБА_2 не зареєстрований, але проживає в АДРЕСА_2, має склад сімї: ОСОБА_12.- цивільна дружина, проживає не зареєстрована, ОСОБА_13 - дочка цивільної дружини, проживає, не зареєстрована, ОСОБА_16. - син цивільної дружини, проживає, не зареєстрований (а.с. 103, Том-І).

Як вбачається з актів обстеження житлово-побутових умов, позивачка і відповідач проживають в майже рівних умовах, в обох приміщеннях наявні всі умови для проживання дитини (а.с. 102, 117 Том -І).

Згідно інформаційної довідки психолога ОСОБА_17 № 25-10-06 від 15.01.2015 року, яку виконано по заяві батька ОСОБА_2. мета обстеження: визначення емоційного стану дитини. Психологом визначено, що «Щодо сприйняття емоційного фону сім'ї, то тут у хлопця амбівалентні переживання. Хоча батьки залишаються для нього емоційно значущими фігурами, наявна ситуація відторгнення матері, що може бути пов'язано із агресивними почуттями сина до неї. У взаємодії з батьком наявні складності, адже він сприймає його стиль виховання як авторитарний. ОСОБА_3 не вистачає емоційної теплоти вдома, а сім'ю він визначає роз'єднану. Він не відчуває себе і сестру як значущих та рівноправних членів сім'ї, що так само може бути пов'язане із домінантним стилем батьківського виховання. У зв'язку із вищезазначеним рекомендовано батькам виховний стиль і давати ОСОБА_3 більше підтримки, якої в даний період часу він дуже потребує. Також, зважаючи на зниження загального тону хлопця, рекомендовано пройти обстеження у невролога з метою діагностики фізіологічного стану. Не зайвим буде також продовжити відвідувати психолога, що допоможе дитині більш ефективно впоратись із наслідками психотравмуючої ситуації, яка сталася із ним в минулому (а.с. 83 Том -І).

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Броварської районної державної адміністрації від 27.03.2015 року щодо визначення місця проживання дитини орган опіки вважає за можливе проживання малолітнього ОСОБА_3. як з батьком ОСОБА_3., так і з матір'ю - ОСОБА_1. (а.с. 139 Том-І).

При розгляді даної справи суд спостерігав поведінку сторін з метою з'ясування їх психологічних якостей, оскільки останні на думку суду мають істотне значення для визначення того з батьків, з ким буде проживати малолітня дитина, а тому суд, відповідно до ст. 161 Сімейного кодексу України, повинен був їх взяти до уваги.

Як було встановлено в судовому засіданні та не заперечувалось сторонами на момент розгляду справи ОСОБА_3. навчається у 2 класі Требухівської ЗОШ І-ІІ ступенів Броварського району. Як вказувала в судовому засіданні позивачка вона з часу проживання сина ОСОБА_3 з батьком бачила його всього один раз, більше не намагалася з ним зустрітися, не телефонувала йому, хоча у неї є номер телефону сина, не дізнавалась про стан його здоров'я та умови проживання, не відвідувала дитину в школі, оскільки син проживає не з нею а з позивачем. На неодноразові запитання суду чому вона на протязі тривалого часу не намагається побачитися з сином, пояснити не змогла.

Справа перебувала в провадженні суду з січня 2015 року та позивач лише у вересні 2015 року відвідала сина в школі в с. Требухів, що підтверджено представником позивача та не заперечувалось відповідачем.

Відповідно до ст. 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Крім того, згідно із ст. 9 Конвенції про права дитини, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли ….. батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 161 Сімейного кодексу України, орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Враховуючи, що доказів того, що позивач в присутності сина мала інтимні стосунки із жінкою з якою проживає, про що йшлося вище, суду не надано, хоча і позивачкою особисто не заперечувалось, суд вважає такі дії аморальними, і неприпустимими з боку матері та такими, що можуть зашкодити нормальному психічному розвитку малолітного сина ОСОБА_3.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 150 Сімейного кодексу Українибатьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Права батьків щодо виховання дитини, визначенні нормами ст. 151 Сімейного кодексу України, відповідно до якої батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства.

