Справа № 581/1035/15-ц
Провадження № 2/581/381/15
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

27 жовтня 2015 року смт.Липова Долина

Липоводолинський районний суд Сумської області в складі:

головуючого судді Бутенка Д.В., за участі секретаря судового засідання Голодної М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Липова Долина Сумської області в приміщенні зали суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на період навчання повнолітньої дочки,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом, який мотивувала тим, що вона у шлюбі від відповідача народила дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка на даний час досягла повноліття, і вступила до вищого навчального закладу з денною формою навчання (є студенткою Київського національного університету ім. Т.Г. Шевченка). Зазначає, що вона, працюючи по основному місцю роботи і отримуючи заробітну плату, не взмозі утримувати самостійно свою дочку у період її навчання, оскільки отриманих доходів, з урахуванням незначного розміру стипендії дочки, є недостатнім для задоволення всіх потреб її дочки як студентки. До вересня 2015 року відповідач сплачував аліменти на утримання їх спільної дочки до досягнення нею повноліття на виконання рішення Липоводолинського районного суду Сумської області від 24 березня 2006 року. Зазначала, те, що відповідач з вересня 2015 року добровільно не надає матеріальної допомоги на період навчання його дочки, хоча має можливість це роботи (має задовільний стан здоровя, стягнень по іншими виконавчим документам не має), а тому позивачка просила суд щомісячно стягувати з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн. на утримання дочки ОСОБА_3 у звязку з її навчанням до його припинення.

Позивачка у судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі з вищевикладених підстав та додатково суду пояснила про те, що вона як вчитель загальноосвітньої школи отримує щомісячно 3500 грн. (після всіх обовязкових відрахувань), вона має відхилення у стані здоровя хребта і періодично проходить лікування у приватному порядку, є розлученою, проживає разом із матірю похилого віку; її дочка щомісячно отримує 700 грн. стипендії, навчаючись на денній формі навчанні у Київському національному університеті ім. Т.Г. Шевченка, має задовільний стан здоровя, вроджених вад здоровя чи відхилень не має; щомісячно нею витрачається по 200 грн. за оплату користування її дочкою гуртожитком, 500 грн. на переїзд від м.Києва до с.Беєве та у зворотньому напрямку.

Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково та пояснив, що він готовий щомісячно протягом поточного року сплачувати по 500 грн. аліментів на утримання дочки (навіть враховуючи те, що у період перебування на обліку в центрі зайнятості в зимовий період він отримує значно менший розмір допомоги по безробіттю в порівнянні із заробітком, який він отримує на даний час), на даний час він проживає один в с.Жовтневе, є розлученим і до 01 грудня 2015 року працює трактористом ТОВ «Агро-Поліс», отримуючи щомісячний розмір заробітку від 1200 грн. до 2100 грн. в залежності від місяця роботи та обсягу виконуваних робіт. Уточнив, що також має хронічне захворювання хребта і періодично лікується в стаціонарних умовах по місцю свого проживання.

Заслухавши сторони, з'ясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази по ній, суд вважає, що даний позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на нижченаведене.

Судом установлені ті обставини, що сторони по справі є батьками повнолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, до 17 липня 2007 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.3,4).

Сторони визнали ті факти, що позивач та відповідач мають захворювання хребта та періодично проходять медичне лікування з цього приводу, дочка ОСОБА_3 періодично відвідує матір по місцю її проживання в с.Беєве і з відповідачем по справі не проживає, сторони також не оспорювали ні обставини сімейного стану, ні майнового стану і стану здоровя один одного, які наведені в їх поясненнях.

При вирішенні даного спору, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Частиною другою ст.199 СК України передбачено припинення права на утримання (виплату аліментів) у разі припинення навчання.

При цьому, суд враховує наступне:

- позивачка є розлученою, реєстрована в с.Беєве, інвалідності не має, має постійне місце роботи та щомісячний заробіток, який перевищує розмір щомісячних доходів відповідача, має задовільний стан здоровя;

- відповідач має задовільний стан здоровя, постійно проживає в ІНФОРМАЦІЯ_3, має постійне місце роботи та щомісячний заробіток, який є меншим від розміру доходів позивача, є розлученим, інших неповнолітніх дітей та аліментних зобовязань не має (а.с.16);

- спільна дочка сторін є студенткою другого курсу Київського національного університету ім. Т.Г. Шевченка ІV рівня акредитації, з терміном навчання з 01 вересня 2014 року по 30 червня 2015 року включно, проживає в гуртожитку університету (а.с.6,7).

Обставиною, що має істотне значення для даної справи, суд розглядає те, що повнолітня дочка частково утримуються її матірю (позивачкою по справі) та періодично відвідує матір у с.Беєве, переважно проживаючи у період навчання окремо від неї в м.Києві.

Під час судового розгляду даної справи сторони не досягли домовленостей по мировій угоді щодо розміру аліментів через категоричне відхилення позивачем пропозиції відповідача щомісячно сплачувати по 500 грн. аліментів на період навчання спільної дочки сторін.

Дослідивши ці обставини справи у їх сукупності, врахувавши стан здоровя сторін, їх сімейний стан та доходи, і такі ж відомості щодо спільної дитини сторін, прийнявши до уваги той факт, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дочки на період її навчання з моменту звернення позивачки до суду не надає, хоча, визнавши позов частково, є спроможнім її надавати (щомісячно отримує зарплату по основному місцю роботи, інших утриманців не має, стан здоровя задовільний), потребу дочки у матеріальній допомозі через навчання на денній формі в м.Києві, наявність на боці позивачки вищевказаної обставини, що має істотне значення для вирішення даної справи, суд дійшов висновку про те, що позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, оскільки стягнення аліментів слід проводити не у твердій грошовій сумі, а у частці від постійного доходу відповідача в розмірі 30 відсотків до припинення навчання її дочки, а не до досягнення нею 23-х років, прийнявши таким чином визнання відповідачем позову у вищевказаній частині. При цьому, після закінчення вказаного вище навчального закладу та продовження навчання спільною дочкою сторін в іншому навчальному закладі до 23-років включно, дочка позивачки або сама позивачка не позбавлені можливості звернутися до суду з окремим позовом про стягнення аліментів на її навчання саме до досягнення ними 23-років.

Крім цього, з відповідача на підставі ст. 88 ЦПК України необхідно стягнути судовий збір в сумі 487 грн. 20 коп. в дохід держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.182,199,200,201 СК України, ст.ст. 88, 197, 212-215, 224 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягувати щомісячно з ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 30 (тридцять) відсотків від усіх видів його доходів (заробітків) до припинення навчання дочкою відповідача, тобто до 30 червня 2018 року включно, починаючи стягнення аліментів з 27 жовтня 2015 року. Аліменти стягувати з відповідача на користь матері ОСОБА_4 ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 487 грн. 20 коп.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Сумської області через Липоводолинський районний суд Сумської області протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д. В. Бутенко