Справа № 449/823/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" жовтня 2015 р. Перемишлянський районний суд Львівської області в складі:

головуючого: судді Борняк Р.О.,

секретаря: Баран П.Д.

за участю: позивача ОСОБА_1, представника ОСОБА_2

відповідачів ОСОБА_3,

ОСОБА_4, представника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Перемишляни цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнаття особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4, що втратили право на користування житловим будинком по АДРЕСА_1 Перемишлянського району Львівської області у зв'язку із відсутністю в ньому понад шість місяців без поважних причин.

Свої позовні вимоги ОСОБА_6 мотивує тим, що в даному будинку з вересня 2009 року зареєстрований її зять ОСОБА_4, який покинув її доньку і не проживає з січня 2015 року в згаданому будинку. З грудня 1993 року в будинковолодінні по АДРЕСА_1 Перемишлянського району Львівської області зареєстрований її чоловік ОСОБА_3, який протягом року не проживає в ньому. Відповідачі більше 6 місяців жодного разу не приїжджали по місцю своєї реєстрації, не приймають участі у догляді за будинком, не сплачують комунальних платежів, не зберігають в будинку особистих речей.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі, давши пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві, крім цього зазначивши, що на момент розгляду зазначеної цивільної справи відповідач ОСОБА_4 подав заяву про розлучення, що підтверджує небажання відповідача проживати разом.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позов визнав.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні проти позову заперечив, посилається на те що він з 22 листопада 2008 року у шлюбних відносинах з ОСОБА_7, яка є дочкою позивача, а отже з урахуванням положень ст.3 Сімейного Кодексу України являється членом сім'ї. Змоги постійно проживати за місцем реєстрації немає, у зв'язку із взаємовідносинами з дружиною і упередженим ставленням до нього позивачки. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦПК України - член сім'ї втрачає право на користування цим приміщенням у разі відсутності у ньому понад один рік, оскільки позивачем не надано суду доказів, що він відсутній за місцем реєстрації понад рік, вважає позов необгрунтованим, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Вислухавши представника позивача і відповідачів, дослідивши інші матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав.

Відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 21.04.2009 року, встановлено що ОСОБА_6 є власником житлового будинку в АДРЕСА_1 Перемишлянського району Львівської області.

Згідно будинкової книги житлового будинку по АДРЕСА_1 Перемишлянського району Львівської області, встановлено що в даному будинку зареєстрований з вересня 2009 року ОСОБА_4 та з грудня 1993 року зареєстрований ОСОБА_3.

Як встановлено з показів свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9, вони є сусідами ОСОБА_6, відповідач ОСОБА_4 по місцю реєстрації в АДРЕСА_1 Перемишлянського району Львівської області не проживає, а коли приїжджає то влаштовує скандали і погрожує фізичною розправою ОСОБА_6 та її дочці ОСОБА_7

Згідно показів свідка ОСОБА_7, вона є дружиною ОСОБА_4, проте він її залишив, подав заяву про розлучення і проживає на даний час з коханкою, по місцю реєстрації приїжджає лише в п'яному вигляді і вчиняє скандали, погрожує фізичною розправою їй і її матері ОСОБА_6

Як встановлено з долученої до матеріалів справи ухвали про відкриття провадження у справі, ОСОБА_4 подав заяву про розірвання шлюбу із ОСОБА_7.

В підтвердження того, що сумісне проживання з відповідачем ОСОБА_4 не можливо, надано відповідь Перемишлянського РВ УМВС України у Львівській області, що заяву ОСОБА_6 розглянуто і з її зятем ОСОБА_4 проведено профілактичну бесіду.

Судом під час розгляду справи встановлено, що ОСОБА_4 вчиняє скандали, тобто створює такі умови життя, що сумісне проживання з ним в одному будинку є неможливим.

У зв'язку з такою поведінкою відповідача, позивач зверталася до Перемишлянського РВ ГУМВС України в Львівській області

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 не є членом сім'ї ОСОБА_6, оскільки тривалий час не проживає по місцю реєстрації, що підтверджується і поясненнями ОСОБА_4, подав заяву про розлучення із дочкою позивача ОСОБА_7

Згідно актів обстеження матеріально-побутових умов від 16.02.2015 та 16.02.2015 року, встановлено що в житловому будинку по АДРЕСА_1 в с. Суходіл Перемишлянського району Львівської області, зареєстрований ОСОБА_4, проте не проживає в даному господарстві, не сплачує комунальні платежі, не зберігає своїх речей.

Відповідно до ст.150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ч. 4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Разом з тим, статтею 157 ЖК України передбачено, що членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених ч.1 ст.116 цього Кодексу.

У відповідності до ч.1 ст.116 ЖК України, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушення правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Згідно п. 39 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», зазначено що члени сім'ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК). Суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК.

Згідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 р. (із змінами та доповненнями) «Про деякі питання ,що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України» при вирішенні справ про виселення на підставі ст.116 ЖК осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Маються на увазі, зокрема, заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_4 систематично порушує правила співжиття, робить неможливим для позивача проживання з ними в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, останній підлягає виселенню із займаного житлового приміщення без надання іншого житла.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 179, 209, 212, 213, 215, 217 ЦПК України, ст. 391 ЦК України, ст. 9, 116, 150, 156, 157 ЖК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, такими що втратили право на користування житловим приміщенням, будинковолодінням АДРЕСА_1

Солідарно стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в користь ОСОБА_6, судові витрати в розмірі 243,60 грн.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня його проголошення до апеляційного суду Львівської області через Перемишлянський районний суд Львівської області.

Суддя Р. О. Борняк