Чинним законодавством України, забезпечується право батьків та дитини на спілкування, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до ст. 155 Сімейного кодексу України, здійснення батьківських прав та виконання батьківських обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Суд критично оцінює пояснення позивачки дані в судовому засіданні, про те, що оскільки син на даний час проживає з батьком вона не бажає спілкувався з ним, не хоче знайти шляхи до сина, чи налагодити контакти, щоб той сам бажав з нею спілкуватись і проживати. Отже, суд вважає доведеним факт того, що позивачка як мати, свідомо, на протязі тривалого часу не піклується про стан здоров'я свого малолітного сина ОСОБА_3., його фізичний, моральний і психічний розвиток. Батько ж дитини навпаки приділяє йому багато уваги, турбується про його навчання та стан здоров'я, бере участь у шкільному вихованні сина, створив усі належні умови останньому для нормального проживання, розвитку та навчання, що характеризує батька виключно з позитивної сторони.

Виходячи із інтересів малолітнього ОСОБА_3. та намагаючись забезпечити в подальшому можливість його всебічного морального, духовного, культурного, фізичного та психічного розвитку, суд визнав виключними обставинами ті, про які йшлося вище, а саме: нанесення позивачкою психологічних травм дітям, неналежне виконання свої батьківських обов'язків щодо малолітнього сина - ОСОБА_3., що виражалось у повному небажанні особистого спілкування з сином та піклування про нього.

При таких обставинах суд не вбачає підстав для задоволення основного позову ОСОБА_1. до ОСОБА_2., третя особа: служба у справах дітей Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, служба у справах дітей та сім'ї Броварської районної державної адміністрації в Київській області, про визначення місця проживання дитини - ОСОБА_3., ІНФОРМАЦІЯ_1, разом із нею за адресою: АДРЕСА_1.

Аналізуючи норми сімейного вбачається, що визначення місця проживання з батьком чи з матірю не має на меті визначення адреси проживання дитини, а першочергово є визначенням з ким саме із батьків суд вважає необхідним щоб дитина проживала з матірю чи з батьком, не залежно від того де, за якою адресою батьки зареєстровані чи проживають на даний час, а тому вирішуючи питання визначення місця проживання дитини, суд вважає, що відсутні підстави для зазначення адреси проживання дитини, враховуючи, що батько зареєстрований за однією адресою, фактично проживає за іншою адресою, чим не порушуються права дитини, крім того, зміна адреси місця проживання дитини, досягнення дитиною десяти років, коли дитина також має право приймати участь у вирішенні спору між батьками щодо визначення її місця проживання, не позбавляє права звернення до суду з позовною заявою.

Суд дійшов висновку, що зустрічний позов ОСОБА_2. до ОСОБА_1., третя особа: служба у справах дітей та сім'ї Броварської районної державної адміністрації в Київській області, про визначення місця проживання дитини підлягає до задоволення. Тому слід визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3., ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком ОСОБА_3.

Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 57-60, 79, 88, 213-214, 218, 294 ЦПК України, ст.ст. 150-155, 157, 159, 160, 161, 171 Сімейного Кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: служба у справах дітей Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, служба у справах дітей та сім'ї Броварської районної державної адміністрації в Київській області, про визначення місця проживання дитини - залишити без задоволення.

Позовні вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: служба у справах дітей та сім'ї Броварської районної державної адміністрації в Київській області, про визначення місця проживання дитини - задовольнити.

Визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені ним судові витрати 243,60 грн. - суму сплаченого судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду міста Києва через Деснянський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі та не були присутні під час проголошення рішення протягом десяти днів з дня отримання копії даного рішення.

Повний текст рішення виготовлено 09.11.2015 року.

Суддя: Н.Г.Таран