№ провадження 22-ц/781/2701/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Гонтаренко Т. М.
Доповідач Черненко В. В.
УХВАЛА

Іменем України

18.11.2015 колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді: Черненко В.В.

суддів: Чорнобривець О.С., Потапенка В.І.

за участю секретаря: Гончар В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 01.10.2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на автомобіль,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернувся у суд з позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності на автомобіль.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що разом з своїм батьком - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1, придбали автомобіль марки ВАЗ 21099, 2003 року випуску за договором купівлі-продажу у ОСОБА_3 Відповідач зобов'язувалась нотаріально посвідчити договір пізніше, посилаючись на скрутне матеріальне становище.

Позивач зазначив, що довіреність від імені власника підписав ОСОБА_5, який діяв на підставі нотаріально посвідченої довіреності.

ІНФОРМАЦІЯ_1, після підписання договору купівлі-продажу автомобіля , передав кошти за придбаний автомобіль ОСОБА_5, а від ОСОБА_5 отримав автомобіль, технічний паспорт на автомобіль та довіреність на право управління та розпорядження автомобілем.

Позивач зазначив, що йому стало відомо , що даний автомобіль ОСОБА_3 придбала в кредит, однак ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 надав йому та його батьку довідку про те, що кредит було погашено.

Позивач зазначив, що оскільки ОСОБА_3 не виконала свої зобов'язання за договором купівлі-продажу і не посвідчила договір купівлі-продажу нотаріально, він разом з батьком звернулися до третейського суду Олександрівського району з позовом про визнання права власності на автомобіль. Даний позов було задоволено у повному обсязі.

Позивач зазначив, що з моменту укладання договору даним автомобілем розпоряджався його батько ОСОБА_4

08.09.2012 року його батько помер і він є єдиним спадкоємцем після смерті батька.

Просив суд визнати за ним право власності на автомобіль марки ВАЗ 21099, випуск 2003 року, реєстраційний номер НОМЕР_1, кузов НОМЕР_2.

Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 01.10.2015 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції в зв'язку з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно ст.303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог , суд першої інстанції встановив, що власником спірного автомобіля є ОСОБА_3(а.с.10).

ІНФОРМАЦІЯ_1 нею надана довіреність ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на розпорядження ,належним їй на підставі Свідоцтва про реєстрацію ТЗ автомобілем марки ВАЗ21099,2003року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1. Довіреність нотаріально посвідчена (а.с.11).

25.08.2007 року ОСОБА_5 видав довіреність, посвідчену нотаріусом, ОСОБА_4, якою уповноважив останнього вчиняти правочини щодо розпорядження автомобілем належним ОСОБА_3(а.с.12).

З свідоцтва про смерть (а.с.14) слідує, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки позивачем не доведені позовні вимоги, то відповідно відсутні правові підстави для задоволення позову.

В апеляційній скарзі зазначається, що судом першої інстанції при винесені рішення були порушені норми матеріального та процесуального права.

Колегія суддів перевірила зазначені доводи і дійшла висновку, що доводи викладені в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст.. ст.. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів.

Колегія судів погодилась з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги не підлягають задоволенню у зв'язку з їх необґрунтованістю.

З матеріалів справи вбачається, що позивач просить визнати право власності на автомобіль марки ВАЗ 21099 , 2003 року випуску реєстраційний номер НОМЕР_1 кузов НОМЕР_2 який придбав за договором купівлі продажу у ОСОБА_3, однак оскільки відповідач не бажає належним чином оформити договір купівлі продажу у нотаріуса то він вимушений звертатись до суду із позовними вимогами. Як на належні докази позивач посилається на копію договору купівлі продажу автомобіля від ІНФОРМАЦІЯ_1, розписку видану ОСОБА_3 та копію рішення Постійно діючого третейського суду від 25.04.2008 року.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції, позивач просив не брати до уваги надані докази, зокрема копію договору купівлі продажу автомобіля, копію рішення Постійно діючого третейського суду , розписку в отримані грошей відповідачем по справі.

З матеріалів справи вбачається, що власником автомобіля ВАЗ 21099 2003 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 є ОСОБА_3 відповідно до свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_3.

Довіреністю від ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 уповноважила ОСОБА_5 та ОСОБА_6 укладати правочини щодо розпорядження за ціну та на умовах за своїм розсудом, належним їй автомобілем - ВАЗ 21099 2003 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 ,ОСОБА_4 укладено письмовий договір відповідно до якого продавець зобов'язується передати автомобіль марки ВАЗ 21099 , 2003 року випуску реєстраційний номер НОМЕР_1 кузов НОМЕР_2 у власність покупцям, а покупці зобов'язуються прийняти майно і сплатити за нього обговорену грошову суму

В зазначеному договорі вказано , що автомобіль належить продавцю на праві приватної власності.

В пункті 2.1 договору зазначено , що продаж зазначеного автомобіля вчиняється за 3500 доларів США, що в еквіваленті до гривні становить 28420.00 грн., які отримані Продавцем від Покупців до оформлення цього договору.

В розділі особливі відмітки зазначено, що автомобіль придбано в кредит.

Довіреністю від 25.08.2007 року ОСОБА_5 який діє від імені ОСОБА_3 згідно довіреності, уповноважив ОСОБА_2, ОСОБА_4 вчиняти правочини щодо розпорядження автомобілем марки ВАЗ 21099 , 2003 року випуску реєстраційний номер НОМЕР_1 кузов НОМЕР_2 належним ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3.

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.14.)

Відповідно до частини 1 статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно п.3 частини 1 статті 208 ЦК України правочин фізичних осіб між собою на суму , що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу, належить вчиняти у письмовій формі.

Відповідно до ч.1 ст. 655 ЦК за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За довіреністю може здійснюватися представництво, яке ґрунтується на договорі. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами (ч.1, ч.3 ст.244 ЦК).

З матеріалів справи вбачається, що між позивачем та відповідачем письмовий договір купівлі продажу не укладався.

З договору купівлі продажу укладеного ІНФОРМАЦІЯ_1 між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 ,ОСОБА_4 відповідно до якого продавець зобов'язується передати автомобіль марки ВАЗ 21099 , 2003 року випуску реєстраційний номер НОМЕР_1 кузов НОМЕР_2 у власність покупцям, а покупці зобов'язуються прийняти майно і сплатити за нього обговорену грошову суму вбачається , що автомобіль належить ОСОБА_5 - продавцю, на праві приватної власності, посилання на те, що ОСОБА_5 діє від імені ОСОБА_3 в даному договорі відсутні.

Довіреністю від 25.08.2007 року ОСОБА_5 який діє від імені ОСОБА_3 згідно довіреності, уповноважив ОСОБА_2, ОСОБА_4 вчиняти правочини щодо розпорядження автомобілем марки ВАЗ 21099 , 2003 року випуску реєстраційний номер НОМЕР_1 кузов НОМЕР_2 належним ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3.

Встановлене свідчить , що між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 ОСОБА_4 було укладено саме договір на представництво, шляхом видачі довіреності на право користування і розпорядження спірним автомобілем, а не договір купівлі-продажу.

За довіреністю право власності на передане майно до повіреного, який діє від імені довірителя, не переходить, він лише зобов'язаний ( за винагороду чи без винагороди) відчужити це майно третім особам і повернути довірителю отримані від реалізації кошти. Водночас згідно з договором купівлі-продажу право власності на майно переходить до покупця після виконання ним усіх істотних умов договору.

Тобто, за договором на представництво сторона, якій передано майно, права власності на нього не набуває і діє від імені власника цього майна.

Довіреність не є правовим оформленням переходу права власності на автомобіль.

Відповідно до ст.220 ЦК України в разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Якщо сторони домовились щодо всіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Згідно ст.220 ЦК України суд може визнати дійсним лише той договір, який за законом підлягав нотаріальному посвідченню, але сторони уклали його без додержання цієї форми і одна зі сторін виконала його повністю або частково, а друга - ухиляється від нотаріального посвідчення укладеного договору.

Для договору купівлі-продажу автомобіля таке посвідчення не є обов'язковим.

Транспортний засіб має особливості цивільного обороту, без укладання договору купівлі-продажу у відповідності з вимогами закону, перехід права власності неможливий.

Встановлено також, що у матеріалах справи відсутній договір купівлі-продажу автомобіля, вчинений у письмовій формі, підписаний обома сторонами продавцем і покупцем в даному випадку позивачем по справі і відповідачем, який би містив всі істотні умови, необхідні для чинності такого договору купівлі-продажу, як того вимагають норми статей 202, 203, 207, п. 3 ст.208, ст.ст. 328, 626, 638, глави 54 ЦК України, п.8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року N 1388 (далі-Порядок).

З матеріалів справи вбачається, що спірний автомобіль згідно п.п.7,8,41,43 вищезазначеного Порядку не був знятий з обліку в органах ДАІ, залишався зареєстрованим за ОСОБА_3, заява про зняття з обліку автомобіля не подавалась і його огляд органами ДАІ не здійснювався. Така заява не надходила і від позивача, який згідно з дорученням мав на те повноваження .

На час ухвалення рішення судом першої інстанції, згідно даних свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, власником спірного автомобіля є ОСОБА_3

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог є правильним.

Колегія суддів, приймаючи до уваги встановлені обставини, дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки не підтверджуються належними доказами, суперечать фактичним обставинам справи та вимогам закону.

Підстави для скасування або зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України залишається без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 01.10.2015 року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: