АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач у суді апеляційної інстанції - Оніщук М.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючий суддя Оніщук М.І.,

судді Українець Л.Д., Шебуєва В.А.,

секретар Троц В.О.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_3 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 30 червня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування матеріальної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування матеріальної шкоди.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 30.01.2013 в м. Одесі відбулось ДТП за участю автомобіля Mazda д/нНОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5 та автомобіля Mercedes-Benz д/н НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 Постановою Київського районного суду м. Одеси від 05.03.2013 ОСОБА_5 визнано винною у скоєнні ДТП. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_5 була застрахована у ПрАТ «СК «Лафорт». Після звернення до страхової компанії відповідач страхового відшкодування не отримав. ПрАТ «СК «Лафорт» перебуває на стадії припинення у зв'язку з банкрутством. Тому позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь 38 723 грн. 21 коп. страхового відшкодування та судові витрати.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 30 червня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Вважає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у стягненні з відповідача матеріальної шкоди, оскільки постановою Господарського суду м. Києва встановлено, що будь-які активи ПрАТ «Лафорт» за рахунок яких можливо здійснити задоволення вимог кредиторів відсутні, тому МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Представник позивача в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просив її задовольнити.

Інші особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, заяв про відкладення розгляду справи не подавали. Колегія суддів визнала за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з'явились, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Згідно вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення суду, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На переконання колегії суддів оскаржуване рішення суду повністю відповідає вказаним вимогам процесуального закону.

Відмовляючи в задоволенні позовусуд першої інстанції виходив з недоведеності позовних вимог.

Вказані висновки суду є законними та обґрунтованими, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, що 30.01.2013 о 08 год. 30 хв. на вул. Семінарській в м. Одесі, ОСОБА_5, керуючи автомобілем Mazda д/н НОМЕР_1, порушила вимоги п. 8.7.3 (е) «Правил дорожнього руху України» здійснила виїзд на перехрестя на червоний сигнал світлофора, внаслідок чого допустила зіткнення з автомобілем Mercedes-Benz д/н НОМЕР_2, який рухався на зелений сигнал світлофора. Транспортні засоби отримали пошкодження (а.с.7).

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_5, на момент ДТП, була застрахована у ПрАТ «СК «Лафорт».

Постановою Господарського суду м. Києва від 10.09.2014 ПрАТ «СК «Лафорт» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру (а.с.20-21).

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст. 1187 ЦК України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом використання, збереження або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Вартість відновлювального ремонту автомобіля Mercedes-Benz д/н НОМЕР_2, відповідно до звіту склала 38 723,21 грн.

Статтею 2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» закріплено, що відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Статтею 22 вказаного закону визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до п. 36.2. ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Статтею 52 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у випадку припинення страховиком діяльності, пов'язаної з укладенням договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик зобов'язаний виконати свої зобов'язання згідно з укладеними ним договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Відповідно до п. г ч. 1 ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим законом, у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов'язань за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Пунктом 7 статті 51 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі ліквідації страховика або визнання його неплатоспроможним (банкрутом) відповідно до закону страховик зобов'язаний передати до МТСБУ всі матеріали щодо укладених ним договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. При цьому такий страховик зобов'язаний перерахувати до відповідних централізованих страхових резервних фондів кошти в обсягах сум незароблених страхових премій з цього виду страхування.

З огляду на викладене є обґрунтованим висновок суду про те, дане відшкодування шкоди за умовами договору страхування повинно бути здійснене ПрАТ «Страхова компанія «Лафорт» шляхом здійснення виплати страхового відшкодування, оскільки відповідно до наведених норм цивільного законодавства наявність у ОСОБА_5 договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, породжує виникнення обов'язку по відшкодуванню шкоди саме у ПрАТ «Страхова компанія «Лафорт» як відповідальної за завдані збитки, а у разі ліквідації страховика такий обов'язок переходить до ліквідаційної комісії.

Однак, якщо обов'язки страховика за такими договорами, для виконання яких у страховика, що ліквідується, недостатньо коштів та/або майна, обов'язок приймає на себе МТСБУ, але, як встановлено судом першої інстанції, інформації стосовно недостатності коштів та майна страховика ПрАТ «СК «Лафорт» при здійсненні його ліквідації, до МТСБУ не надходило.

Посилання апелянта на постанову Господарського суду м. Києва від 06.10.2015 про ліквідацію ПрАТ «СК «Лафорт» не може братись до уваги, оскільки на час ухвалення оскаржуваного рішення (30.06.2015) вказаної постанови не існувало. При цьому, слід зазначити, що матеріали справи не містять даних про виконання страховиком (ліквідатором) обов'язку щодо направлення до МТСБ даних про банкротство (ліквідацію) страховика та недостатності у нього коштів або майна для виплати страхового відшкодування.

Суд апеляційної інстанції, у відповідності до вимог процесуального закону, перевіряє законність і обґрунтованість рішення на час його ухвалення.

Водночас, необхідно зауважити, що право позивача по одержанню страхового відшкодування є беззаперечним, однак позивач передчасно звернувся з даними вимогами до відповідача, який, за законом, може виконати свій обов'язок по сплаті страхового відшкодування лише у разі наявності у нього офіційних даних про відсутність коштів або майна страховика, який ліквідується.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про безпідставність та необґрунтованість доводів апеляційної скарги, оскільки вони не ґрунтуються на фактичних обставинах справи, наявних у справі доказів, в їх сукупності, та вимогах чинного законодавства.

Отже, суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам сторін належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності та постановив законне, правильне по суті і справедливе рішення.

При апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування рішення, в справі не виявлено.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, при цьому, не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Отже, з огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду без змін.

Враховуючи викладене, керуючись, ст.ст. 218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 30 червня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий М.І. Оніщук

Судді Л.Д.Українець

В.А.Шебуєва