Ухвала ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 25 листопада 2015 року м. Київ Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: головуючогоДьоміної О.О., суддів: Завгородньої І.М., Коротуна В.М., Парінової І.К., Ступак О.В., розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, третя особа - Франківський відділ державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції, про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, за касаційною скаргою ОСОБА_7 на рішення апеляційного суду Львівської області від 03 липня 2015 року, в с т а н о в и л а: У вересні 2014 року позивач звернулася до суду з даним позовом,зазначивши в його обгрунтування, що рішенням Франківського районного суду м. Львова від 12 квітня 2013 року стягнуто з відповідачана її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 450 гривень щомісячно, починаючи з лютого 2013 року і до досягнення дитиною повноліття. На підставі вказаного рішення 23 квітня 2013 року Франківським районним судом м. Львова було видано виконавчий лист № 2/465/1750/13, згідно з яким державним виконавцем Франківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції винесено постанову від 06 червня 2013 року про відкриття виконавчого провадження. Посилаючись на те, що рішення суду про стягнення аліментів відповідач не виконує, у зв'язку з чим утворилась заборгованість за аліментами, позивач просила суд стягнути з відповідача на свою користь пеню за прострочення сплати аліментів за період з лютого 2013 року по січень 2015 року у розмірі 22 794 гривні 25 копійок. Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 17 березня 2015 року позов задоволено частково. Ухвалено стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 неустойку за прострочення сплати аліментів у розмірі 5 150 гривень. Вирішено питання про стягнення судового збору. Рішенням апеляційного суду Львівської області від 03 липня 2015 року змінено. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 неустойку за прострочення сплати аліментів у розмірі 20 928 гривень 70 копійок. В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін. У касаційній скарзі ОСОБА_7 просить скасувати рішення апеляційного суду і залишити в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на стягнення з відповідача неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, що становить 5150 гривень. Змінюючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виходив з того, що відповідач не сплачував аліменти на користь позивача до часу звернення до суду з позовом про стягнення неустойки, а виплата більшої частини заборгованості за аліментами одним платежем у листопаді 2014 року та подальша їх своєчасна сплата не є підставою для зменшення розміру неустойки у відповідності до ч. 2 ст. 196, ст. 197 СК України, оскільки відповідач допустив заборгованість за аліментами без поважних причин. Проте з такими висновками апеляційного суду погодитись не можна. За вимогами ст. ст. 213, 214, 316 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України. Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. При ухваленні рішення суд зобов'язаний з'ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини. Указаних вимог судом не дотримано. Судом установлено, що рішенням Франківського районного суду м. Львова від 12 квітня 2013 року стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 450 гривень щомісячно, починаючи з лютого 2013 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач рішення суду про стягнення аліментів належним чином не виконував, у зв'язку з чим станом на 21 липня 2014 року утворилась заборгованість за аліментами у розмірі 7 414 гривня. Судом встановлено, що відповідачем сплачено: 31 липня 2013 року - 100 гривень, 28 серпня 2013 року - 300 гривень, 11 листопада 2013 року - 1000 гривень, 18 березня 2014 року - 1000 гривень, 08 вересня 2014 року - 400 гривень, 02 жовтня 2014 року - 500 гривень, 19 листопада 2014 року - 6 391 гривню. Згідно розрахунку заборгованості по аліментам Франківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_9 станом на 17 червня 2015 року заборгованість по сплаті аліментів відсутня (а. с. 122). Статтею 180 СК України встановлено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов'язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Згідно із ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Отже, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку,та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом ст. 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. З огляду на те,що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року (справа № 6-94цс15). Ухвалюючи рішення, апеляційний суд на викладе уваги не звернув та, здійснюючи розрахунок пені від суми несплачених аліментів за період з лютого 2013 року по 19 листопада 2014 року, не врахував, що сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались, у зв'язку з чим дійшов помилково висновку про стягнення з відповідача на користь позивача пеню від суми несплачених аліментів за вказаний період. За таких обставин рішення апеляційного суду підлягає скасуванню з підстав, передбачених ст. 338 ЦПК України, з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у х в а л и л а: Касаційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити частково. Рішення апеляційного суду Львівської області від 03 липня 2015 скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Ухвала оскарженню не підлягає. Головуючий О.О. Дьоміна Судді: І.М. Завгородня В.М. Коротун І.К. Парінова О.В. Ступак