У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі:

Головуючого судді Собіни І.М.

Суддів: Оніпко О.В., Хилевича С.В.

Секретар судових засідань Коробчук А.М.

З участю представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - адвоката Печончика Олександра Володимировича на рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 30 вересня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа реєстраційна служба Володимирецького районного управління юстиції про визнання права власності та скасування держаної реєстрації права власності та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа реєстраційна служба Володимирецького районного управління юстиції про визнання права власності на нерухоме майно, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 30 вересня 2015 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2, про визнання права власності та скасування державної реєстрації права власності задоволено повністю.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину будинку як частку у спільному майні подружжя та на 1/6 частину будинку у порядку спадкування обов'язкової частки після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5, а всього визнано за ОСОБА_4 право власності на 2/3 будинку та господарських будівель в АДРЕСА_1.

Скасовано державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на будинок та земельні ділянки, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, що здійснена 07 березня 2013 року реєстраційною службою Володимирецького районного управління юстиції.

В задоволені вимог за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно - відмовлено за безпідставністю.

У поданій на вказане рішення апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 - адвокат Печончик О.В. покликається на його незаконність та необґрунтованість через порушення судом норм матеріального та процесуального права, а також невідповідність висновків суду обставинам справи.

На обґрунтування своїх вимог вказує, що суд без будь-якої мотивації скасував реєстрацію на спірний будинок в цілому, в той час коли за ОСОБА_2 рахується 1/3 частини спірного домоволодіння, згідно рішення Апеляційного суду Рівненської області від 20 березня 2013 року. Крім того судом не було враховано довідки Ромейківської сільської ради та покази свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, про те що позивачка ніколи у спірному будинку не проживала, а лише формально там зареєстрована. Весь час вона проживала у старому будинку по АДРЕСА_2.

Зазначає, що судом не взято до уваги надані документальні докази, а саме : розписки ОСОБА_5 від 11.11.1987 року, яка завірена Ромейківською сільською радою, про те що він як голова господарства надає дозвіл на забудову нового житлового будинку на його земельній ділянці сину ОСОБА_2; заяви ОСОБА_5 від 07.02.1995 року на ім'я голови виконкому Ромейківської сільської ради про забудову на його земельній ділянці ОСОБА_2 житлового будинку з проханням провести перерозподіл особових рахунків; рішення виконкому Ромейківької сільської ради від 20.06.2002 року про розподіл рахунків спірного домоволодіння. При цьому вважає, що суд безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про виклик представника сільської ради для допиту.

Вважає, що суд першої інстанції не з'ясував чи зверталась позивачка ОСОБА_4 до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину та чи відмовлено нотаріусом в установленому законом порядку в оформлені їй спадщини.

З наведених підстав просив скасувати рішення, матеріали справи направити до Володимирецького районного суду на новий розгляд по суті в іншому складі суду.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_11, чоловік ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1, видане ВДАЦС Володимирецького РУЮ у Рівненській області 01.04.2015 року (а.с.9)

За змістом ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від померлої фізичної особи (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять всі права та обов'язки, які належали спадкоємцю на момент відкриття спадщини та не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття за життя спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

22 січня 1955 року ОСОБА_5 та ОСОБА_4 зареєстрували у виконкомі Ромейківської сільської ради Володимирецького району Рівненської області шлюб, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2, актовий запис №4 (а.с. 6).

Під час шлюбу подружжям у 1991 році збудовано житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1

Відповідно до ст. 22 КпШС УРСР, яка діяла на час виникнення спільної сумісної власності, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Наведені обставини свідчать, що вказане нерухоме майно набуто у період, коли ОСОБА_5 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі, а відтак спірний будинок є спільною сумісною власністю подружжя і частки кожного із подружжя є рівними.

З довідки №53 від 05.06.2015 року, виданої Ромейківською сільською радою, вбачається, що згідно будинкової книги №02 за 1988-2005 роки, ОСОБА_4 та покійний ОСОБА_5 на день його смерті, проживали однією сім'єю та були зареєстровані за адресою: по АДРЕСА_1 (а.с.7).

25 травня 1993 року ОСОБА_5 склав заповіт, яким все майно, що йому належало на на час смерті і на що він мав право за законом заповідав своєму сину ОСОБА_2

На час смерті спадкодавця ОСОБА_4 була непрацездатною по інвалідності та пенсія їй призначена з 21.10.1978 року (а.с. 8), і у відповідності до ст. 335 ЦК 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини, непрацездатна дружина померлого успадковує незалежно від змісту заповіту не менше 2/3 частки, яка б належала їй при спадкуванні за законом (обов'язкова частка), що становить 1/6 будинку.

Отже суд першої інстанції вірно встановив, що незважаючи на заповіт, ОСОБА_4 не може бути позбавлена права спадкування на належну їй частину будинку.

Згідно зі ст. 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), яка регулювала спірні правовідносини на час відкриття спадщини, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Колегія судді, вважає що суд першої інстанції правомірно відмовив в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 про визнання права власності на спірне майно.

Згідно архівного витягу №5 від 19.05.1988 року засідання виконавчого комітету Ромейківської сільської ради, покійному ОСОБА_5 було виділено земельну ділянку площею 1200 кв.м. та надано дозвіл на будівництво індивідуального житлового будинку (а.с. 139).

Крім того, Рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 20 березня 2015 року, яке набрало законної сили, вже визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/3 житлового будинку у порядку спадкування з надвірними будівлями АДРЕСА_1 (а.с.10-11).

Цим же рішенням встановлено, що всього ОСОБА_4 у спірному будинковолодінні належить 2/3 частини будинку з надвірними приміщеннями.

Зазначену, встановлену судовим рішенням, що набрало законної сили обставину колегія суддів відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України примає до уваги, як таку, що не підлягає доведенню.

Таким чином, судова колегія дійшла до висновку, що суд першої інстанції в межах заявлених вимог повно і всебічно розглянув справу, дав належу оцінку наданим доказам, постановив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Виходячи з того, що суд першої інстанції перевірив усі докази, які навели сторони у підтвердження своїх вимог та заперечень, навів у рішенні фактичні обставини, які були встановлені судом при розгляді справи, вірно застосував правові норми, що регулюють ці правовідносини, та зробив обґрунтований висновок про задоволення первісного позову та відмови в задоволенні зустрічного позову, колегія суддів підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачає.

На підставі наведено, керуючись ст. 303, п. 1 ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 308, ст. ст. 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Печончика Олександра Володимировича відхилити.

Рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 30 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена сторонами в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів починаючи з дня набрання нею законної сили.

Головуючий І.М.Собіна

Судді: О.В.Оніпко

С.В.Хилевич