АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження: 22-ц/790/7264/15 Справа: № 638/130/15 Категорія: «договірні правовідносини» Головуючий 1 інстанції: Гайдук Л.П. Доповідач: Малінська С.М.
Рішення

іменем України

16 листопада 2015 року судова колегія судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Харківської області у складі :

головуючого - судді - Малінської С.М.,

суддів - Даниленка В.М., Довгаль А.П.,

за участю секретаря : Єрьоменко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 05 березня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк» про стягнення пені та відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з названим позовом, в обґрунтування якого зазначав, що 25 грудня 2013 року між ним та публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» було укладено договір про розміщення вкладу «Готівка щомісяця», відповідно до умов якого він передав банку грошову суму у розмірі 5000 доларів США з відмовою від автоматичної пролонгації та датою повернення вкладу 27 грудня 2014 року. 29 грудня 2014 року позивач звернувся до банку із заявою про видачу вкладу, проте вклад йому було повернуто лише 28 січня 2015 року, чим йому завдано моральну шкоду у розмірі 100 грн. З урахуванням уточнених позовних вимог ОСОБА_1 просив стягнути з відповідача на його користь пеню відповідно до п.5 ст. 10 ЗаконуУкраїни « Про захист прав споживачів» № 1023-ХІІ за 12 днів прострочення виконання зобов'язання ( з дня закінчення строку розміщення депозиту по день звернення з позовом до суду - 09 січня 2014 року ) у розмірі 28 359 грн. та у відшкодування моральної шкоди - 100 грн .

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 5 березня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 8 квітня 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 вересня 2015 року ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 08 квітня 2015 року було скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Скасовуючи ухвалу апеляційного суду, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначив, що апеляційним судом не враховано, що відповідно до змісту ст. ст. 526, 1058 ЦК України зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки з допомогою платіжної банківської картки). У випадку перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, однак не надання вкладнику можливості використання цих коштів зобов'язання банку з повернення вкладу не є виконаним і до банку слід застосувати відповідальність за порушення грошового зобов'язання, передбачену ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з'явилися, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судовим розглядом встановлено, що 25 грудня 2013 року між ПАТ «Платинум Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір про розміщення вкладу «Готівка щомісяця» з щомісячною виплатою відсотків та продовженням строку зберігання.

Згідно з ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Договір відповідно до ст. 629 ЦК України є обов'язковим для виконання сторонами.

У ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» зазначено, що вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Відповідно до п. 1.1 укладеного між сторонами договору банк приймає від вкладника на вкладний рахунок грошову суму у розмірі 5000 доларів США та зобов'язується повернути вклад та сплатити відсотки за користування вкладом на умовах та в порядку, передбаченому договором.

Згідно п. 2.2 договору строк зберігання вкладу - з дати укладення договору до дати повернення вкладу 27 грудня 2014 року.

У п. 3.1 договору зазначено, що сума вкладу, а також сума нарахованих та не сплачених процентів повертається на картковий/поточний рахунок владника, відкритий в банку.

Відповідно до п. 4.1 договору цей договір набуває чинності з моменту його укладення, в частині зберігання вкладу - з моменту його внесення вкладником, і діє до моменту повернення вкладнику всієї наявної суми вкладу, а в частині розрахунків - до повного виконання грошових зобов'язань.

З матеріалів справи вбачається та не заперечувалось сторонами, що повністю суму вкладу позивачем отримано 28 січня 2015 року.

Банк в обгрунтування належного виконання забов'язання за договором послався на те , що відповідно до п.3.1 Основних умов банк забов'язаний повернути вклад та нараховані проценти в дату повернення вкладу , вказану в договорі . У разі , якщо днем повернення вкладу є вихідний або святковий день , вклад повертається наступного за ним банківського дня. Оскільки , датою повернення вкладу є субота 27.12.2014 року , банком в перший банківський день 29.12.2014 року було повернуто вклад позивачу у розмірі 5000 дол.США шляхом перерахування на поточний банківський рахунок № НОМЕР_1. Відповідно до Постанови НБУ від 01.12.2014 року №758 « Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» банки забов'язані обмежити видачу (отримання) готівкових коштів в іноземній валюті або банківських металів з поточних та депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати в межах до 15 000 грон. на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України. У зв'язку з обмеженнями , встановленими вищевказаною постановою національного банку України позивачем отримано вклад за період з 12.01.2015 року по 27 01.2015 року , що підтверджується випискою по особовому рахунку ОСОБА_1 : 12.01.2015 року - 950 дол.США ( стор.11 виписки ) ; 13.01.2015 року - 950 дол. США ( стор. 12 виписки ) ; 14.01.2015 року - 900 дол.США ( стор.12 виписки) ; 23.01.2015 року - 940 дол. США ( стор.12 виписки) ; 27.01.2015 року - 900 дол.США (стор.12 виписки) ; 28.01.2015 року - 445 дол.США ( стор.13 виписки).

