Справа № 594/1101/15-ц
Провадження №2/594/503/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2015 року

Борщівський районний суд Тернопільської області

у складі: головуючого Чир П.В.

за участі: секретаря Козій Я.Ю.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Борщеві справу за позовом ОСОБА_1 до Борщівської районної державної адміністрації Тернопільської області про захист честі, гідності та ділової репутації, суд-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Борщівської районної державної адміністрації про захист честі, гідності та ділової репутації.

В обґрунтування вимог позивач вказує, що з 30.07.2014 року по 07.07.2015 року він перебував на посаді першого заступника голови Борщівської районної державної адміністрації. З 29.12.2014 року по 25.05.2015 року на нього покладено виконання обовязків голови Борщівської РДА. Рішенням Державної казначейської служби України було погоджено проходження його стажування на посаді начальника управління Державної казначейської служби України в Борщівському районі Тернопільської області, терміном не менше 14 днів. Згідно висновку від 16 червня 2015 року ним пройдено дане стажування без зауважень. На підставі його заяви про призначення його на посаду, Головним управлінням Державної казначейської служби України в Тернопільській області направлено подання до Борщівської РДА про призначення його на посаду начальника УДКС в Борщівському районі. Згідно листа голови районної державної адміністрації ОСОБА_4, який направлений до Головного управління Державної казначейської служби України у Тернопільській області від 01.07.2015 року за №01-1181/2-15, він перебуваючи на керівних посадах в Борщівській районній державній адміністрації, не проявив себе як професійний менеджер, не здатний належним чином, відповідно до Конституції України, Закону України «Про місцеві державні адміністрації» виконувати покладені на нього повноваження, тому в призначенні його на вищезазначену посаду відмовлено. Вказана відповідачем інформація є недостовірною з огляду на наступне. З часу його перебування на посаді першого заступника голови Борщівської державної районної адміністрації жодних зауважень щодо виконання ним своїх службових повноважень не було, дисциплінарних стягнень на нього не накладалось. З огляду на вищевикладене, інформація, що була поширена відповідачем абсолютно не відповідає дійсності. Більше того, поширена негативна недостовірна інформація порушує його особисті немайнові права, зокрема, ганьбить його честь, гідність, а також завдає шкоди діловій репутації. Дана невмотивована інформація послужила підставою для непризначення його на посаду. Враховуючи, що негативна інформація щодо нього, висловлена відповідачем має характер наклепу, то така інформація не є оцінюючим судженням, а отже, підлягає спростуванню. У звязку з неправомірним поширенням відповідачем широкому колу осіб недостовірної негативної інформації він перебуває у стані постійного нервового напруження та стресу. В результаті чого, у нього різко знизилась працездатність, що в свою чергу негативно впливає на пошук ним нового працевлаштування, стало причиною порушення функції сну. Просить визнати недостовірною інформацію, а саме: що він не проявив себе як професійний менеджер, не здатний належним чином , відповідно до Конституції України, Закону України «Про місцеві державні адміністрації» виконувати покладені на нього обовязки. Зобовязати Борщівську РДА не пізніше наступного дня від набрання рішенням законної сили, спростувати недостовірну інформацію, надіславши відповідного листа до Головного управління Державної казначейської служби України у Тернопільській області, та вибачитись перед ним направивши на його адресу офіційного листа.

Відповідач позов не визнав та подав заперечення проти позову в якому вказав, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими, безпідставними, не ґрунтуються на положеннях чинного законодавства, а тому не можуть бути задоволені з наступних підстав. Так, лист райдержадміністрації від 01.07.2015 року №01-1181/2-15, з інформацією, яку позивач вважає недостовірною, було підготовлено у відповідь на звернення Головного управління Державної казначейської служби у Тернопільській області від 18.06.2015 року №3-09/245-3381 про погодження призначення ОСОБА_1В на посаду начальника управління Державної казначейської служби у Борщівському районі, відповідно до визначених чинним законодавством повноважень та за наявності обґрунтованих підстав. Інформація в абзаці третьому вищевказаного листа ґрунтувалася на відомостях, що були зазначені у заяві ОСОБА_5, листі колективу управління ДКС України в Борщівському районі, а також листі голів та головних бухгалтерів сільських рад, керівників бюджетних установ району. У звязку із цим вона не може вважатися недостовірною, а тому твердження позивача про це є безпідставним та необґрунтованим. Вважає, що зазначена інформація є достовірною, а тому не може визнаватися такою, що ганьбить честь та гідність, а також завдає шкоди діловій репутації ОСОБА_1 Недостатня компетентність ОСОБА_1 полягає і в тому, що ним не надано ГУДКС України в Тернопільській області аналогічне погодження на призначення начальником казначейства у Борщівському районі ОСОБА_6, при цьому не звернуто увагу на її послужний список, що остання впродовж 20 років працює в органах казначейства, має авторитет, тривалий час обіймає посаду заступника начальника управління та знаходиться в кадровому резерві на дану посаду. Разом з тим ним взято до уваги заяву від 30.03.2015 року представників ГО «ВО Майдан», ГО «Самооборона Борщівщини», на підставі якої відмовив у погодженні листом від 31.03.2015 року № 02-656/2-15. Також у своїй діяльності ОСОБА_1 приймав ряд некомпетентних рішень, які спростовувалися відповідними рішеннями адміністративних судів, правоохоронних органів. Зокрема будучи першим заступником голови Борщівської РДА, розпорядженням ввів до складу конкурсної комісії начальника фінансового управління Борщівської РДА ОСОБА_7, чим спровокував вважати даний конкурс сумнівним та непрозорим, що викладено у аудиторському звіті Тернопільської ОДА. Не потребують доказуванню факти, встановлені у рішеннях Тернопільського окружного адміністративного суду від 14.11.2014 року по справі №819/2005/14-та від 03.12.2014 року по справі №819/2703/14-а про визнання незаконними розпоряджень голови Борщівської РДА за поданням першого заступника голови РДА ОСОБА_1, оскільки вони вже встановлені судом. Із їх змісту вбачається, що позивач, в незаконний спосіб, підписував подання про безпідставне притягнення до дисциплінарної відповідальності державних службовців. Ще одним фактом є підписання листа до правоохоронних органів про нібито вчинення кримінальних правопорушень начальником Управління соціального захисту Борщівської РДА ОСОБА_8 щодо незаконного перебування її на лікарняному. Дане звернення внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань та розпочато кримінальне провадження, однак жодний викладений факт у зверненні не був підтверджений, внаслідок чого кримінальне провадження було закрито. Щодо посилання ОСОБА_1 на те, що він втратив функції сну взагалі не обґрунтував якими належними та доступними доказами інформація про втрату сну підтверджена, а тому дані припущення не можуть братися до уваги. Просить відмовити повністю позивачу у задоволенні його позовних вимог.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав повністю і додатково пояснив, що при погодження його кандидатури на посаду повинні були братися до уваги його професійні якості, рівень освіти та свідома громадянська позиція, воля до прагнення законності і справедливості. Зокрема, що за час перебування його на посаді заступника голови Борщівської РДА та за час проходження стажування на посаді начальника ДКС, жодних зауважень щодо його роботи не було, до дисциплінарної та адміністративної відповідальності за час проходження служби в РДА, він не притягувався. Викладена в листі інформація носить субєктивний характер, вона не була проаналізована і не повинна була бути взята до уваги. Дійсно, він перебуваючи на посаді першого заступника голови РДА відмовив в погодженні призначення на посаду начальника ДКС в районі ОСОБА_6 з метою уникнення подальших конфліктних ситуацій, оскільки на той час були звернення від керівників ГО «Самооборона Батьківщини» та ГО «ВО Майдан» щодо розповсюдження нею конфіденційної інформації, яка стосувалася працівників ДКС. Однак в підписаному ним листі на ім»я ГУ ДКС в Тернопільській області жодних слів які б принижували честь та гідність ОСОБА_6 зазначено не було. Дійсно ним до складу конкурсної комісії про розгляд кандидатів на посаду керівника апарату РДА було введено начальника фінансового управління ОСОБА_7 Це було викликано тим, що один з членів конкурсної комісії, а саме ОСОБА_3 подав заяву про участь у цьому конкурсі. ОСОБА_7 є досвідченим працівником і він вважав, що його участь в конкурсній комісії позитивно вплине на вибір кандидатури керівника апарату. Також зазначив, що ОСОБА_5 був притягнений до дисциплінарної відповідальності головою Борщівської РДА ОСОБА_9 і рішеннями Тернопільського окружного адміністративного суду скасовано розпорядження про притягнення до дисциплінарної відповідальності, які підписані ОСОБА_9, і він до цього ніякого відношення не має. Крім того, розпорядженням №222-од від 29.08.2014 року «Про проведення перевірки в управлінні соціального захисту населення райдержадміністрації» головою РДА ОСОБА_9 створено комісію, в склад якої входив він, як голова, та 5 членів комісії. Проведено перевірку управління соцзахисту і в звязку з порушеннями які були виявлені ними узагальнена інформація направлена до правоохоронних органів для проведення перевірки, за наслідками якої прийнято рішення про внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань представленої інформації. Даний факт підтверджується відповідними документами. Він дуже переживав через викладену в листі інформацію, почав погано спати і 10.08.2015 року з цього приводу звертався до Борщівської ЦРКЛ, де було встановлено діагноз вегето-судинна дистонія по змішаному типу.

Представник позивача ОСОБА_2 просить задовольнити позов.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнав, дав пояснення аналогічні викладеному в запереченнях та просить відмовити у його задоволенні.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши письмові докази, надані сторонами, вважає, що позовні вимоги до задоволення не підлягають, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно листа № 4-10/7055-15663 від 29.05.2015 року Про погодження стажування, Державна казначейська служба України погоджує проходження стажування ОСОБА_1 на посаді начальника Управління Державної казначейської служби України у Борщівському районі Тернопільської області терміном не менше 14 календарних днів.

Як вбачається з висновку стажування ОСОБА_1В, від 16 червня 2015 року, за період стажування ОСОБА_1 ознайомився із напрямками діяльності в процесі казначейського обслуговування бюджетних коштів та повноваженнями органів Державної казначейської служби України, що передбачені ст. ст. 43 та 112 Бюджетного кодексу України, а також нормативними документами, що регламентують бюджетні правовідносини та бюджетний процес в Україні.

В листі №3-09/245-3387 від 18.06.2015 року начальника Головного управління Державної казначейської служби України в Тернопільській області про погодження призначення надісланого на ім»я голови Борщівської РДА ОСОБА_4, Головне управління Державної казначейської служби України у Тернопільській області просить погодити призначення на посаду начальника Управління Державної казначейської служби України у Борщівському районі Тернопільської області ОСОБА_1, першого заступника голови Борщівської РДА.

Згідно висновку від 01.07.2015 року Борщівська районна державна адміністрація не погодила кандидатуру ОСОБА_1 на посаду начальника Управління Державної казначейської служби України у Борщівському районі.

Листом №01-1181/2-15 від 01.07.2015 року «Про погодження призначення ОСОБА_1В.» головою Борщівської РДА ОСОБА_4 мотивовано відмову в погодженні кандидатури ОСОБА_1 Зазначено, що: «ОСОБА_1 перебуваючи на керівних посадах в Борщівській райдержадміністрації, не проявив себе як професійний менеджер, не здатний належним чином, відповідно до Конституції України, Закону України «Про місцеві державні адміністрації» виконувати покладені на нього повноваження. Зокрема, до Борщівської РДА надійшло звернення заступника начальника управління соціального захисту населення райдержадміністрації ОСОБА_5 щодо неправомірних дій ОСОБА_1, безпідставного притягнення його до дисциплінарної відповідальності, що повністю підтвердилося відповідними рішеннями адміністративних судів України. До того ж у ОСОБА_1 відсутні: - досвід роботи в органах казначейства; - підтримка колективу Управління в районі (лист працівників Управління Державної казначейської служби України у Борщівському районі Тернопільської області; лист місцевих голів та головних бухгалтерів сільських рад, керівників бюджетних установ щодо сприяння у призначенні ОСОБА_6А на посаду начальника управління Державної казначейської служби у Борщівському районі Тернопільської області). Тому, враховуючи наведене, з метою уникнення конфліктних ситуацій в роботі Управління Державної Казначейської служби України в Борщівському районі Тернопільської області, вважаємо, за доцільне, відмовити ОСОБА_1 в погодженні призначення».

Конституція України визначає честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю та що кожен має право на повагу до його гідності (ст.ст. 3, 28).

Разом із цим Конституцією України гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної, цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушення чи злочинам, для охорони здоров"я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя (ст. 34 Конституції України).

Відповідно до вимог ст.277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації щодо особи, яка померла, належить членам її сім'ї, близьким родичам та іншим заінтересованим особам. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена

В силу вимог ч. 1 ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу і дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів.

Положеннями ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У рішенні Європейського Суду з прав Людини у Справі Лінгенс проти Австрії (12/1984/84/131), Страсбург, 08 липня 1986 року, зазначено, що свобода вираження поглядів, гарантована пунктом 1 статті 10 Конвенції, становить одну з основних підвалин демократичного суспільства й одну з принципових умов його розвитку та умов самореалізації кожної особи. За умови додержання пункту 2 Конвенції, свобода вираження стосується не лише тієї "інформації" чи тих "ідей", які отримані належним чином або розглядаються як необразливі чи незначні, а й тих, що викликають образу, обурення або неспокій.

На думку Європейського Суду з прав Людини, слід уважно розрізняти факти та оціночні судження. Наявність фактів можна довести, а правдивість оціночних суджень не можна.

Відповідно до розяснень викладених у п. 19 Постанови Пленуму Верховного суду України за №1 від 27.02.2009 року « Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 30 Закону України «Про інформацію», оціночними судженнями, за винятком образи та наклепу, є висловлюваннями, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема вживання гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості і ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлювання оціночних суджень.

Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб'єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов'язок відшкодувати завдану моральну шкоду.

Розрізняючи факти та оціночні судження слід виходити з того, що існування фактів можна довести, а правдивість критичного висловлювання не підлягає доведенню. Вимога доводити правдивість критичного висловлювання є неможливою для виконання і порушує свободу на власну точку зору, що є фундаментальною частиною права, захищеного статтею 10 Конвенції. Крім того, аналіз національного законодавства та ст.10 Конвенції і практики її застосування свідчить про те, що межі свободи вираження думок залежить від їх змісту та від того, чим займається особа, стосовно якої ці думки висловлені.

Судом встановлено, що інформація поширена в листі №01-1181/2-15 від 01.07.2015 року «Про погодження призначення ОСОБА_1В.» носить характер оціночних суджень.

Так, голова Борщівської РДА посилається на лист звернення голів та головних бухгалтерів сільських рад та керівників бюджетних установ Борщівської району Тернопільської області, в якому вони просять посприяти в призначенні ОСОБА_6 на посаду начальника управління Державної казначейської служби у Борщівському районі Тернопільської області, на лист звернення від 26.06.2015 року колективу працівників управління Державної казначейської служби України у Борщівському районі Тернопільської області в якому зазначено, що колектив вкрай негативно реагує на кандидатуру ОСОБА_1, який претендує на посаду начальника УДКСУ, оскільки він висловлювався негативно про колектив і його призначення на посаду начальника це зневага їх гідності та неповага до колективу, на заяву ОСОБА_5 від 26.06.2015 року, який просив дати оцінку некоректним діям заступника голови Борщівської РДА ОСОБА_1, який перевищив свої службові повноваження, що виразилося в його поданнях голові Борщівської РДА та безпідставне притягнення його до дисциплінарної відповідальності.

Як встановлено в судовому засіданні 27.07.2014 року та 23.10.2014 року ОСОБА_5, заступнику начальника начальнику відділу праці управління соціального захисту населення Борщівської райдержадміністрації оголошувалися догани за неналежне виконання службових обовязків. Підставою для накладення дисциплінарного стягнення 23.10.2014 року була доповідна записка першого заступника голови райдержадміністрації ОСОБА_1 Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 03.12.2014 року визнано протиправним та скасовано розпорядження голови Борщівської РДА від 23.10.2015 року.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_10, яка працює начальником відділу управління Державної казначейської служби України в Борщівському районі, підтвердила, що колектив дійсно звертався до голови Борщівської РДА з клопотанням в якому просили не призначати ОСОБА_1 начальником управління і інформація викладена в клопотанні відповідає дійсності.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні підтвердив, що розпорядження про застосування дисциплінарних стягнень до ОСОБА_5 підписував він, як голова Борщівської РДА. Підставою для оголошення догани 23.10.2015 року була доповідна записка ОСОБА_1

Суд також бере до уваги, що інформація в листі №01-1181/2-15 від 01.07.2015 року «Про погодження призначення ОСОБА_1В.» подана під час його роботи на посаді заступника голови Борщівської РДА публічної особи.

Відповідно до пункту 21 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.02.2009 N 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» суди повинні враховувати положення Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації (далі - Декларація), схваленої 12 лютого 2004 року на 872-му засіданні Комітету ОСОБА_11 Європи, а також рекомендації, що містяться у Резолюції 1165 (1998) Парламентської ОСОБА_12 Європи про право на недоторканість приватного життя. Зокрема, у названій Резолюції зазначається, що публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі).

У статтях 3, 4, 6 Декларації вказується, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися "виставити" себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами.

У зв'язку з цим, межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати. Обираючи свою професію, вони залишають себе відкритими для суворої критики і пильного нагляду; це той тягар, який політики мають прийняти в демократичному суспільстві.

Висловлювання, на які посилається позивач, не можуть бути визнані такими, що порушують честь, гідність, ділову репутацію позивача, оскільки є критичними оціночними судженнями щодо його діяльності і не є цілеспрямованими діями з метою принизити честь, гідність чи ділову репутацію позивача.

Суд вважає, що ОСОБА_1 вправі скористатися наданим йому законодавством правом на відповідь, якщо вважає, що оціночні судження або думки принижують його гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку.

Згідно двох довідок №Б-11 від 20.10.2015 року виданої Борщівською ЦРКЛ, ОСОБА_1 дійсно звертався за медичною допомогою до лікаря кардіолога Борщівської ЦРКЛ 10.08.2015 року зі скаргами на періодичні болі серця, неприємні відчуття в серці, психоемоційного навантаження, стресів. Було призначено амбулаторне лікування. А також звертався 10.08.2015 року до невролога Борщівської ЦРКЛ, при огляді скаржився на неприємне відчуття в області серця, неспокій, поганий сон, головний біль. Захворів після перенесеного стресу і психоемоційного перенавантаження після спілкування з ОСОБА_4 Виставлений діагноз вегето-судинна дистонія по змішаному типу. Реакція на стрес з розладом сну. Призначено амбулаторне лікування.

Суд вважає, що ОСОБА_1 в судовому засіданні не довів, що погіршення стану здоровя і його звернення за медичною допомогою є в причинному звязку з інформацією викладеною в листі Борщівської РДА. Крім того, в самій довідці зазначено, що ОСОБА_1 при огляді в лікаря невролога повідомив, що захворів після перенесеного стресу і психоемоційного перенавантаження після спілкування з ОСОБА_4, що не є предметом розгляду в даній справі.

Таким чином, аналізуючи вище викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 в заявлених ним межах та про відсутність правових підстав для їх задоволення.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, Законом України «Про інформацію», Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 3,11,277,280 ЦК України, ст.ст. 10,11,60,212-215,218 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Борщівської районної державної адміністрації Тернопільської області про захист честі, гідності та ділової репутації відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення через Борщівський районний суд до апеляційного суду Тернопільської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий: підпис

З оригіналом згідно.

Рішення не набрало законної сили.

Суддя Борщівського районного суду: Чир П. В.