Справа № 2-1331-05
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2015 р. Ленінський районний суд м Харкова у складі:

головуючого- судді- ОСОБА_1,

при секретарі- Петрєнко Т.В.

розглянувши в відкритому судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_2 на дії державного виконавця , -

в с т а н о в и в:

Заявник звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Ленінського відділу ДВС Харківського МУЮ ОСОБА_3, в якій зазначив, що не згоден з розрахунком суми заборгованості по аліментах, зробленої останньою, оскільки виконавець не врахувала тих сум аліментів які ОСОБА_4 сплачував добровільно у вказаний в розрахунку період. Прохає поновити строк на подання скарги оскільки з оскаржуваним розрахунком заборгованості не був вчасно ознайомленим держвиконавцем, та забов*язати виконавчу службу зробити новий розрахунок з дати видання виконавчого листа тобто з 15.05.2008 року.

В судовому засіданні заявник свої вимоги підтримав посилаючись на підстави викладені в скарзі. З приводу поновлення строків на подання скарги нічого пояснити не зміг зазначивши що про існування оскаржуваного розрахунку був обізнаний з дати розгляду кримінальної справи в січні 2015 року, а безпосередньо сам розрахунок отримав в Дергачівському р/с м. Харкова під час розгляду цивільної справи про стягнення з нього на користь колишньої дружини пені по аліментах, тобто з січня - лютого 2015 року.

Представник Ленінського ВДВС Харківського МУЮ до судового засідання зявилась, проти задоволення скарги заперечувала зазначаючи що після отримання підтвердження про сплату 4 платежів, на користь стягувача, вже зроблено новий розрахунок і доводи скарги про початок періоду виникнення заборгованості не відповідають вимогам ЗУ «Про виконавче провадження».

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи встановив що скарга задоволенню не підлягає за наступним:

Виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-1331 виданого 15.02.2005 року відкрито 28.03.2005 року та зазначену постанову розіслано сторонам виконавчого провадження.

Матеріалами справи та оглянутими матеріалами виконавчого провадження встановлено що державним виконавцем Ленінського відділу ДВС Харківського МУЮ ОСОБА_3 зроблено розрахунок заборгованості по виконавчому листу № 2-1331/05 від 15.02.2005 року, з урахуванням рішення Ленінського р/с м. Харкова від 03.11.08 року про позбавлення батьківських прав, і встановлено що станом на 20.01.2014 року мається заборгованість в сумі 52099.87 грн. При цьому розрахунок не містить врахувань сум поштових переказів про сплату від 01.10.2007 по 01.03.2008 рік.

Зазначений недолік усунуто заступником начальника Ленінського відділу державної виконавчої служби ХМУЮ ОСОБА_5, з урахуванням вимог ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» та з урахуванням наданих квитанцій і встановлено, що станом на 20.01.14 року заборгованість ОСОБА_4 по сплаті аліментів склала на період часу з 11.02.2005 по 20.01.2014 рік 51056.97 грн.

Відповідно до вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

В судовому засіданні ОСОБА_4 пояснив що не має доказів сплати добровільно аліментів на користь своєї колишньої дружини за спірний період часу крім чотирьох квитанцій які станом на час розгляду скарги вже враховані державною виконавчою службою.

Згідно до розяснень постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року п. 15 при розгляді скарги на дії державного виконавця суд не вправі вжити заходів забезпечення скарги шляхом зупинення виконавчого провадження, зупинення дії оскаржуваного рішення тощо, оскільки зазначене не є повноваженнями суду, а є виключним повноваженням державного виконавця, яке може бути оскаржено до суду. При цьому в п. 20 зазначено що у справах за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця предметом судового розгляду можуть бути лише рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Відповідно до ч. 3 ст. 387 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця і права чи свободи заявника не було порушено суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Згідно до п. 18 вищезазначеною постанови Пленуму суд не має права забов*язувати державного виконавця до вчинення тих дій, які згідно із Законом «Про виконавче провадження» можуть здійснюватися лише державним виконавцем, зокрема забов*язувати зробити перерахунок з урахуванням того що цей перерахунок вже зроблено тобто відсутній предмет спору.

Відповідно до вимог ст. 385 ЦПК України скарга на дії виконавця може бути подано у десятиденний строк з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення її прав чи свобод. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

На підтвердження поважності причин пропуску строку, на оскарження дій виконавця, заявник суду нічого не пояснив навпаки зазначив що про існування розрахунку обізнаний щонайменше з лютого 2015 року. Скаргу подано 19 березня 2015 року.

Таким чином суд не вбачає підстав як для поновлення строків на оскарження розрахунку заборгованості по сплаті аліментів так і підстав для задоволення скарги по суті.

На підставі вищезазначеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 386, 387 ЦПК України, ст. ст. 19, 25, 27 Закону «Про виконавче провадження», суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_2 на дії державного виконавця - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена протягом 5 днів з дня її проголошення, до Апеляційного суду Харківської області через Ленінський районний суд м. Харкова.

Суддя Є.Б. Ольховський