Справа № 186/1504/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" січня 2015 р. Першотравенський міський суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Бондарьової Г. М.

секретар Кобка Т.В.

за участю позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, його представника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Першотравенську Дніпропетровської області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Першотравенського міського житлово-комунального підприємства, приватного підприємства "Комунальщик-2" про вселення у квартиру, визначення порядку користування квартирою, зобов'язання відкриття окремих особових рахунків зі сплати комунальних послуг,

ВСТАНОВИВ:

08 вересня 2014 року,з врахуванням доповнених та уточнених позовних вимог від 25 листопада 2014 року, ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, Першотравенського міського житлово-комунального підприємства,приватного підприємства "Комунальщик-2" про вселення її у квартиру АДРЕСА_1,визначення порядку користування квартирою, яка знаходиться у її та ОСОБА_2 спільній частковій власності, виділивши їй окрему житлову кімнату площею 14,20 кв.м.; ОСОБА_2 окрему житлову кімнату площею 11,60 кв.м., залишивши у спільному користуванні кухню площею 5,30 кв.м. в якій розміщено 4-х комфорочну газову плиту та раковину, ванну кімнату площею 1,90 кв.м., туалет площею 1,20 кв.м. та передню площею 5,20 кв.м.; зобов'язавши Першотравенське МЖКП та ПП "Комунальщимк-2№ відкрити на неї та ОСОБА_2 окремі особові рахунки відповідно до вказаної площі на сплату комунальних послуг,стягнувши на її користь понесені нею судові витрати у справі.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що вона, позивач,та відповідач ОСОБА_2 є співвласниками квартири АДРЕСА_1 в рівних частках,тобто кожному з них належить на праві власності ? частина зазначеної квартири.

Після набуття нею у приватну власність ? частини зазначеної квартири,відповідач ОСОБА_2 створює їй перешкоди у користуванні її частиною квартири,він взагалі не пускає її в цю квартиру і не надає на її неодноразові звернення ключі від неї, чим порушує її права, та членів її сім'ї, зокрема доньки, право на рівність щодо права власності на ? частину квартири,тоді як у ОСОБА_2 є інше житло, а вона його не має.

Позивачка вважає, що враховуючи на взаємовідносини які склалися між нею та ОСОБА_2 слід визначити порядок користування житловими приміщеннями у квартирі, з виділенням кожному із них по одній окремій ізольованій кімнаті, з залишенням у спільному користуванні кухні,ванної кімнати, туалету, передньої.

При цьому також вважає за необхідне поділу особового рахунку на квартиру, зобов'язавши відповідні обслуговуючі квартиру підприємства ПМЖКП та ПП "Комунальщик-2" відкрити на кожного із них окремі особові рахунки на сплату комунальних послуг.

В судовому засіданні позивач повністю підтримала свої позовні вимоги.

Відповідач у справі ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав,надавши суду заперечення на позов,які він та його представник повністю підтримали у судовому засіданні,посилаючись на те,що відповідно до права кожного із них на ? частину спірної квартири,виходячи з технічної характеристики спірного майна у кожного з них у володінні знаходиться 12,9 кв.м. житлової та по 19,7 кв.м. загальної площі,що свідчить про те,що згідно положень ч.1 ст.356 та ч.3 ст.358 ЦК України на сьогодні відсутні інші законодавчі механізми врегулювання подібних спорів,крім тих ,що встановлені ст.ст.356,358 ЦК України про право кожного із співвласників на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі,яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності,передбачене ч.3 ст.358 ЦК України,вважають безпідставним посилання позивача в обґрунтування своїх позовних вимог на ст.115 ЖК УРСР,яка на момент виникнення правовідносин між сторонами втрати свою чинність,а вимоги позивача порушують права іншого співвласника квартири, які гарантовані йому ст.41 Конституції України,а також порушують право відповідача на норму жилої площі яка згідно зі ст.47 ЖК України встановлена у розмірі 13,65 кв.м. на одну особу.

Вважають, що, оскільки законодавчо неможливо визначити порядок користування спірною квартирою з дотриманням прав кожного із співвласників на володіння, користування та розпорядження належною йому часткою, та між співвласниками не досягнуто згоди щодо порядку володіння та користування майном, користування, вселення позивачки у вказану квартиру неможливим.

Щодо вимог позивача про відкриття окремих особових рахунків на сплату комунальних послуг вважають,що відповідно до вимог ст.360 ЦК України ,де передбачено що співвласник відповідно до своєї частки у спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна,у сплаті податків,зборів(обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном, вважають можливим їх задоволення,але з врахуванням площі,яка дійсно належить позивачу та відповідачу на праві приватної власності (12,9 кв.м. житлової площі та по 19,7 кв.м. загальної площі відповідно).

Представники відповідачів Першотравенського міського житлово-комунального підприємства та приватного підприємства "Комунальщик-2" подали заяви про розгляд справи у їх відсутність, рішення по справі просять прийняти у відповідності до чинного законодавства України.

Вислухавши пояснення сторін,дослідивши матеріали справи ,суд вважає,що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав:

З матеріалів справи вбачається, що на підставі рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 11 грудня 2013 року ОСОБА_1 належить право власності на ? частину двокімнатної квартири АДРЕСА_1 загальною житловою площею 39,4 кв.м.,житловою площею 25,8 кв.м., що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Право власності на іншу ? частину цієї квартири належить відповідачу ОСОБА_2

Отже поясненнями сторін та матеріалами справи підтверджено що позивачка із відповідачем ОСОБА_2 є співвласниками спірної квартири в рівних частках-кожному належить право власності на ? частину квартири.

Спірна квартира згідно технічного паспорту на неї складається з 2 кімнат, загальною площею 39,40 кв.м., житловою площею 25,80 кв.м., в тому числі одна кімната житловою площею 14,20 кв.м., друга кімната житловою площею 11,60 кв.м., кухні площею 5,30 кв.м., ванної кімнати площею 1,90 кв.м.,туалету площею 1,20 кв.м.,передньої площею 5,20 кв.м.

З пояснень сторін встановлено, що між співвласниками квартири існують напружені, неприязні стосунки, відповідач ОСОБА_2 підтвердив, що ключі від квартири знаходяться у нього, але він не бажає їх надавати позивачці, фактичний порядок користування кімнатами між ними не визначений,сторони стверджують, що обоє потребують житла,ні позивач ні відповідач не бажають отримати грошову компенсацію за належні їм частки у квартирі,також сторони заявили в суді, що не мають можливості сплати один одному грошової компенсації за частку у квартирі, посилаючись на відсутність коштів.

Особовий рахунок на квартиру оформлено на відповідача ОСОБА_2 який відмовляється визначити порядок користування квартирою з позивачкою, не бажає її впускати в квартиру, також не бажає їй сплатити ринкову її вартість за відсутністю коштів, що не може зробити і позивачка, сторони не змогли у наданий судом на їх заяву час мирно вирішити питання продажу спільної квартири та її поділу. ОСОБА_2 згоден на відкриття на кожного із них особового рахунку на квартиру відповідно до їх часток, він потребує житла у квартирі,оскільки проживає тимчасового на дачі, але регулярно приїздить у квартиру.

З врахуванням викладеного суд вважає, що права позивачки підлягають захисту судовим рішенням виходячи з наступного:

Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у ст. 317 ЦК України.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом.

Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1 ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому.

Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробному виразі.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Виходячи з аналізу зазначеної правової норми слід дійти висновку, що ця норма регулює саме порядок здійснення права часткової власності, тобто порядок користування спільною частковою власністю без її поділу в натурі, наслідком якого є припинення права спільної часткової власності. Зокрема, при встановленні порядку користування квартирою кожному зі співвласників передається в користування конкретна частина квартири з урахуванням його частки в праві спільної власності на квартиру. Разом із тим виділені в користування приміщення можуть бути і неізольовані, і не завжди точно відповідати належним співвласникам часткам, оскільки встановлення порядку користування майном не припиняє право спільної часткової власності на це майно.

Таким чином, установлення порядку користування квартирою з виділенням конкретних приміщень в натурі не припиняє право спільної часткової власності, тому що такі частини не перетворюються в об'єкт самостійної власності кожного з них.(правова позиція Верховного Суду України у справі № 6-12цс13 від 03 квітня 2013 року: порядок визначення користування співвласниками спільною частковою власністю та порядок виділу в натурі ними своїх часток ).

Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право(а не обов'язок) на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності.

Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

З врахуванням зазначеного суд вважає за необхідне вселення позивачки у спірну квартиру та вважає за можливе визначення порядку користування квартирою між сторонами , у зв'язку з заявленням позову про це, з метою захисту законних прав та інтересів кожного із співвласників спірної квартири.

Враховуючи ті обставини, що між сторонами фактично не склався певний порядок користування кімнатами у квартирі, суд приходить до висновку про доцільність надання у користування позивачки ізольованої кімнати площею 14,20 кв.м., а ОСОБА_2- кімнати площею 11,60 кв.м.; передню,кухню, ванну кімнату, туалет потрібно залишити у загальному користуванні, а відтак, і про задоволення позовних вимог в цій частині.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власність зобов'язує. Співвласник відповідно до своєї частки у спільному майні зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна як це передбачено ст. 360 ЦК України.

Відповідно до ст. 179 ЖК України користування будинками (квартирами) та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями.

Статею 162 ЖК України передбачено, що плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Згідно з п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків (в редакції, затвердженій Постановою Кабінету Міністрів України від 24.01.2006р. №45) власник та наймач (орендар) квартири зобовязаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Мешканці квартири, в якій проживає два і більше співвласники, наймачі (орендарі), мають рівні права на користування підсобними приміщеннями і

обладнанням (п.10 Правил).

Пунктом 10 Правил також встановлено, що у разі коли між мешканцями квартири відсутня згода щодо оплати житлово-комунальних послуг та інших послуг плата розподіляється:

- за електроенергію при загальному лічильнику - пропорційно потужності побутового електричного обладнання кожного співвласника, наймача (орендаря);

- за газ, водопостачання та водовідведення, освітлення підсобних приміщень - за чисельністю членів сімї, що проживають у квартирі, та осіб, які проживають у квартирі більше ніж місяць;

- за послуги з централізованого опалення, утримання житлових будинків і споруд та прибудинкових територій - за встановленими тарифами відповідно до опалювальної та загальної площі приміщення, яким користується співвласник, наймач (орендар).

Таким чином, оскільки цивільним законодавством України не встановлено прямої норми, яка б врегульовувала правовідносини з приводу поділу особового рахунку з оплати житлово-комунальних послуг між спільними власниками квартири, суд вважає, що у даному випадку з метою врегулювання даного цивільно-правового спору необхідно використовувати норму ч.2 ст.373 ЦК України за правилами аналогії закону, встановленої ч.1 ст.8 ЦК України.

Одним зі способів захисту порушеного, оспорюваного або невизнаного цивільного права є зміна правовідношення (ст.16 ЦК України).

Відповідно до ст. 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" до житлово-комунальних послуг належать послуги з централізованого постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізованого опалення, вивезення побутових відходів та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

З огляду на те, що виконання обов'язку позивача щодо оплати житлово-комунальних послуг утруднюється відмовою ПМЖКП та ПП "Комунальщик-2" здійснити поділ особового рахунку між сторонами за відсутності відповідного судового рішення, беручи до уваги, що можливість поділу плати за житлово-комунальні послуги відповідно до встановленого конкретного порядку користування квартири передбачене чинним законодавством, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову ОСОБА_5 і в іншій частині вимог шляхом зобов'язання ПМЖКП та ПП "Комунальщик-2" відкрити окремі особові рахунки на оплату житлово-комунальних послуг, що надаються в спірну квартиру (централізоване водопостачання та водовідведення, централізоване опалення, вивезення побутових відходів та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій) на ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відповідно до встановленого даним рішенням порядку користування квартирою.

На основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 про вселення у квартиру,визначення порядку користування квартирою, зобов'язання відкриття окремих особових рахунків на сплату комунальних послуг між співвласниками квартири підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України слід стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені нею документально підтверджені судові витрати у справі в розмірі 249грн.(а.с.1).

Керуючись ст.ст. 3, 10, 60, 209, 212-215, 218, 223, 294 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Вселити ОСОБА_1 в квартиру АДРЕСА_1.

Визначити порядок користування квартирою АДРЕСА_1, виділивши у користування ОСОБА_1 окрему ізольовану житлову кімнату площею 14,20 кв.м., виділивши у користування ОСОБА_2 окрему ізольовану житлову кімнату площею 11,60 кв.м,залишивши у їх загальному користуванні кухню площею 5,30 кв.м;ванну кімнату площею 1,90 кв.м.; туалет площею 1,20 кв.м. та передню площею 5,20 кв.м..

Зобов'язати Першотравенське міське житлово-комунальне підприємство та приватне підприємство "Комунальщик-2" відкрити окремі особі рахунки на оплату житлово-комунальних послуг, що надаються в квартиру АДРЕСА_1 на ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відповідно до встановленого даним рішенням порядку користування квартирою.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати в справі в розмірі 249 (двісті сорок дев'ять) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Г. М. Бондарьова