Справа № 443/1931/14 Головуючий у 1 інстанції: Сидорак Б.Г.
Провадження № 22-ц/783/1169/15 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючої судді - Копняк С.М.

суддів - Курій Н.М., Мельничук О.Я.,

секретар - Матяш С.І.,

з участю апелянта - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Жидачівського районного суду Львівської області від 24 листопада 2014 року у справі за заявою ОСОБА_2 до управління Пенсійного Фонду України в Жидачівському районі Львівської області про встановлення факту здійснення догляду за особою, що досягла 80-ти річного віку, -

В С Т А Н О В И Л А:

Оскаржуваною ухвалою заяву ОСОБА_2 до УПФ України в Жидачівському районі Львівської області про встановлення факту здійснення догляду за особою, що досягла 80-ти річного віку - повернуто позивачу.

Ухвалу суду оскаржила заявник ОСОБА_2, просить таку скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що оскаржувана ухвала є незаконна та необґрунтована, така, що прийнята з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, а відтак підлягає скасуванню.

Зазначає, що заявою про встановлення факту здійснення догляду за особою, що досягла 80 -ти річного віку вона звернулася до суду 18.10.2014 року. Через декілька днів апелянт звернулася в канцелярію суду, де працівники канцелярії видали їй платіжні реквізити та вказали розмір судового збору, який необхідно сплатити за подання заяви до суду. 30 жовтня 2014 року вона скерувала поштовою кореспонденцією на адресу суду копію квитанції про сплату судового збору.

Мотивує апеляційну скаргу також і тим, що 20.11.2014 року вона отримала з районного суду ухвалу про залишення її заяви без руху у зв»язку з несплатою судового збору. Згідно штемпеля на конверті, вказана ухвала була здана на пошту в м. Жидачів 14.11.2014 року. На виконання вимог ухвали суду від 27.10.2014 року, ОСОБА_2 22.11.2014 року повторно подала до суду заяву, до якої ще раз долучила квитанцію про сплату судового збору. Вважає, що наданих судом п»яти днів для усунення недоліків вона не порушила, що стверджується штемпелями на конвертах, квитанціями про скерування нею рекомендованої кореспонденції до суду, рекомендованим повідомленням про вручення її заяви в суді. Просить ухвалу скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта ОСОБА_2 в підтримання мотивів, викладених в апеляційній скарзі, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов"язків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно з ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Повертаючи заяву ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що ухвалою від 27 жовтня 2014 року заяву ОСОБА_2 залишено без руху, відповідно до вимог ст. 121 ЦПК України та надано строк для усунення недоліків, протягом п»яти днів з моменту отримання копії ухвали суду. Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, заявник ОСОБА_2 отримала копію ухвали 15 листопада 2014 року, однак станом на 24 листопада 2014 року вимоги ухвали останньою не виконано, а відтак відповідно до ч. 2 ст. 121 ЦПК України визнав заяву неподаною та повернув заявнику.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не погоджується у зв»язку з наступним.

З матеріалів справи вбачається, що 27 жовтня 2014 року судом першої інстанції винесено ухвалу про залишення заяви ОСОБА_2 без руху, оскільки така не відповідає вимогам ст. ст. 119, 120 ЦПК України, а саме, заявником не зазначено особу, заінтересовану у розгляді справи, а зазначено Управління Пенсійного фонду України в Жидачівському районі Львівської області в якості відповідача, і окрім того, до заяви не долучено документ про сплату судового збору. (а.с.4). Дану ухвалу суду скеровано заявнику 14 листопада 2014 року за вихідним номером 4973/2-0/443/92/14-Вих (а.с.16). З рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.17). вбачається, що копію ухвали про залишення позовної заяви без руху від 27.10.2014 року заявником ОСОБА_2 отримано 15.11.2014 року. Однак, на поштовому штемпелі цього відправлення зазначено дату 18.11.2014 року, що свідчить про неможливість отримання ОСОБА_3 копії ухвали ще 15 листопада 2014 року. Виходячи з цього, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду про залишення заяви без руху була отримана ОСОБА_2 18.11.2014 року.

Ще до цього, а саме 30 жовтня 2014 року, заявниця скерувала поштовою кореспонденцією на адресу суду копію квитанції від 24.10.2014 року про сплату судового збору (а.с.5, 15).

На виконання ухвали суду 22 листопада 2014 року, тобто в межах наданого судом п»ятиденного строку, ОСОБА_3 повторно подала до суду заяву, до якої долучила квитанцію про сплату судового збору та виклала позицію щодо первинно поданої заяви, зокрема щодо заінтересованої особи (а.с.21-26). Це підтверджується змістом заяви, штемпелем на конверті, квитанціями про направлення останньою рекомендованої кореспонденції до суду, які долучені до апеляційної скарги (а.с.22,26,32).

А відтак, колегія суддів приходить до висновку, що вирішуючи питання про повернення позовної заяви позивачу, суд порушив положення ст. ст. 119, 121 ЦПК України, що призвело до неправильного вирішення питання.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає необгрунтованим висновок суду про наявність підстав для повернення заяви ОСОБА_2.

Згідно вимог ст. 311 ч. 1 п. 4, ст.314 ч.1 п.2 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Розглянувши справу, апеляційний суд постановляє ухвалу у випадках скасування ухвали, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляд до суду першої інстанції.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 209 ч. 3, 303, 304, 307 ч. 2 п. 4, 311 ч.1 п. 4, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Жидачівського районного суду Львівської області від 24 листопада 2014 року скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду зі стадії відкриття провадження.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча Копняк С.М.

Судді: Курій Н.М.

Мельничук О.Я.