пр.№ 2/464/654/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.10.2015 Сихівський районний суд м.Львова в складі: головуючого судді Рудакова І.П., за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1, позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 акціонерного товариства «ОСОБА_5 ОСОБА_6», ОСОБА_7, третя особа ОСОБА_8 про визнання недійсним договору іпотеки, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати недійсним договір іпотеки №014/7299/82/57298/1 від 27 травня 2008 року, укладений між ОСОБА_9 та ВАТ «ОСОБА_5 ОСОБА_6», посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_10, зареєстрований в реєстрі за №1512 від 27 травня 2008 року. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 26 травня 2008 року між позичальником ОСОБА_6 та ВАТ «ОСОБА_5 ОСОБА_6» укладено кредитний договір №014/7299/82/57298. У якості забезпечення виконання боргових зобов'язань за кредитним договором між ОСОБА_9 та ВАТ «ОСОБА_5 ОСОБА_6» було укладено договір поруки №014/7299/82/57298/2 від 26 травня 2008 року та договір іпотеки №014/7299/82/57298/1 від 27 травня 2008 року. Відповідно до умов вказаного договору іпотеки, майновий поручитель ОСОБА_9 передала банку в іпотеку нерухоме майно -трьохкімнатну квартиру, загальною площею 68,9 кв.м., яка знаходиться по пр.Червоної Калини,117/17, та на даний час використовується сім'єю позичальника. Однак, згідно рішення Сихівського районного суду м.Львова від 29 червня 2006 року, підтвердженого ухвалою Верховного суду України від 30 січня 2008 року, 1/2 частина квартири АДРЕСА_1 належить йому ОСОБА_2 При укладенні договору іпотеки №014/7299/82/57298/1 від 27 травня 2008 року його до відома ні банком, ні майновим поручителем поставлено не було, за дозволом на укладення даного договору ніхто до нього не звертався. Враховуючи вище викладене, вважає, що були порушені його права, а тому просить позов задовольнити та визнати недійсним договір іпотеки.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, надав суду пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві, просить позов задовольнити. Додатково пояснив, що договір іпотеки квартири було укладено його колишньою дружиною відповідачем ОСОБА_9 без його відома, а після того, як він довідався про укладення такого, відразу ж звернувся до суду з даним позовом.

Представник відповідача ОСОБА_4 акціонерного товариства «ОСОБА_5 ОСОБА_6» в судовому засіданні позов заперечив, покликаючись на те, що при укладенні договору іпотеки ОСОБА_9 було подано заяву в якій зазначалось, що квартира, яка передається в іпотеку є її особистою приватною власністю, оскільки набута в результаті реалізації права на безоплатну приватизацію та особи, які б могли поставити питання про визнання за ними права власності на вищевказану квартиру відсутні. Вважає, що квартира передана в іпотеку є об'єктом права приватної особистої власності лише ОСОБА_9, оскільки набута нею в процесі приватизації, а ухвала Сихівського районного суду м.Львова від 29.06.2006р. та ухвала Верховного суду України від 30.01.2008р., якими визнано право власності позивача на 1/2 спірної квартири не є підставою для звільнення від доказування, оскільки ПАТ «ОСОБА_5 ОСОБА_6» в цій справі участі не брав, а тому вказані рішення не можуть мати преюдиційного значення для вирішення даного спору. Окрім цього, вважає, що в позивача не виникло права власності на 1/2 спірної квартири, оскільки право власності та інші речові права на нерухомі речі підлягають державній реєстрації, а позивач не звертався до відповідної установи з заявою про реєстрацію його права власності на спірну квартиру. Стверджує, що ПАТ «ОСОБА_5 ОСОБА_6» жодним чином не було порушено прав позивача, а відповідачем ОСОБА_9 умисно з корисливих мотивів приховано від банку інформацію про існування претензій щодо предмету іпотеки у третіх осіб.

Відповідач, ОСОБА_9 в судове засідання не з*явилась, про час та місце розгляду справи належно повідомлялась.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до переконання, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Судом встановлено, що 26 травня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «ОСОБА_5 ОСОБА_6», правонаступником прав та обов'язків якого являється Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_5 ОСОБА_6», та позичальником ОСОБА_6 укладено кредитний договір №014/7299/82/57298 про надання кредиту у вигляді невідновлюваної кредитної лінії з лімітом 84 700,00 доларів США з терміном погашення до 27 травня 2018 року.

У якості забезпечення боргових зобов'язань ОСОБА_6 за вищезазначеним кредитним договором, 27 травня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «ОСОБА_5 ОСОБА_6», правонаступником прав та обов'язків якого являється Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_5 ОСОБА_6» та ОСОБА_9 було укладено договір іпотеки №014/7299/82/57298/1, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_10, зареєстрований в реєстрі за №1512, за умовами якого, майновий поручитель ОСОБА_11 передала банку в іпотеку нерухоме майно -трьохкімнатну квартиру, загальною площею 68,9 кв.м., яка знаходиться по пр.Червоної Калини,117/17.

Відповідно до ч.3 ст.6 Закону України «Про іпотеку», іпотекодавець зобов*язаний до укладення іпотечного договору попередити іпотекодержателя про всі відомі йому права та вимоги інших осіб на предмет іпотеки, в тому числі ті, що не зареєстровані у встановленому законом порядку. У разі порушення цього обов*язку іпотеко держатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов*язання та відшкодування іпотекодавця завданих збитків.

Так, згідно свідоцтва про право власності на квартиру №С-00143 виданого на підставі розпорядження Сихівської районної адміністрації від 03 липня 2002 року, а також витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно реєстраційний №215759 від 15.05.2008 року, квартира АДРЕСА_2 належить на праві особистої приватної власності ОСОБА_9

Відтак в п.5.1 Договору іпотеки, іпотекодавець має повне право на передачу в іпотеку всього предмету іпотеки, а також зазначено, що відсутні права будь-яких третіх осіб щодо предмету іпотеки.

Позивач, в обґрунтування своїх вимог зазначав, що факт належності йому 1/2 частини квартири АДРЕСА_3, встановлений ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 29 червня 2006 року по справі за поданням державного виконавця про визначення частки боржника у спільній сумісній власності подружжя, яка набрала законної сили та залишена без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 27 листопада 2006 року та ухвалою Верховного суду України від 30 січня 2008 року, а також те, що при укладенні договору іпотеки він не давав своєї згоди як співвласник майна, що є підставою для визнання договору іпотеки на підставі ст..215 ЦК України недійсним.

За змістом ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину сторонами вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст.203 цього Кодексу.

Відповідно ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Як ст. 578 ЦК України, так і спеціальна норма - ч. 2 ст. 6 Закону України «Про іпотеку», передбачають, що майно, що є у спільній власності, може бути передане в іпотеку лише за нотаріально посвідченою згодою всіх співвласників. При порушенні вказаних вимог, настають наслідки у вигляді визнання договору недійсним, оскільки він не відповідає вимогам чинного законодавства.

Згідно з ч.1 ст.181 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Судом встановлено, позивач після виділу його 1/2 частки в спірному майні, при наявності рішення суду від 29 червня 2006 року, не звертався у реєстраційну службу для відповідної реєстрації своєї власності.

Крім цього, зазначена ухвала не була предметом перегляду Верховним Судом України, оскільки ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 30 січня 2008 року було залишено без змін ухвалу апеляційного суду Львівської області від 27 листопада 2008 року, якою відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_9 про поновлення строку апеляційного оскарження ухвали Сихівського районного суду м.Львова від 29 червня 2006 року.

Суд приймає до уваги те, що спірна квартира була набута іпотекодавцем ОСОБА_9 внаслідок приватизації на підставі Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та не є об*єктом спільної сумісної власності подружжя. Зазначене ОСОБА_9 стверджувала у заяві, поданій приватному нотаріусу при посвідченні договору іпотеки, згідно якої квартира набута нею у результаті реалізації права на безоплатну приватизацію та осіб, які б могли б порушити питання про визнання за ними права власності на цю квартиру або її частку немає.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є безпідставними, договір іпотеки є дійсним.

Окрім цього, у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України, ОСОБА_2 слід стягнути на користь держави 243,60 грн. судового збору.

На підставі ч.1 ст.203, ч.1 ст.215, ст.257, ч.1 ст.261, ст.578, ч.5 ст.10571 Цивільного кодексу України, ч.2, 3 ст. 6 Закону України "Про іпотеку", та керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України за № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 6 листопада 2009 року, ст.ст. 8, 10, 11, 57-62, 64, 88, 208, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

в и р і ш и в :

у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4 акціонерного товариства «ОСОБА_5 ОСОБА_6», ОСОБА_7, третя особа ОСОБА_8 про визнання недійсним договору іпотеки №014/7299/82/57298/1 від 27 травня 2008 року, посвідченого нотаріально приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_8, зареєстрований в реєстрі за №1512 від 27 травня 2008 року,-відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м.Львова шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий