АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц/796/8560/2015 Доповідач - Музичко С.Г.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2015 року колегія суддів cудової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

у складі головуючого судді Музичко С.Г.

суддів Саліхова В.В., Прокопчук Н.О.,

при секретарі П'ятничук В.Г.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» Шуліки Аліни Володимирівни на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 06 березня 2015 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

встановила:

ПАТ «Приват-Банк» звернулось до суду з позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що між позивачем та відповідачем укладено Договір №б/н від 17.06.2008 року, згідно з яким відповідач отримав кредит у розмірі 1500 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач зазначав, що відповідач свої зобов'язання за кредитним договором не виконує у зв'язку із чим станом на 30.04.2014 року виникла заборгованість у розмірі 18 315,93 грн., що складається із 7 982,06 грн. - заборгованість за кредитом; 9 223,59 грн .- заборгованість по процентам за користування кредитом; а також 250 грн. - штраф фіксована частина, 860,28 грн. - штраф (процентна складова).

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 06 березня 2015 року у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду представник ПАТ КБ «ПриватБанк» Шуліка А.В. подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог. В доводах апеляційної скарги вказує, на те, що за умовами договору зокрема, п.9.12 встановлено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо жодна зі сторін не заявляє про його припинення він автоматично лонгується на такий же термін. Оскільки, жодна із сторін не заявила про його припинення, договір продовжує діяти до 17.06.2015 року, а відтак строк позовної давності не може бути пропущений.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги.

Відповідач в судове засідання не з'явилась, належним чином повідомлена про місце і час судового засідання, а тому колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи у їївідсутності.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги та пред'явлених в суді першої інстанції вимог, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущений строк позовної давності, оскільки дата відкриття рахунку 21.06.2008 року, встановлено кінцевий термін повернення кредиту - 21.06.2009 року і саме з цієї дати почався перебіг строку позовної давності. З позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором позивач звернувся до суду лише у травні 2014 року, тобто поза межами строку позовної давності.

Колегія суддів не погоджується з висновок суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту, або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язаннь або одностороння зміна умов його не допускається.

Згідно з ч.2 ст.1050 та ч.2 ст.1054 ЦК України наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

Частиною 1 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; заміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ст.ст.6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частинами 1 та 4 ст.631 ЦК України передбачено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час договору.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

17.06.2008 року між ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № б/н відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 1500 грн. строком до 12 місяців, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Пунктом 9.12 встановлено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо жодна зі сторін не заявляє про його припинення він автоматично лонгується на такий же термін

Судом встановлено, що ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» виконав взяті на себе згідно договору зобов'язання та надав кредитні кошти відповідачу.

Як слідує з матеріалів справи, відповідач свої зобов'язання за договором не виконує, у зв'язку з чим станом на 30.04.2014 року виникла заборгованість у розмірі 18 315,93 грн. що складається з: заборгованості за кредитом - 7982,06 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом - 9223,59 грн., штраф - 250 грн.; штрафу (процентна складова) - 860,28 грн.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення заборгованості по тілу кредиту, процентам та штрафів є законними та обґрунтованими

Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до вимог ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Статтею 266 ЦК України передбачено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність сплила і до додаткової вимоги.

Останній платіж відповідачем було здійснено у січні 2012 року (а.с.6). З відповідним позовом банк звернувся у червні 2014 року.

Фактично строк позовної давності звернення до сyдy із позовом до відповідача не сплинув, тому колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість заявлених вимог про стягнення боргу.

У відповідності з вимогами ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, тощо.

Враховуючи зазначене, апеляційна скарга ПАТ КБ «Приватбанк» підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням у справі нового рішення про задоволення позовних вимог.

Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 312 ЦПК України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» Шуліки Аліни Володимирівни задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 06 березня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту.

Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задовольнити

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договір № б/н від 17.06.2008 року у сумі 18 315,93 гривень.

Стягнути з ОСОБА_3на користь держави судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: