АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 668/9978/15-ц
Номер провадження №22-ц/791/3006/2015 Головуючий в І інстанції: Рєпін К.К.
Категорія: 27 Доповідач: Майданік В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року листопада місяця 17 дня колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Херсонської області у складі:

головуючого: Майданіка В.В.,

суддів: Кутурланової О.В.,

Орловської Н.В.

при секретарі: Павловській Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Суворовського районного суду м.Херсона від 21 вересня 2015 року у справі за позовом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "ІМЕКСБАНК" Северина Юрія Петровича до ОСОБА_4 (третя особа - ОСОБА_2) про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2015 року позивач ПАТ "ІМЕКСБАНК" звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив в рахунок погашення заборгованості фізичної особи - приватного підприємця ОСОБА_5 перед позивачем за договором відновлювальної кредитної лінії №1/17/2007 від 19.07.2007р у розмірі 233 716,90 доларів США, що еквівалентно 5 145 439,99грн. звернути стягнення на належне відповідачу ОСОБА_4 нерухоме майно, а саме кафе швидкого харчування, розташоване в АДРЕСА_1.

Позов обґрунтований тим, що первісно нерухомим майном за вказаною адресою був магазин продовольчих товарів з кулінарією та баром. Вказане майно, що належало на праві власності ОСОБА_5, було передано в іпотеку за іпотечним договором від 19.07.2007р на забезпечення виконання договору відновлювальної кредитної лінії №1/17/2007 від 19.07.2007р, укладеним між позивачем та ОСОБА_5 Вказане нерухоме майно було самовільно реконструйовано ОСОБА_5 та перебудовано ним в кафе швидкого харчування. В той час було проведено процедуру банкрутства ФОП ОСОБА_5, в процесі якої проведені торги вказаного нерухомого майна, протоколом товарної біржі від 10.10.2013р переможцем визнано ОСОБА_6. За судовими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій за позовом ОСОБА_6 суд зобов'язав приватного нотаріуса: зняти заборону - обтяження №802590 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, на відчуження та провести державну реєстрацію припинення обтяження речових прав на вказане нерухоме майно; здійснити державну реєстрацію припинення обтяження іпотекою - обтяження №802590 в Державному реєстрі речових прав на вказане нерухоме майно. На теперішній час на розгляді суду касаційної інстанції перебуває касаційна скарга банку на вказані судові рішення, було зупинено їх виконання до закінчення касаційного провадження. Також судовим рішенням господарського суду, що набрало законної сили, було визнано недійсним вказаний протокол товарної біржі від 10.10.2013р і в скасуванні обтяжень на майно ФОП ОСОБА_5 було відмовлено. Скориставшись відсутністю обтяжень станом на 20.10.2014р, ОСОБА_2 направила позов до ОСОБА_5 про розірвання шлюбу та поділ майна, рішенням суду зазначений предмет іпотеки перейшов у власність ОСОБА_2, яка за договором купівлі-продажу від 09.01.2015р продала його відповідачу ОСОБА_4 Оскільки за ст.23 Закону України "Про іпотеку" особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статусу іпотекодавця, то позивач просив задовольнити позов.

Ухвалою Суворовського районного суду м.Херсона від 21 вересня 2015 рокуза заявою представника позивача було вжито заходи забезпечення позову. Суд ухвалив: накласти арешт на нерухоме майно, а саме кафе швидкого харчування, розташоване в АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 1.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить зазначену ухвалу скасувати і постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову, посилаючись на порушення норм процесуального права. Зокрема, вказала, що суд дійшов помилкового висновку про те, що ненакладення арешту на належне ОСОБА_4 майно може утруднути або зробити неможливим виконання рішення суду. Зазначила, що поза увагою суду залишилось те, що ОСОБА_4 у правовідносинах з нею з приводу договору купівлі-продажу не є іпотекодавцем спірного майна, жодних договорів з банком як власник нерухомого майне не укладав, предметом іпотеки це майно не виступає. Крім того, суд не врахував, що в матеріалах справи відсутній сам договір іпотеки, відсутні докази ухилення відповідача від виконання рішення суду, а також те, що ухвалою суду порушуються права відповідача як власника майна.

У письмовому запереченні представник Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "ІМЕКСБАНК" Кульбаба В.В. просить апеляційну скаргу відхилити, а ухвалу суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши відповідність ухвали вимогам процесуального закону, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Відповідно до ч.3 ст.151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з ч.1 ст.152 зазначеного Кодексу позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, забороною вчиняти певні дії, тощо.

Відповідно до ч.ч.2 і 3 ст.152 зазначеного Кодексу у разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову; види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову": єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви особи, яка бере участь у справі (п.1.); розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, позовним вимогам; при встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи-підприємця; вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку з застосуванням цих заходів (п.4.).

З матеріалів вбачається, що з зазначеним позовом до суду позивач звернувся у серпні 2015 року (а.с.1-4).

Ухвалою суду, що оскаржується, було накладено арешт на нерухоме майно, а саме кафе швидкого харчування, розташоване в АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 1 (а.с.15).

Зазначене вжиття заходів забезпечення позову було виконано на підставі письмової заяви позивача про забезпечення позову (а.с.11), яка належним чином мотивована. Зокрема, позивач послався на той факт, що раніше за судовим рішенням майно, що є предметом іпотеки без згоди банку було продане третій особі - відповідачу, який необмежений у можливості перепродажу цього майна.

Таким чином, оскільки спір між сторонами виник відносно права на вказане нерухоме майно, то, на думку колегії суддів, вказана ухвала суду про вжиття заходів забезпечення позову за заявою позивача є законною і співмірною із заявленими вимогами.

Колегія суддів вважає неприйнятними доводи апеляційної скарги, оскільки вони не обґрунтовані вимогами закону та не містять підстав для скасування ухвали. Зокрема, посилання заявника на відсутність доказів ухилення відповідача від виконання рішення суду та порушення прав відповідача як власника майна спростовується матеріалами справи. Посилання на відсутність у відповідача договірних відносин з позивачем також не може бути прийнято до уваги з огляду на положення ст.23 Закону України "Про іпотеку". Інші доводи також не впливають на правильність прийнятого судом рішення. І взагалі колегія суддів враховує ту обставину, що ОСОБА_2 у своїй апеляційній скарзі зосередилась на захисті прав ОСОБА_4, хоча скаргу подала у своїх інтересах, а не в інтересах останнього.

Оскільки ухвала судді про вжиття заходів забезпечення позову постановлена з дотриманням норм процесуального закону, а доводи апеляційної скарги не вказують на такі її порушення, що вплинули на правильність вирішеного судом питання, колегія суддів вважає за необхідне залишити вказану ухвалу без змін.

Керуючись ст.ст.303, 307, 312 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Суворовського районного суду м.Херсона від 21 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: