№ 2-4404-15
(№ 760-9202-15-ц)
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16. 11. 2015 року Солом'янський районний суд м. Києва
в складі: головуючого судді Бобровника О. В.
при секретарі: Яковенко Н. К.
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Києві, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-авто» - про стягнення суми невиплаченого страхового відшкодування,
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-авто» - про стягнення суми невиплаченого страхового відшкодування.
В обґрунтування своїх вимог позивач при зверненні до суду посилалась на те, що 07. 11. 2013 року відбулась ДТП за участю транспортного засобу «Вольксваген» д.н. НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «ВАЗ» д.н. НОМЕР_2, що належить позивачу.
Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 22. 11. 2013 року, винною у вищезазначеному ДТП визнано ОСОБА_2
08. 11. 2013 року позивач звернувся до страхової компанії відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування.
20. 01. 2014 року відповідач визнав майнові права позивача шляхом прийняття рішення про події, які мали місце 07. 11. 2013 року.
Сума страхового відшкодування позивачу, що визнана відповідачем становить 4914,58 грн.
Позивач зазначає, що він неодноразово звертався до відповідача із заявами про виплату страхового відшкодування, однак відповідачем так і не було виплачено позивачу страхове відшкодування, що порушує права позивача.
В зв'язку із зазначеним позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь суму страхового відшкодування в розмірі 4914,58 грн., пеню за час прострочення виплати страхового відшкодування в сумі 1653,59 грн., 3% річних в сумі 179,35 грн., індекс інфляції в сумі 2452,61 грн.
Позивач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.
Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутність позивача та його представника, в якій також зазначено що представник позивача позовні вимоги підтримує т просить суд про задоволення позову.
Відповідач ПАТ «УСК «Гарант-авто» в судове засідання свого представника не направили, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, яке міститься в матеріалах справи, про причини неявки суду не повідомили, жодних заяв чи клопотань до суду не подавали.
Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в справі, приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що 07. 11. 2013 року відбулась ДТП за участю транспортного засобу «Вольксваген» д.н. НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «ВАЗ» д.н. НОМЕР_2, що належить позивачу.
Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 22. 11. 2013 року, винною у вищезазначеному ДТП визнано ОСОБА_2 (а.с. 7).
Вбачається, що 08. 11. 2013 року позивач звернувся до страхової компанії відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування.
Судом встановлено, що 20. 01. 2014 року відповідач визнав майнові права позивача шляхом прийняття рішення про події, які мали місце 07. 11. 2013 року (а.с. 8).
Сума страхового відшкодування позивачу, що визнана відповідачем становить 4914,58 грн.
Вбачається, що позивач неодноразово звертався до відповідача із заявами про виплату страхового відшкодування, однак відповідачем так і не було виплачено позивачу страхове відшкодування, що порушує права позивача, в зв'язку з чим позивач просив суд про задоволення позову на що слід зазначити наступне.
Відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної-особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно 21.1. статті 2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією з страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТ СБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування.
Відповідно до п. 22.1. статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.
У відповідності до 36.1. Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).
При цьому, п. 36.2. статті 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).
Зважаючи на те, що позивачем не оспорювалась сума страхового відшкодування, виплата останнього повинна була здійснитись не пізніше 08. 02. 2014 року.
Однак, в порушення норм Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відповідач не відшкодував позивачу розмір страхового відшкодування, чим порушив права позивача.
З огляду на наведене суд приходить до висновку, що вимоги позивача в частині стягнення з відповідача суми страхового відшкодування є обґрунтованими та доведеними, а тому підлягають задоволенню.
Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача на користь позивача пені за час прострочення виплати страхового відшкодування, 3% річних та індексу інфляції в сумі 2452,61 грн., слід зазначити наступне.
Згідно із ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із ст. 623 Цивільного кодексу України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.
Згідно із п. 3 ст. 20 Закону України «Про страхування», страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.
Відповідно до п. 36.5 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ», за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.
Ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди, що не звільняє боржника від виконання зобов'язання.
Відповідно до п. 2 ст. 625 ЦК України - боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно наданого позивачем до суду розрахунку вбачається, що за період з 09. 02. 2014 року по 28. 04. 2015 року пеня за час прострочення виплати страхового відшкодування становить 1653,59 грн., загальна сума 3% річних становить 179,35 грн., індекс інфляції - 2452,61 грн. (а.с. 4.).
Суд, перевіривши розрахунок позивача, вважає його вірним, а відтак приходить до висновку про можливість задоволення позову в цій частині.
Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.
Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу.
Відповідно до ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
За таких обставин та враховуючи, що відповідач не виконав свої зобов'язання за договором, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.
З урахуванням задоволення позову, у відповідності до вимог ст.. 88 ЦПК України, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача витрати по оплаті судового збору в сумі 243,60 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст.. 526, 611, 612, 623, 625, 1166 ЦК України, ст. 20 ЗУ «Про страхування», ст.. ст.. 21, 22, 36, 37 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 10, 11, 57-60, 88, 208, 209, 212-215, 224-226, 228 ЦПК України, суд,-
Позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-авто» - про стягнення суми невиплаченого страхового відшкодування - задовольнити.
Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-авто» на користь ОСОБА_1 суму страхового відшкодування в розмірі 4914,58 грн.
Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-авто» на користь ОСОБА_1 пеню за час прострочення виплати страхового відшкодування в сумі 1653,59 грн., 3% річних в сумі 179,35 грн. та індекс інфляції в сумі 2452,61 грн.
Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-авто» на користь ОСОБА_1 витрати по оплаті судового збору в сумі 243,60 грн.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення може бути переглянуто судом, який його постановив, за письмовою заявою відповідача, яка має бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: