18 вересня 2015 року Рівненський міський суд Рівненської області
головуючого судді Денисюка П.Д.,
при секретарі Киричок М.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Креді ОСОБА_1» до Відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції в Рівненській області та ОСОБА_2 про зняття арешту із заставленого майна,
Представник ПАТ «Креді ОСОБА_1» звернувся до Рівненського міського суду до Відділу ДВС Рівненського міського управління юстиції в Рівненській області та ОСОБА_2, в якому просить зняти арешт та заборону на відчуження, що накладено постановою від 03 листопада 2011 року з легкового автомобіля, марки «TOYOTA», модель «HILUX», 2008 року випуску, тип легковий, пікап, номер шасі №MROFR22G600639880, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_2, який переданий ним у заставу банку та стягнути з відповідачів судові витрати.
В обґрунтування позовних вимог вказує, що 15 травня 2008 року між АТ «Індустріально-експортним банком», правонаступником якого є ПАТ «Креді ОСОБА_1» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №213, відповідно до умов якого позичальнику надано кредит у сумі 33 130, 69 дол. США на купівлю автомобіля для споживчих потреб. З метою виконання кредитних зобовязань за кредитним договором 15 травня 2008 року було укладено договір застави №213/1. Предметом застави є автомобіль, марки «TOYOTA», модель «HILUX», 2008 року випуску, тип легковий, пікап, номер шасі №MROFR22G600639880, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить ОСОБА_2 Згідно витягу про реєстрацію обтяжень рухомого майна внесено реєстраційний запис про обтяження заставою банку вказаного легкового автомобіля. 03 листопада 2011 року Відділом ДВС Рівненського міського управління юстиції накладено арешт на майно (автомобіль), що знаходиться в заставі банку та забезпеченням виконання зобовязань за кредитним договором. Державна виконавча служба не має правових підстав для звернення стягнення на заставлене майно на користь стягувача, які не є заставодержателями.
В судове засідання представник позивача не зявився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, однак подав суду клопотання в якому просив розглянути справу без його участі.
Відповідач ОСОБА_2 та представник Відділу ДВС Рівненського міського управління юстиції в Рівненській області у судове засідання не зявилися, про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку, заперечень проти позову не подали.
Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, а позовзадоволити з наступних підстав.
Відповідно до ч.7 ст.54 Закону України «Про виконавче провадження» спори, що виникають під час виконавчого провадження щодо звернення стягнення на заставлене майно, вирішуються судом.
Судом установлено, що 15 травня 2008 року між АТ «Індустріально-експортним банком», правонаступником якого є ПАТ «Креді ОСОБА_1» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №213, відповідно до умов якого позичальнику надано кредит у сумі 33 130, 69 дол. США на купівлю автомобіля для споживчих потреб.
З метою виконання кредитних зобовязань за кредитним договором 15 травня 2008 року було укладено договір застави №213/1. Предметом застави є автомобіль, марки «TOYOTA», модель «HILUX», 2008 року випуску, тип легковий, пікап, номер шасі №MROFR22G600639880, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, серії ВКС 065359 від 13 травня 2008 року.
Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).
Статтею 1 Закону України «Про заставу» регламентовано, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами.
Згідно ст.ст. 17, 18, 19 Закону України «Про заставу» заставодавець зберігає право розпорядження заставленим майном, якщо інше не передбачено законом чи договором. Наступні застави вже заставленого майна допускаються в разі, якщо інше не передбачено законом і попередніми договорами застави. Якщо предметом застави стає майно, яке вже є заставним забезпеченням іншого зобов'язання (боргу), заставне право попереднього заставодержателя (попередніх заставодержателів) зберігає силу. Якщо предметом застави є рухоме майно, заставодержатель зареєстрованої застави має переважне право на задоволення вимог із заставленого майна перед заставодержателями незареєстрованих застав та заставодержателями застав, які зареєстровані пізніше. За рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.
Відповідно до ст.16 Закону України «Про заставу» право застави виникає з моменту укладення договору застави, а в разі, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню - з моменту нотаріального посвідчення цього договору. Якщо предмет застави відповідно до закону чи договору повинен знаходитись у заставодержателя, право застави виникає в момент передачі йому предмета застави. Якщо таку передачу було здійснено до укладення договору, - то з моменту його укладення.
Право застави у позивача на автомобіль належний на праві власності ОСОБА_2 виникло з 15 травня 2008 року, з моменту укладення та нотаріального посвідчення договору застави, а постанова про накладення арешту була винесена 03 листопада 2011 року, тобто пізніше ніж було укладено договір застави.
Звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя.
Для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів або якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю (ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження»).
Враховуючи викладене та те, що автомобіль, марки «TOYOTA HILUX», реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить ОСОБА_2 являється забезпеченням його кредитних зобовязань, а арешт накладений неправомірно, суд прийшов до висновку про наявність достатніх правових підстав для задоволення позову та зняття заборони на відчуження, накладеного згідно постанови ДВС від 03 листопада 2011 року.
Керуючись ст. 572 ЦК України, ст.ст.88, 213-215, 224-226 ЦПК України, суд -
Зняти арешт та заборону на відчуження, що накладено Відділом державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції в Рівненській області на підставі постанови від 03 листопада 2011 року з легкового автомобіля, марки «TOYOTA», модель «HILUX», 2008 року випуску, тип легковий, пікап, номер шасі №MROFR22G600639880, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_2, який переданий ним у заставу публічному акціонерному товариству «Креді ОСОБА_1».
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення у той же строк з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення суду набирає законної сили відповідно до загального порядку, а саме після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий підпис

З оригіналом згідно

Суддя Рівненського міського суду П.Д. Денисюк