Справа № 495/2418/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2015 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді: Мишко В.В.

при секретарі судового засідання: Охримчук А.В.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність № 2155 від 10.12.2014 року)

від відповідачів:

- від ПАТ «УТСК» - не з'явився

- від ОСОБА_2 - ОСОБА_3 (ордер серії ОД № 006757 від 26.08.2015 року)

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 495/2418/15-ц

за позовом ОСОБА_4

до:

- Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія»

- ОСОБА_2

про стягнення суми страхового відшкодування, моральної шкоди та матеріальної шкоди внаслідок ДТП

В С Т А Н О В И В:

09.04.2015 року ОСОБА_4 (далі по тексту - позивач) звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовною заявою (з урахуванням подальших уточнень) до Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» (далі по тексту - відповідач-1) та ОСОБА_2 (далі по тексту - відповідач-2) про стягнення суми страхового відшкодування, моральної шкоди та матеріальної шкоди внаслідок ДТП (а.с.2-4, 78-82).

Так, згідно останніх уточнень, позивач просить суд:

- стягнути з ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» суму страхового відшкодування в розмірі 14 156,22 грн.;

- стягнути з ОСОБА_2 витрати, понесені в наслідок ДТП, в розмірі 3 347,78 грн.;

- стягнути з ОСОБА_2 суму втрати товарного виду в розмірі 5 430,23 грн.;

- стягнути з ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 5 000 грн.;

- стягнути в солідарно з ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» та ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору.

Відповідачем-1 - ПАТ «Українська транспортна страхова компанія», подано до суду заперечення на позовну заяву ОСОБА_4, відповідно до якого ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» погоджується з позовними вимогами в частині стягнення з нього страхового відшкодування в розмірі 10 324,98 грн., відповідно до проведених дослідження та розрахунків: 14 156,22 грн. (вартість матеріального збитку) - 1 000 грн. (франшиза) - 2 831,21 грн. (сума податку на додану вартість) = 10 324,98 грн. (а.с.69-70, 92-93).

Представник позивача - ОСОБА_1, в судовому засіданні в усному порядку уточнив позовні вимоги в частині стягнення з ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» суму страхового відшкодування, просив стягнути його в розмірі 13 156,22 грн. Заявлені уточнені позовні вимоги ОСОБА_4 підтримав в повному обсязі та просив задовольнити.

Представник відповідача-2 - ОСОБА_3, у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог ОСОБА_4 та просив у їх задоволенні відмовити.

Представник ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» в судові засідання не з'явився без поважних причин, про причини неявки суд не повідомив, будь-яких клопотань не заявляв, хоча був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, що підтверджується наявними в матеріалах справи відповідними поштовими повідомленнями (а.с.31, 67, 105).

Розглянувши позовну заяву, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ст.15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової шкоди) (ч.1, п.п. 8, 9 ч.2 ст.16 ЦК України).

Згідно із ч.1 ст.3 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Так, ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» та ОСОБА_2 про стягнення суми страхового відшкодування, моральної шкоди та матеріальної шкоди внаслідок ДТП.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, 21.11.2014 року мало місце дорожньо-транспортна пригода, в якій було пошкоджено належний ОСОБА_4 автомобіль НОМЕР_1, що підтверджується повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду від 21.11.2014 року, складеним о 9:30 год. та підписаним ОСОБА_4 та порушником правил дорожнього руху, який керував транспортним засобом марки «Mersedes Bens VITО», д/н НОМЕР_2, ОСОБА_2 (а.с.5).

Згідно із п.2 ст.33 Закону України «Про обов'язкове страхування ці вільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

За твердженням позивача, оскільки відповідальність ОСОБА_2 згідно полісу № АС/9765021 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів застраховано у ПАТ « Українська транспортна страхова компанія», 24.11.2014 року ОСОБА_4 була подана заява про виплату страхового відшкодування.

Відповідно до п. 2 ст. 36 Закону України « Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», виплата страхового відшкодування проводиться в строк не пізніше 90 днів з дня подання заяви про страхове відшкодування.

Незважаючи на вищевказані дії, досі ніякої відповіді у письмовому вигляді від ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» ОСОБА_4 не отримав, як не отримав і відповідні грошові кошти.

Згідно до поліса № АС/9765021 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів застраховано у ПАТ «Українська транспортна страхова компанія», укладено на умовах першого типу. Відповідно до частини 1 ст. 15 Закону, застрахована відповідальність за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб в наслідок експлуатації транспортного засобу, визначеного в полісу та особою, яка експлуатує його на законних підставах. Отже, цивільну-правову відповідальність ОСОБА_2 за шкоду, заподіяну під час керування транспортним засобом марки «Mersedes Bens VITО», д/н НОМЕР_2 , станом на 21.11.2014 року було застраховано.

Відповідно до ст.29 Закону у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовується витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу, розрахованого у порядку, встановленого законодавством. Витрати пов'язані з відновлювальним ремонтом мого автомобіля підтверджується висновком експертно-товароведческого дослідження Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз по встановленню вартості матеріального збитку, власнику транспортного засобу за №597 від 16.03.2015 року (а.с.8-11).

З даного висновку вбачається, що вартість матеріального збитку, вчиненого транспортному засобу марки «СІA Ceed», д/н НОМЕР_3, пошкодженого при ДТП, яке сталось 21.11.2014 року, становить 14 156,22 грн.

Зіткнення сталось в наслідку порушення правил дорожнього руху ОСОБА_2, що підтверджується повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду від 21.11.2014 (а.с.5).

У результаті даної дорожньо-транспортної автомобілю НОМЕР_1, завдані технічні пошкодження, які зафіксовані актом огляду колісного транспортного засобу (а.с.12).

