Апеляційний суд Житомирської області
Справа №276/1703/14-ц Головуючий у 1-й інст. Мельник М. Л.
Категорія 69 Доповідач Миніч Т. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2015 року Апеляційний суд Житомирської області у складі:

головуючого - судді Миніч Т.І.

суддів: Трояновської Г.С.,

Павицької Т,М.

при секретарі Ковальській Я.В.

з участю сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Володарськ-Волинського районного суду від 11 березня 2015 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, Володарськ-Волинської селищної ради про встановлення факту належності правовстановлюючих документів,-

встановив:

У грудні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом. Просив встановити факт належності його батьку ОСОБА_3 державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 29.07.2005 року площею 2.5852га. та державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 від 29.07.2005 року площею 0,3069 га. В обґрунтування позовних вимог зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_3. Після смерті останнього він прийняв спадщину за заповітом, згідно з яким батько заповів йому все своє майно. Після смерті батька відкрилась спадщина також на належні йому земельні ділянки: площею 2,5852 га. на підставі державного акта серії НОМЕР_1 від 29.07.2005 року та площею 0,3059 га. на підставі державного акта серії НОМЕР_2 від 29.07.2005 року. Проте у вказаних правовстановлюючих документах ім"я батька зазначено ОСОБА_3, хоча в заповіті він значиться як ОСОБА_3. В свідоцтві про смерть ім"я батька зазначено ОСОБА_3, а в його свідоцтві про народження, одержаному повторно 22.09.1967 року, у графі батько зазначено ОСОБА_3. Встановлення факту належності правовстановлюючих документів його батьку ОСОБА_3 впливає на виникнення у нього майнових прав як спадкоємця за заповітом на земельні ділянки.

Рішенням Володарськ-Волинського районного суду Житомирської області від 11.03.2015 року позов задоволено. Встановлено, що державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 площею 2.5852га., виданий 29.07.2005 року на ім'я ОСОБА_3 та державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 площею 0,3069 га., виданий 29.07.2005 року на ім'я ОСОБА_3 належить ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати зазначене рішення та ухвалити нове - про відмову в задоволенні позову. Зокрема вважає, що до участі у справі мало бути притягнуто райдержадміністрацію, яка видала державні акти. На думку апелянта, суд не врахував, що державні акти видані після смерті спадкодавця, а тому вони не породжують для позивача виникнення спадкових прав.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3, який був батьком позивача та відповідача (а.с.3,6).

Згідно із заповітом від 1 квітня 1995 року померлий все своє майно заповідав ОСОБА_2 (а.с.4).

Саме на цій підставі 5 грудня 2007 року позивач одержав у Володарськ-Волинській державній нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок АДРЕСА_1, належний померлому (а.с.5). Зазначене свідоцтво є чинним.

Тобто, факт прийняття спадщини позивачем після смерті батька вже встановлений і частину спадщини у встановленому законом порядку він прийняв.

Крім того, відкрилася спадщина на земельні ділянки, належні спадкодавцю. Проте, у державних актах, які посвідчують право померлого на землю, його ім"я зазначено як ОСОБА_3, хоча в заповіті він значиться як ОСОБА_3. В свідоцтві про смерть ім"я батька позивача також зазначено ОСОБА_3 (а.с.18,19).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що позов підлягає задоволенню, зважаючи на наступне.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК судовому розгляду підлягають справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім"я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім"ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеному у свідоцтві про народження або паспорті.

Судом шляхом дослідження наданих сторонами доказів встановлено, що саме померлому спадкодавцю належали земельні ділянки: площею 2,5852 га. на підставі державного акта серії НОМЕР_1 від 29.07.2005 року та площею 0,3059 га.- на підставі державного акта серії НОМЕР_2 від 29.07.2005 року.

Фактично сам відповідач не заперечує належність зазначених актів померлому батькові, оскільки також претендує на спадщину.

Процесуальних порушень, які б давали підстави для переоцінки доказів та висновків суду, апеляційний суд не вбачає.

Державні акти, які є об"єктом спору, на час розгляду справи жодною із сторін не оспорені та є чинними. За таких обставин доводи апелянта в тій частині, що вони не породжують для позивача настання будь-яких прав, не заслуговують на увагу.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.548 ЦК (в редакції 1963 року, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) не допускається прийняття спадщини під умовою або із застереженнями.

Тобто, прийняття позивачем частини спадщини свідчить про прийняття ним спадщини в цілому.

Тому оскаржуване рішення прав апелянта як спадкоємця не зачіпає, оскільки в такому випадку він позбавлений права на спадкування за законом після смерті батька на земельні ділянки.

Щодо спростування доводів апеляційної скарги про непритягнення до участі у справі установи, якою видані державні акти на землю, апеляційний суд відмічає наступне.

В даному випадку спірні правовідносини випливають із права на спадкування. Тому участь у справі беруть особи, які у випадку неприйняття спадщини позивачем як спадкоємцем за заповітом, можуть претендувати на спадщину.

Райдержадміністрація права померлого батька сторін на землю не оспорює. Також не є предметом спору в даній справі правомірність дій держадміністрації щодо видачі державних актів та їх дійсність.

Тому доводи апеляційної скарги в цій частині висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають.

Оскаржуване рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст.209,303,304,307,308,313-315 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Володарськ-Волинського районного суду від 11 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Судді: