АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА [1]

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого - Кирилюк Г.М.

суддів: Качана В.Я., Рейнарт І.М.

при секретарі Архіповій А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Національного музею історії України про скасування наказу про застосування дисциплінарного стягнення, відшкодування моральної шкоди, за апеляційною скаргою Національного музею історії України на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 10 вересня 2015 року,

встановила:

23 червня 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду вказаним позовом, в якому просила скасувати наказ №178 від 29.05.2015 року про застосування стягнення за порушення трудової дисципліни у виді догани, виданий генеральним директором Національного музею історії України та відшкодувати заподіяну моральну шкоду в розмірі 5 000 грн.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що перебуває з відповідачем у трудових стосунках з 10.09.2001 року, а з 12.05.2011 р. обіймає посаду завідувача сектору науково-дослідного відділу нумізматики. Наказом №178 від 29.05.2015 р. її було притягнуто до дисциплінарної відповідальності. Вважала, що вказаний наказ є незаконним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки при застосуванні до неї стягнення у виді догани відповідачем не було належним чином визначено, за яке саме порушення трудової дисципліни її притягнули до дисциплінарної відповідальності, зазначені в наказі підстави суперечать одна одній та є неконкретними, дисциплінарне стягнення застосовано з порушенням процедури, дотримання якої вимагає трудове законодавство України. Внаслідок незаконного притягнення до дисциплінарної відповідальності вона зазнала моральних страждань, які виразилися в емоційних, душевних хвилюваннях.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 10 вересня 2015 року позов задоволено частково. Скасовано наказ №178 від 29.08.2015 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», виданий Національним музеєм історії України. Стягнуто з Національного музею історії України на користь позивача 1000 грн. на відшкодування моральної шкоди, витрати на правову допомогу в сумі 487,20 грн. та судовий збір в сумі 243,60 грн.

В апеляційній скарзі представник Національного музею історії України, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 10 вересня 2015 року та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Свої доводи мотивує тим, що ОСОБА_2 не забезпечила належний контроль та виконання її підлеглими нормативних документів, у тому числі і тих, що стосуються недопущення сторонніх осіб до фондових приміщень.

При вирішенні спору судом не були враховані надані відповідачем докази: нотаріально посвідчені покази головного зберігача ОСОБА_3 від 28.08.2015 р.; копія доповідної завідувача відділу нумізматики ОСОБА_4; лист Мінкультури щодо надання роз'яснень №534/10-3/64-15 від 07.09. 2015р., а також не надано правової оцінки показам свідків, які підвередили той факт, що двері в фондосховище були відкриті.

Крім цього, судом відмовлено в задоволенні клопотання про огляд фондосховища та про привід свідка ОСОБА_5, яка без необхідного дозволу була присутня в робочій кімнаті відділу нумізматики 22.05.2015 р.

Судом також не надано правової оцінки тому факту, що саме підлегла ОСОБА_1 - старший науковий співробітник ОСОБА_6 відкрила двері фондових приміщень відділу нумізматики та впустила до приміщення сторонню особу, а потім і генерального директора, заступника генерального директора та головного зберігача. В доповідній від 22.05.2015 р. ОСОБА_1 підвередила той факт, що вона є керівником і відповідала за роботу відділу нумізматики у відсутність завідувача відділу ОСОБА_4

Недостовірність наданої позивачем інформації підтверджується довідкою від 07.07.2015 р та не заперечується самим позивачем.

Тривале (понад тиждень) перебування предметів, вилучених з експозиції 1-го поверху поза сейфами фондосховища також було підтверджено показами свідків та письмовими доказами.

При цьому доказів заподіяння позивачу моральної шкоди суду надано не було.

Порушення норм процесуального права полягає в незаконному допущенні 08 липня 2015 р. до участі в справі в якості представника позивача ОСОБА_7, що свідчить про упередженість суду та порушення судом норм процесуального права. Доказів належного повідомлення свідка ОСОБА_5 про розгляд справи матеріали справи не містять. Матеріали, що знаходяться на аркушах справи 138-144, були приєднані без з'ясування думки відповідача.

В судовому засіданні представники Національного музею історії України ОСОБА_8 та ОСОБА_9 апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_10 просили апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відхилення апеляційної скарги з таких підстав.

Частково задовольняючі позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності відбулось з порушенням порядку, встановленого ст.149 КЗпП України, за недоведеності обставин порушення позивачем трудової дисципліни.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ст.139 КЗпП України працівники зобов'язані працювати чесно та сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» визначено, що при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з'ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок тощо.

Підставою для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності є порушення трудової дисципліни. Головним при вирішенні питання щодо застосування до працівника дисциплінарного стягнення є фіксація самого факту порушення та наявність вини.

Як вбачається з матеріалів справи, 22 травня 2015 р. генеральним директором Національного музею історії України видано наказ №149 «Про відсутність безпеки в роботі з фондовими предметами у фондово-освітньому відділі нумізматики (зав. ОСОБА_4.)» , яким наказано надати 22 травня 2015 р. до 17.00 год. пояснення щодо грубих порушень правил зберігання фондової колекції та правил внутрішнього розпорядку працівнику, відповідальному за роботу відділу у відсутність завідувача відділу ОСОБА_4 (а.с.11 т.1).

У зв'язку з видачею вказаного наказу, в доповідній записці від 22.05.2015 р. ОСОБА_1 зазначила про обставини перебування сторонньої особи у відділі нумізматики, а також з приводу факту захаращеності фондосховища картонними коробками (а.с.12 т.1).

25 травня 2015 року генеральним директором Національного музею історії України видано наказ №152 «Про надання пояснень ОСОБА_1В.», відповідно до якого ОСОБА_1 наказано надати пояснення: щодо присутності сторонньої особи без тимчасової перепустки в приміщенні робочої кімнати, з відкритим фондосховищем; щодо тривалого (понад тиждень) перебування предметів, вилучених з експозиції І поверху, поза сейфами фондосховища; щодо проведення ремонтних робіт впродовж 2015 року із наданням від інженерної служби та бухгалтерії необхідних кошторисних документів на проведення ремонтних робіт; надати перелік осіб, які за тимчасовими перепустками відвідували приміщення відділу. Пояснення та копії потрібних документів надати до 12.00 26 травня 2015 року (а.с.10 т.1).

29 травня 2015 року генеральним директором Національного музею історії України видано наказ №178 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» у виді оголошення ОСОБА_1 догани (а.с.9 т.1).

За змістом вказаного наказу, підставою для застосування стягнення за порушення трудової дисципліни стало ігноруванням наказу №152 та надання недостовірної інформації керівництву Національного музею історії України, порушенням Правил внутрішнього розпорядку, умов Колективного договору та Посадових інструкцій, а саме ненадання пояснення генеральному директору НМІУ: щодо присутності сторонньої особи без тимчасової перепустки в приміщенні робочої кімнати, з відкритим фондосховищем; щодо тривалого (понад тиждень) перебування предметів, вилучених з експозиції І поверху, поза сейфами фондосховища; щодо проведення ремонтних робіт впродовж 2015 року із наданням від інженерної служби та бухгалтерії необхідних кошторисних документів на проведення ремонтних робіт; надати перелік осіб, які за тимчасовими перепустками відвідували приміщення відділу.

Разом з тим, притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності лише за ненадання пояснення керівнику, без зазначення в наказі в чому саме полягає порушення ОСОБА_1 своїх трудових обов'язків, та які саме винні дії працівника стали підставою для його видання, законним визнати не можна.

Відповідно до ч.2 ст.14 ЦК України особа не може бути примушена до вчинення дій, вчинення яких не є обов'язковими для неї.

Відповідно до ч.1 ст.149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

В судовому засіданні представники відповідача не заперечували проти того, що позивачу не пропонувалось надати відповідні пояснення.

Враховуючи підстави притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, порушення порядку його застосування, доводи апеляційної скарги щодо доведеності обставин неналежного виконання позивачем своїх трудових обов'язків на правильність вирішення судом спору не впливає.

Згідно зі ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

При вирішенні питання щодо відшкодування моральної шкоди, що підлягає стягненню з відповідача, суд правильно виходив з того, що внаслідок необґрунтованого притягнення до дисциплінарної відповідальності позивачу були спричинені моральні страждання. З урахуванням обставин справи, характеру та обсягу заподіяних фізичних та моральних страждань, а також принципів розумності та справедливості суд правильно визначив суму відшкодування в розмірі 1000 грн.

Посилання в апеляційній скарзі на порушення судом першої інстанції норм процесуального права в частині допущення до участі в справі 08.07.2015 р. в якості представника позивача ОСОБА_7, за наявності витягу з договору про надання правової допомоги №31 від 22.06.2015 р. та ордеру від 03.07.2015 р., є необґрунтованими.

Відмова суду першої інстанції в постановленні ухвали про привід свідка ОСОБА_5, приєднання до матеріалів справи письмових доказів без з'ясування думки іншої сторони не є обставинами, що свідчать про упередженість суду при розгляді справи.

Оскільки зі змісту апеляційної скарги не вбачається неправильного застосування судом першої інстанцій норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити.

Відповідно до ч.2 ст. 308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст. 303, 307, 308, 313-315, 317,319 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу Національного музею історії України відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 10 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді:

Справа №22-ц/796/13764/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Притула Н.Г.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Кирилюк Г.М.