Відповідно до ст.ст. 3, 5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно із п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

У зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованому у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України (ст.29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

У відповідності до п.34.3 ст.34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Частина 2 ст.1166 Цивільного кодексу України встановлює презумпцію вини завдавача шкоди, що означає, що особа, яка завдала шкоду, буде вважатися винною, якщо вона сама не доведе відсутність своєї вини (у зв'язку із наявністю вини іншої особи або у зв'язку із дією об'єктивних обставин).

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст.22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом (ст.1187 ЦК України).

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про те, що, у відповідності до ст.ст. 1166, 1187 Цивільного кодексу України, ст.ст. 3, 5, 22, 29, 34, 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 10, 57-60 Цивільного процесуального кодексу України, в матеріалах справи, наявні усі (належні та допустимі) докази, які свідчать про обов'язок ТОВ «Українська страхова компанія» та ОСОБА_2 відшкодувати ОСОБА_4 матеріальні збитки, понесені внаслідок ДТП, які складаються з:

- страхового відшкодування в розмірі 13 156,22 грн., відповідно до експертного висновку № 597 від 16.03.2015 року (а.с.8-11);

- понесених внаслідок ДТП витрат в розмірі 3 347,78 грн., які складаються з транспортних витрат до філії страховика для фіксування ДТП в сумі 400,01 грн, звіту по висновкам вартості матеріальної шкоди в сумі 352 грн., сплати за експертне дослідження в сумі 1 033,20 грн. та 20,66 грн., повідомлення відповідачів про проведення експертизи в сумі 53,88 грн. + 53,88 грн., транспортних витра для доставки т/з для проведення експертного дослідження в сумі 400,15 грн., реєстрації довіреності представника в ЄРД в сумі 34 грн., франшизи в сумі 1 000 грн. (а.с.19, 84-87);

- суму втрати товарного виду автомобіля в розмірі 5 430,23 грн., відповідно до експертного висновку № 597 від 16.03.2015 року (а.с.8-11).

Крім того, ОСОБА_4 просить суд стягнути на його користь з ОСОБА_2 моральну шкоду в сумі 5 000 грн.

Як визначено у п. 22.3 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», потерпілому відшкодовується також моральна шкода, передбачена пунктами 1, 2 частини другої статті 23 ЦК України. Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог статті 23 ЦК України. При цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5 відсотків ліміту, визначеного у пункті 9.3 статті 9 цього Закону. Різницю між сумою відшкодування, визначеною судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди.

Статтею 23 Цивільного кодексу України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Так, компенсація моральної шкоди здійснюється за наявності всіх загальних умов відповідальності за завдання шкоди, а саме: протиправної поведінки, моральної шкоди, причинного зв'язку між протиправною поведінкою та завданою моральною шкодою та вини заподіювача.

Згідно із п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Як стверджує позивач, в момент аварії ОСОБА_4 відчув різку біль у потилиці, на що ОСОБА_2 запропонував поїхати до лікарні, але ОСОБА_4 відмовився. 26.11.2014 року позивач був змушений звернутися до лікарні, де у нього виявили струс головного мозку та забиття шийного відділу хребта.Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, винним у якій є ОСОБА_2, та у зв'язку з пошкодженням належного ОСОБА_4 автомобіля НОМЕР_4, ОСОБА_4, тільки почавши працювати після довго триваючого лікування, знову попав до лікарні.

Між тим, суд вважає, що розмір моральної шкоди підлягає зменшенню з 5 000 грн. до 500 грн. у зв'язку з тим, що, по-перше, він завищений, а, по-друге, в порушення положень Цивільного кодексу України та постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» позивачем не визначено з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди саме у розмірі 5 000 грн. та якими доказами це підтверджується.

Згідно із ст.1 Цивільного процесуального кодексу України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.ст. 10, 11 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 6 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст.ст. 57-58 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 статті 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ст.212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ст.213 ЦПК України).

Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, суд дійшов до висновку про часткову правомірність, обґрунтованість та законність позовних вимог ОСОБА_4, у зв'язку з чим позовна заява ОСОБА_4 до Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» та ОСОБА_2 про стягнення суми страхового відшкодування, моральної шкоди та матеріальної шкоди внаслідок ДТП підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст.ст. 79, 88 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати підлягають стягненню солідарно з відповідачів на користь позивача пропорційно задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 22-23, 1166-1167, 1187, 1192 Цивільного кодексу України, ст.ст. 3, 5, 22, 29, 34, 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 3, 10, 11, 57-60, 88, 157, 169, 197, 208, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_4 до Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» та ОСОБА_2 про стягнення суми страхового відшкодування, моральної шкоди та матеріальної шкоди внаслідок ДТП - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» (01033, місто Київ, вулиця Саксаганського,77, ) на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_5) 13 156 (тринадцять тисяч сто п ?ятдесят шість) гривень 22 (двадцять дві) копійки - страхового відшкодування.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_6) на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_5):

- понесені внаслідок ДТП витрати в розмірі 3 347 (три тисячі триста сорок сім) гривень 78 (сімдесят вісім) копійок;

- суму втрати товарного виду автомобіля в розмірі 5 430 (п ?ять тисяч чотириста тридцять) гривень 23 (двадцять три) копійки;

- суму моральної шкоди в розмірі 500 (п ?ятсот) гривень.

Стягнути солідарно з Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» (01033, місто Київ, вулиця Саксаганського,77, ) та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_6) на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_5) сплачений судовий збір за розгляд позовної заяви в розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 (шістдесят) копійок.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_4 - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Одеської області через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.В. Мишко