АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2389/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 50 Пироженко (В.Д.) В. Д.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_1
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретаріОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 06 серпня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів, -

в с т а н о в и л а :

В липні 2015 року ОСОБА_7 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання.

В обґрунтування позовних вимог вказувала, що відповідач, який є її батьком, до досягнення нею повноліття за рішенням суду сплачував аліменти на її утримання.

На даний час вона досягла повноліття, але навчається у Черкаському національному університеті ім. Б. Хмельницького за державним замовленням на денній формі навчання факультету обчислювальної техніки, інтелектуальних та управляючих систем, строк закінчення навчання 1 липня 2018 року. В звязку з навчанням потребує матеріальної допомоги, але відповідач добровільно таку допомогу не надає.

Посилаючись на положення статті 199 Сімейного кодексу України, просила суд стягнути з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку, але не менше одного неоподаткованого мінімуму доходів громадян щомісяця, до закінчення навчання або до досягнення нею двадцяти трьох років.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 06 серпня 2015 року позов задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_5 аліменти на користь ОСОБА_7, яка продовжує навчання, в розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 16 липня 2015 року по 01 липня 2018 року.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити у справі нове рішення, яким відмовити ОСОБА_7 в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника ОСОБА_5, який підтримав апеляційну скаргу, пояснення представника ОСОБА_7, який заперечував проти її задоволення, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Згідно розяснень, наданих у п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання) виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

При цьому навчання дитини має бути її основним заняттям, в звязку з яким вона не може працювати та заробляти собі на життя, а батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою неповнолітню дитину.

Судом встановлено, що повнолітня дочка відповідача ОСОБА_5 ОСОБА_7 навчається на другому курсі денної форми навчання в Черкаському національному університеті ім. Б.Хмельницького, що підтверджується довідкою вказаного навчального закладу від 01 липня 2015 року №180/15 (а.с. 4).

Навчання є її основним заняттям, в звязку з навчанням вона не може працювати та заробляти собі на життя, а тому потребує матеріальної допомоги.

Посилання відповідача та його представника на те, що позивачка може працювати у вечірній та нічний час, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки поєднання денної форми навчання з роботою в нічний час є правом позивачки, але не її обовязком.

З матеріалів справи вбачається також, що відповідач є працездатним, має можливість працювати і працює за контрактом за межами України.

Наявність у відповідача інших утриманців може впливати на розмір стягуваних аліментів, але не звільняє його від обовязку сплати аліментів.

Встановивши вказані обставини, суд прийшов до обґрунтованого висновку про те, що позивачка потребує матеріальної допомоги, а відповідач має можливість таку допомогу надавати, що є підставою для стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання.

Встановлений судом розмір аліментів 1/8 частина всіх видів заробітку (доходу) відповідача на думку колегії суддів враховує як обставини, передбачені ч. 1 ст. 182 СК України, так і можливість отримання позивачкою матеріальної допомоги від матері.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, встановивши дійсні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення спору, і ухвалив у справі рішення, яке відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

В той же час, визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, суд зазначив, що цей розмір не може бути меншим 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Встановлення такого обмеження щодо розміру аліментів є помилковим, оскільки воно застосовується при стягненні аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Стаття 200 СК України, яка передбачає порядок визначення розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина, такого обмеження не містить.

В звязку з викладеним рішення суду підлягає зміні в частині визначення розмірі аліментів, що підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 314, 316 ЦПК України, ст. 200 Сімейного кодексу України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 06 серпня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів змінити в частині визначення розміру аліментів, що підлягають стягненню з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7.

Виключити з резолютивної частини рішення словосполучення «але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку».

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає чинності з моменту проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня проголошення.

Головуючий :

Судді :