Справа № 486/335/15-ц
Провадження № 2/486/300/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2015 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого - судді - Волкової

при секретарі - Зубко Н.Ю.

представника відповідачів - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнську Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики

ВСТАНОВИВ:

04 березня 2015 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення борги за договором позики.

21 травня 2015 року позивач уточнив свої позовні вимоги (а.с 33-37) і окрім відповідача ОСОБА_3 пред'явив позов до відповідача ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики, які згодом позивачем було уточнено від 09.11.2015 року (а.с. 145-147).

Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що протягом 2012-2014 років він систематично надав в борг відповідачам кошти на підставі розписок в яких зазначав, які кошти ним надаються в борг на який термін із зазначенням відсотків за їх користування. На даний час відповідачка ОСОБА_3 зволікає його вимоги щодо повернення боргу за розписками від 02.03.2012 року, 28.11.2012 року, 25.12.2012 року, 05.04.2013 року, 16.01.2014 року. Відповідач ОСОБА_4 зволікає його вимоги щодо повернення боргу за розписками від 16.01.2014 року та 22.02.2014 року. Позивач посилається на розписку від 16.01.2014 року відповідно до якої ним було передано ОСОБА_3 500 доларів США під відсотки, а також посилається на зобов'язання взяті на себе її сином ОСОБА_4, якими він гарантував повернення цього боргу від 16.01.2014 року окрім того гарантував повернення попередніх боргів ОСОБА_3 В зв'язку з тим, що відповідачі на його неодноразові вимоги щодо повернення відсотків та боргу ухиляються то він змушений звернутись до суду і просить стягнути з ОСОБА_3:

- за розпискою від 02.03.2012 року - 8148 гривень за 36 місяців ;

- за розпискою від 28.11.2012 року - 11466 гривень за 35 місяців;

- за розпискою від 25.12.2012 року - 455914 гривень за 34 місяця;

- за розпискою від 05.04.2013 року - 112850 гривень за 30 місяців;

- за розпискою від 16.01.2014 року - 23134,52 грн. за 21 місяць.

З відповідача ОСОБА_4 просить суд стягнути за розпискою від 22.02.2014 року 6800 гривень за 17 місяців. Окрім того позивач просить стягнути з ОСОБА_4 борг за всіма розписками ОСОБА_3, що підтверджуються розпискою від 16.01.2014 року відповідно до якої відповідач взяв на себе зобов'язання перед позивачем.

Також позивач просить стягнути в солідарному порядку із відповідачів суму боргу за розписками від 16.01.2014р та 22.02.2014р. в яких ОСОБА_4 взяв на себе зобовязання нести відповідальність за борги своє матері ОСОБА_3

В судовому засіданні 18 листопада 2015 року позивач свої позовні вимоги підтрамав та уточнив з урахуванням уточненої позовної заяви від 09.11.2015 року (а.с. 145-147). Щодо розписки від 16.01.2014 року, що в ній відсутній підпис ОСОБА_4 пояснює це тим, що останній на це погодився, а згодом після виготовлення розписки відмовився її підписати. Тому він просить стягнути з відповідачів борг у солідарному порядку.

Відповідачі в судове засідання жодного разу не з'явилися, не зважаючи на те, що суд визнав їх явку обов'язковою. Іх представник суду повідомив, що відповідачі про час і місце розгляду справи, належним чином повідомлені ним, але вони не бажають приймати участь в розгляді даної справи так как бояться зустрічі з позивачем так як між ними виникають конфлікти, які призводять до звернень до міліції.

З приводу позовних вимог представник відповідачів пояснив, що дійсно позивач неодноразово надавав кошти відповідачам у борг, які йому сплачували відсотки та повертали борги. Окрім того, ОСОБА_3 в 2013 році продала квартиру своєї матері і повернула всі борги позивачу, але він їй не повернув розписки. Представник відповідачів визнає позов частково, а саме залишок боргу ОСОБА_3 на 340 доларів США та борг за розпискою ОСОБА_4 на 1700 гривень, але заперечує щодо перерахування цих коштів на долари США. Пояснює це тим, що позивач скористався правовою необізнаністю відповідачів та намагається з них стягнути кошти вдруге.

Сторони не заперечували факт продажу квартири ОСОБА_3 в 2013 році, але позивач заперечував факт того, що відповідачка з ним розрахувалась у повному обсязі так як вона повернула йому 5000 доларів США, а він їй повернув розписки.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач відповідно до розписки:

- 02.03.2012 року (а.с.38) надав у борг ОСОБА_3 2100 грн. безвідсотково строком на один день до 03.03.2012 року якою передбачено, що ОСОБА_3 на випадок не повернення коштів зобов'язана сплачувати 4% щомісяця від залишку боргу відповідно до уточннючих позовних вимог позивача станом на 26.10.2015р. за 36 місяців.

- 28.11.2012 року (а.с. 39) надав у борг ОСОБА_3 6552 грн., що єквівалентно 800 доларів США за курсом долару 8,19-8,15 грн, якою передбачено, що ОСОБА_3 на випадок не повернення коштів зобов'язана сплачувати 5% щомісяця до 28 числа кожного місяця розпочинаючи з 28.11.2012 року до моменту погашення боргу відповідно до уточннючих позовних вимог позивача станом на 26.10.2015 р. за 35 місяців;

- 25.12.2012 року (а.с. 40) надав у борг ОСОБА_3 10000 доларів США, під 3% за використання коштів щомісяця до 25 числа кожного місяця, яка зобов'язалась вернути борг по першій вимозі позивача в доларах чи в євро на день повернення боргу по єквіваленту на 25.12.2012 року, відповідно до уточннючих позовних вимог позивача станом на 26.10.2015р. за 34 місяці;

- 05.04.2013 року (а.с. 41) надав у борг ОСОБА_3 2000 доларів США, під 5% за використання коштів щомісяця до 05 числа кожного місяця, окрім того ОСОБА_3 яка зобов'язалась вернути борг по першій вимозі позивача в доларах чи в євро на день повернення боргу по єквіваленту на 05.04.2012 року станом на 26.10.2015р. за 30 місяців за уточнненою позовною заявою;

- 16.01.2014 року (а.с.42) надав у борг ОСОБА_3 500 доларів США, які зобов'язана повернути через місяць на випадок не поверненя зобов'язана виплачувати 5% від залишку боргу але не пізніше 16 числа кожного місяця, починаючи з 16.01.2014 року станом на 26.10.2015р. за 21 міісяць за уточнненою позовною заявою.

Окрім того в розписці зазначено, що ОСОБА_4 син ОСОБА_3 гарантує повернення цього боргу, а також всіх попередніх боргів перед кредитором ОСОБА_2 своїм рухомим та нерухомим майном в повному обсязі, але дана розписка самим ОСОБА_4 не підписана.

Відповідно до розписки ОСОБА_4 від 22.02.2014 року (а.с. 43) він взяв у борг у позивача 1700 гривень, що єквівлентно 200 доларам США під 5% щомісяця для відкриття бізнесу, які зобов'язався повернути через три місяці 22.05.2014 року, окрім того розписка містить посилання, що відсотки за користування кредитом 10 доларів США, які ОСОБА_4 зобов'язувався сплачувати до 22 числа кожного місяця відповідно до уточннючих позовних вимог позивача станом на 26.10.2015 року за 17 місяців.

Крім того ОСОБА_4 гарантує повернення кредитів за розписками своєї матері ОСОБА_3, які надавались ОСОБА_2 на даний час і повернення даного боргу всім своїм рухомим та нерухомим майном.

Тривалий час суд розглядав справу, яка призначалася до розгляду біля 10 разів, із-за неналежної поведінки відповідачів, явку яких суд визнавав обов'язковою, що підтверджується матеріалами справи.

Суд визнає посилання представника відповідача безпідставними в частині того, що він не ознайомився із матеріалами справи, так як позивачем було спрямовано ду суду уточнену позовну заяву від 21.05.2015р., яку власне і одержав представник відповідача в судовому засіданні 05.06.2015р. з усіма доданими до неї додатками (розписками), що підтверджується (а.с.33,75). Представник відповідача на власний розсуд користується своїми правами та неухильно зобов'язаний виконувати взяті на себе обов'язки, а саме добросовісно виконувати їх. Тому заявлене ним клопотання про ознайомлення із справою 18 листопада 2015р. більш ніж чим через 6 місяців, як він приймає участь у її розгляді є безпідставним та направлений на затягування розгляду справи в розумні строки.

Окрім того суд звертає увагу на те, що він приймає рішення виходячи із матеріалів справи та пояснень позивача та представника відповідача, який незабезпечив явку відповідачів в судове засідання.

Відповідно до ст. 1046, ч.1 ст.1049 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно із частиною другою ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Тобто, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми.

Наявні підстави для стягнення на користь останнього із відповідачів боргу за вказаними договорами позики.

Частиною 1 ст. 1050 ЦК України встановлено, що у випадку несвоєчасного повернення позичальником суми позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Доводи про безгрошовість з ОСОБА_4 договору позики не підлягає задоволенню, оскільки спростовується змістом розписки, яка підписана ним власноручно, і яка містить відомості як про укладення договору позики ОСОБА_3 з позивачем.

Суд вислухавши позивача, предсавника відповіда вивчивши матеріали справи приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково.

Враховуючи викладене, проаналізувавши фактичні обставини, суд вважає встановленими факти неналежного виконання відповідачами своїх зобовязань, а тому підлягає стягненню відповідно до розрахунків позивача на час уточненої позовної заяви від 09.11.2015р. яку він підтримав та просив суд стягнути суми ним зазначені в ній станом на 26.10.2015р.

Підлягає стягненню з ОСОБА_3 на користь позивача за розписками:

- від 28.11.2012 року за 35 місяців - 11466 гривень;

- від 25.12.2012 року за 34 місяця - 455914 гривень;

- від 05.04.2013 року за 30 місяців - 112850 гривень;

- від 16.01.2014 року за 21 місяць - 23134,52 грнивень.

За розпискою від 02.03.2012 року (а.с.38) ОСОБА_3 за 36 місяців відповідно до формули, яку використав позивач, то підлягає стягненню 5124 грн.

Підлягає стягненню з ОСОБА_4 на користь позивача за розпискою від 22.02.2014 року 6800 гривень за 17 місяців.

Доводи позивача в частині того, що ОСОБА_4 виступив гарантом по боргам своєї матері є безпідставними, так як на час основних боргових зобов'язань його матері він був неповнолітнім, окрім того не доводе факту передачі грошової суми позивачем ОСОБА_4 оскільки власне він кошти від позивача не одержував разом із матір'ю. Щодо визнання ОСОБА_4 своє матері боргів по яким він якоби виступає гарантом то дані правовідносини повинні мали би бути врегульовані між сторонами відповідно до діючого законодавства, а саме договором. Тому суд вважає доводи позивача в частині стягнення боргу в солідарному порядку безпідставними та надуманими.

Згідно із статтею 60 ЦПК України, обов'язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно з вимогами статей 57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд бере до уваги, що представник відповідачів обгрунтовує свої запречення без належних доказів, тобто не були доведені належними доказами, що є його обов'язком відповідно до вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору сплаченого ним при зверненні до суду.

Керуючись ст.ст. 10,11,57,60,88,212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 - задовольнити частково

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 за договорами позики - 608488 (шістсот вісім тисяч чотириста вісімдесят вісім) гривень 52 копійки.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 за договором позики 6800 (шість тисяч вісімсот) гривень.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4 витрати по сплаті судового збору на користь ОСОБА_2 в розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Миколаївської області через Южноукраїнський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, що не були присутні у судовому засіданні під час проголошення - протягом десяти діб з дня отримання копії цього рішення. У разі неподання апеляційної скарги протягом встановленого строку рішення набирає законної сили.

Суддя Южноукраїнського

міського суду О. І. Волкова