У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого: Гончара В.П.,

суддів: Амеліна В.І., Дербенцевої Т.П.,

Карпенко С.О., Остапчука Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - управління служби у справах дітей Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради, про усунення перешкод у вихованні і спілкуванні батька з дитиною, які проживають окремо, та відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 11 вересня 2014 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 2 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У січні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що з 16 серпня 2003 року перебував з ОСОБА_4 у шлюбі, в якому народилася дочка ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Оскільки після розірвання шлюбу відповідач перешкоджає йому бачитись та вільно спілкуватися з дочкою, просив зобов'язати ОСОБА_4 не чинити перешкоди у спілкуванні з дочкою; встановити, що кожні другі вихідні місяця з 19 год п'ятниці до 20 год неділі позивач забиратиме дочку до себе додому, а також з 31 грудня по 13 січня та перші два тижні липня щороку; стягнути з відповідача 10 000 грн на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 11 вересня 2014 року позов задоволено частково.

Зобов'язано ОСОБА_4 не чинити ОСОБА_3 перешкоди у спілкуванні з дочкою ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та у її вихованні.

Встановлено ОСОБА_3 дні побачень з дочкою: кожної суботи з 11 год до 16 год.

У іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 2 грудня 2014 року рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 11 вересня 2014 року в частині встановлення ОСОБА_3 днів побачень з дочкою змінено.

Встановлено ОСОБА_3 дні побачень з дочкою кожної другої та четвертої суботи місяця з 11 год до 16 год у присутності матері ОСОБА_4 за місцем проживання дитини.

У іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 11 вересня 2014 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 2 грудня 2014 року, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, обґрунтовано виходив з того, що ОСОБА_3 має право виховувати дочку і особисто спілкуватися з нею, у чому ОСОБА_4 не повинна йому перешкоджати.

Такі висновки ґрунтуються на фактичних обставинах, встановлених судами, і відповідають вимогам закону.

Судами встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 16 серпня 2003 року.

Від шлюбу вони мають дочку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 26 червня 2009 року розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Також судами встановлено, що ОСОБА_3 проживає та зареєстрований по АДРЕСА_1; за цією ж адресою зареєстрована і ОСОБА_4, однак фактично остання разом із дочкою проживає по АДРЕСА_2.

Згідно з ч.ч. 2,3 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні та має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до ст. 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Рішенням виконавчого комітету Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради від 25 вересня 2012 року ОСОБА_3 встановлено порядок побачень з дочкою кожної суботи з 11 год до 16 год.

Так як ОСОБА_4 чинила перешкоди ОСОБА_3 у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, ухилялась від виконання рішення виконавчого комітету Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради від 25 вересня 2012 року, батько дитини відповідно до ст. 159 СК України звернувся за вирішенням спору до суду.

За положеннями ст. 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини, місце та час їхнього спілкування з урахуванням ставлення батьків до виконання батьківських обов'язків, особистої прихильності дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я, інших обставин, що мають істотне значення, у тому числі психічного здоров'я одного з них, зловживання ним алкогольними напоями чи наркотичними засобами. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Згідно зі ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (ч.ч. 1,2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства»).

Суди попередніх інстанцій, встановивши, що малолітня ОСОБА_6 проживає з матір'ю і остання чинить перешкоди ОСОБА_3, який проживає окремо, у спілкуванні з дочкою та у її вихованні, дійшли обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову.

Змінюючи рішення суду першої інстанції в частині встановлення ОСОБА_3 днів побачень з дочкою, апеляційний суд виходив з того, що малолітня ОСОБА_6 проживає з матір'ю у м. Києві, є ученицею 4-А класу освітнього-виховного комплексу спеціалізованої школи-дитсадку «Лісова Казка», врахував графік навчання дитини та її інтереси, а також відповідний висновок спеціаліста-психолога Центру у справах сім'ї та жінок «Родинний дім» Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації від 18 липня 2014 року № 73, прихильність дитини до матері і дійшов правильного висновку про зміну встановлених ОСОБА_3 днів побачень з дочкою, обумовивши їх присутністю матері.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2116/ed_2011_03_09/pravo1/T041618.html?pravo=1> підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2127/ed_2011_03_09/pravo1/T041618.html?pravo=1> суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні судів першої та апеляційної інстанції чи відкинуті ними, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу та про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги не дають підстав вважати, що при розгляді справи судами допущено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення спору, оскільки висновків судів попередніх інстанцій не спростовують і зводяться до переоцінки доказів, їх належності та допустимості. Проте, в силу ст. 335 ЦПК України, суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами на основі об'єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи та вірно застосовано норми матеріального права.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 11 вересня 2014 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 2 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.П.Гончар
Судді: В.І.Амелін Т.П.Дербенцева С.О.Карпенко Д.О.Остапчук