Але зобов'язання банку з повернення вкладу не є виконаним в разі перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, однак не надання вкладнику можливості використання цих коштів виходячи з наступного.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У ч. 1 ст. 1060 ЦК України зазначено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Відповідно до ч. 5 ст. 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом ст.ст. 526 та 1058 ЦК України зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки з допомогою платіжної банківської картки). У випадку перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, однак не надання вкладнику можливості використання цих коштів зобов'язання банку з повернення вкладу не є виконаним і до банку слід застосувати відповідальність за порушення грошового зобов'язання, передбачену ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові № 6-140 цс 13 від 25 грудня 2013 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Враховучи викладені обставини, судова колегія дійшла висновку, що відповідачем ПАТ «Платинум Банк» були порушені умови укладеного між сторонами договору про розміщення вкладу, а саме : права позивача на своєчасне отримання належних йому грошових сум.

Посилання суду першої інстанції на наявність постанови Національного банку України від 01 грудня 2014 року № 758 "Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України" , відповідно до якої уповноважені банки були забов'язані обмежити видачу ( отримання ) готівкових коштів в іноземній валюті або банківських металів з поточних та депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати в межах 15 тис.грн. є безпідставним .

Зазначена постанова та подібні цій постанові цього банку є розпорядчими актами , які адресовані обмеженій кількості осіб і таке регулювання здійснюється в межах адміністративно-правових відносин Національного банку України з банками , які охоплюються його наглядовою діяльністю. Ці постанови банку не встановлюють нових прав або обов'язків для громадян , не можуть зачіпати їх права , свободи та інтереси.

Така позиція висловлена в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 вересня 2015 року( а.с.90 зв.).

Відповідно до ч. 1 ст. ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернути до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, який здійснюється судом у спосіб, визначений законами України.

Цивільним процесуальним засобом, яким забезпечується реалізація права на звернення до суду, є позов, тобто матеріально-правова вимога до суду заінтересованої особи (позивача) про здійснення правосуддя в цивільній справі на захист прав, свобод чи інтересів, порушених чи оспорюваних іншою особою (відповідачем).

Обґрунтовуючи вимоги про стягнення пені за кожен день прострочення повернення депозитного вкладу, розмір якої згідно наданого розрахунку становить 28359 грн., ОСОБА_1 посилався на п.5 ст.10 ЗУ «Про захист прав споживачів», яким передбачено, що у разі, коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботи (надати послугу) згідно з договором, за кожен день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі 3 % від вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством.

Проте, до правовідносин між сторонами, які виникли з приводу депозитного договору, укладеного 25 грудня 2013 року, Закон України «Про захист прав споживачів» застосуються лише в частині, не врегульованій нормами ЦК України.

Сплата неустойки у вигляді пені в якості забезпечення виконання банком грошових зобов'язань за укладеним між ОСОБА_1 та ПАТ «Платинум Банк» договором не передбачено.

Враховуючи викладене та ті обставини, що відповідачем ПАТ «Платинум банк» зобов'язання з повернення вкладу не виконано в строки, передбачені договором, до останнього слід застосовувати відповідальність за порушення грошового зобов'язання, передбачену ч.2 ст.625 ЦК України.

Такого ж висновку дійшов і Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, скасовуючи ухвалу апеляційного суду (а.с.90 зворот).

Оскільки, відповідно до вимог ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог, а ОСОБА_1 з вимогами про стягнення з відповідача сум на підставі статті 625 ЦК України з позовом не звертався, суд позбавлений права вийти за межі пред'явленого ним позову, вирішивши незаявлену вимогу позивача на власний розсуд.

Проте, ОСОБА_1 не позбавлений права у встановленому законом порядку звернутися із відповідним позовом до суду за захистом своїх порушених прав.

Оскільки укладеним між ОСОБА_1 та ПАТ «Платинум Банк» договором не передбачено відшкодування моральної шкоди в разі неналежного виконання банком своїх обов'язків , то судова колегія не знаходить підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з банку 100грн. у відшкодування моральної шкоди.

Постановляючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції помилково вважав, що права позивача ОСОБА_1 з боку ПАТ «Платинум банк» не порушено, такі висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.309 ЦПК України рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 з інших підстав.

На підставі викладеного, керуючись ст.2 Закону України « Про банки і банківську діяльність» ; ст.ст. 509,526,599,625,629,1058,1060-1061 ЦК України , ст. ст. 3, 4, 11, 303, 304, 307, 309, 313 - 315, 317, 319 , 360-7 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 05 березня 2015 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк» про стягнення пені та відшкодування моральної шкоди відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: