Справа № 186/913/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" січня 2015 р. Першотравенський міський суд Дніпропетровської області

в складі: головуючої судді Янжули С. А.

при секретарі - Лиман Н.П.

з участю позивачки - ОСОБА_1

представника позивачки - ОСОБА_2

відповідачів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4

представника відповідачів - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Першотравенську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа приватний нотаріус Першотравенського міського нотаріального округу ОСОБА_6 про визнання договору купівлі-продажу недійсним в частині покупця, визнання договору дарування недійсним, визнання майна спільною сумісною власністю та визнання права власності на 1/2 частину квартири,

ВСТАНОВИВ:

04 червня 2014 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до Першотравенського міського суду з позовом до відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа приватний нотаріус Першотравенського міського нотаріального округу ОСОБА_6 про визнання договору купівлі-продажу недійсним в частині покупця, визнання договору дарування недійсним, визнання майна спільною сумісною власністю та визнання права власності на 1/2 частину квартири.

В обґрунтування своїх вимог зазначила, що на початку 2009 року вона познайомилася з відповідачем ОСОБА_3, з яким склалися гарні стосунки і вони вирішили проживати разом, як чоловік та дружина. В липні 2009 року вона переїхала зі своєю донькою від першого шлюбу ОСОБА_7, 2004 року народження, до відповідача на найняту квартиру АДРЕСА_1.

16 лютого 2013 року вони зареєстрували шлюб. Під час спільного проживання вони планували придбати власне житло, тому збирали кошти на його купівлю. Крім того, ними на купівлю квартири було отримано кредит у ВТБ Банку, який вони погашали разом в період шлюбу. Квартиру вони знайшли поруч з будинком, в якому знімали квартиру. На сімейній нараді вирішили, що всіма питаннями щодо купівлі житла буде займатися відповідач ОСОБА_3

В липні 2013 року вони придбали за спільні кошти квартиру АДРЕСА_2 за 44 000,00 гривень, які продавець житла ОСОБА_8 отримав від них 26 липня 2013 року, що підтверджується власноруч написаною ним розпискою.

Весною 2014 року в неї погіршилися стосунки з чоловіком ОСОБА_3, вони подавали позов про розірвання шлюбу, але відкликали його. В них почали виникати сварки, чоловік виганяв її з дитиною з квартири, почав оспорювати її право на частку у спільній сумісній власності, зазначаючи, що вона в квартирі ніхто і показав документи, які це підтверджують, а саме: договір дарування спірної квартири, згідно якого відповідачу ОСОБА_3 дану квартиру подарувала його мати ОСОБА_4

Вони почали розбиратися і весною 2014 року її чоловік повідомив, що в липні 2013 року продавець спірної квартири ОСОБА_8, отримавши від них з чоловіком кошти за квартиру АДРЕСА_2, зробив на її чоловіка генеральну довіреність на право розпорядження вказаною квартирою.

10 жовтня 2013 року її чоловік ОСОБА_3, який діяв від імені ОСОБА_8, продав своїй матері ОСОБА_4 спірну квартиру. Договір купівлі-продажу був посвідчений приватним нотаріусом Першотравенського міського нотаріального округу ОСОБА_6 та зареєстровано право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

24 жовтня 2013 року відповідачка ОСОБА_4 подарувала вказану квартиру своєму синові - відповідачу ОСОБА_3

Вважає, що спірна квартира є її сумісною власністю з чоловіком, придбана за час шлюбу за сумісні кошти.

Просить суд визнати договір купівлі - продажу квартири АДРЕСА_2, укладений 10 жовтня 2013 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Першотравенського міського нотаріального округу ОСОБА_6, недійсним в частині покупця ОСОБА_4 та визнати покупцем за даним договором ОСОБА_1; визнати недійсним договір дарування вказаної квартири, укладений 24 жовтня 2013 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3; визнати вказану квартиру спільною сумісною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_1; визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину вказаної квартири; визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину вказаної квартири; стягти з відповідачів на її користь судові витрати по справі.

Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просять їх задовільнити, позивачка пояснила суду, що з 2009 року вона проживала спільно з відповідачем ОСОБА_3 та своєю дитиною від першого шлюбу на найманій квартирі. 16 лютого 2013 року вони офіційно зареєстрували шлюб. 1000 доларів США їм подарували на весілля. Вони знайшли квартиру, яку хотіли придбати, продавці квартири були з м. Ставрополя, вони дали їм 300 доларів США в лютому 2013 року, потім ще 4 000 доларів США, як ті приїхали. В липні 2013 року вони повністю розрахувалися з продавцем квартири ОСОБА_8, а залишок - 2 700 доларів США зібрали з її аліментів, пенсії та регресу чоловіка. Ці гроші пішли на переоформлення квартири, ОСОБА_8 претензій не мав. Також позичили у її бабусі 1 200 гривень. Брали кредит, який разом погашали. У чоловіка була кредитна картка і вони знімали з неї 3 000 гривень, 12 000 гривень, 17 000 гривень. Їх шлюб було розірвано 17 листопада 2014 року, а до цього, з лютого 2014 року, чоловік почав багато вживати спиртних напоїв, приводити п'яні компанії, виганяти її з дитиною з квартири, просив звільнити квартиру. Їй іти нікуди. Спірну квартиру вони купували у ОСОБА_8, вона особисто віддавала йому гроші при ОСОБА_3, з ОСОБА_8 приїжджала його невістка. Відповідачі самі ходили до нотаріуса, все оформляли без неї, вона лише оплачувала в банку квитанції, виписані нотаріусом. В кабінеті нотаріуса вона присутня не була, так як довіряла своєму чоловіку, 300 доларів вони позичали у її бабусі на квартиру, це 2400 гривень, потім повернули цю суму бабусі. 1000 доларів подарували їм на весілля, решту грошей брали в кредит, збирали з лютого 2013 року, так як був час, все це вони робили, коли перебували в шлюбі. Купили квартиру після реєстрації шлюбу. В грудні 2013 року оформили кредит у ВТБ Банку на квартиру, платили щомісячно по 850 гривень, вона припинила сплачувати після розлучення. В спірній квартирі зареєстровані: вона, її донька та відповідач ОСОБА_3 Гроші за квартиру вони віддавали ОСОБА_8 двічі, спочатку 300 доларів і потім ще 4 000 доларів. ОСОБА_8 писав розписку про отримання грошей на ОСОБА_3 Доказом того, що ОСОБА_8 продавав квартиру саме ОСОБА_3, є його розписка про отримання грошей. Вона отримувала аліменти 680 гривень, в період шлюбу працювала неофіційно в магазинах, санаторії, зараз працює на шахті "Степова" без оформлення. Коли реєструвалися в квартирі, то знала, що квартира оформлена на ОСОБА_3 Він поїхав до нотаріуса, вона чекала, що її запросять до нотаріуса, її туди не погукали, а ввечері дізналася, що договір дарування від мами на нього. Була в шоці, бо її батьки їх утримували, все з села вони їли.

Представник позивачки - адвокат ОСОБА_2 суду пояснила, що дана квартира є сумісною власністю позивачки та відповідача ОСОБА_3 Розписка є доказом того, що ОСОБА_8 продав квартиру саме ОСОБА_3 і отримав за це гроші.

Відповідачі та їх представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали в повному обсязі, надали свої заперечення проти позову, в яких зазначили, що з незрозумілих причин позивачка не заявляє стороною по справі ОСОБА_8 - продавця спірної квартири. Щодо посилання позивачки на розписку, як доказ купівлі-продажу саме її чоловіком, то за своїми ознаками розписка від 26 липня 2013 року не містить ознак договору купівлі-продажу нерухомості. По-перше, ОСОБА_8 на момент надання даної розписки не являвся власником спірної нерухомості, тому вона не створює ніяких юридичних наслідків. По-друге, ч.3 ст.640 ЦК України передбачено, що договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державні реєстрації є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації. Неможливо, також, розцінювати вказану розписку попереднім договором, так як, згідно з нормами, викладеними в ст.635 ЦК України, попередній договір укладається в формі, встановленій для основного договору. Також, у разі, якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний.

Відповідач ОСОБА_3 доповнив в судовому засіданні, що в 2009 році він познайомився із позивачкою, стали сумісно мешкати в найнятій квартирі. 16 лютого 2013 року вони зареєстрували шлюб, спільних дітей не мають. Кредит у ВТБ банку він брав в грудні 2012 року, так як із братом займається зварювальними роботами, у брата є майстерня, придбали метал. В кінці січня 2013 року помер власник спірної квартири, приїхав у місто його син з Росії - ОСОБА_8 з невісткою. Відповідач у "Візит" дав оголошення про найм квартири з послідуючим викупом. Потім він зустрівся з ОСОБА_8, дав йому 300 доларів США, які йому дала його мати, яка продала свою квартиру в 2011 чи 2012 році. Мати сказала, що купить квартиру саме йому. ОСОБА_8 він дав лише 300 доларів, тобто 2400 гривень, так як той приймав спадщину лише через півроку. Його мати ходила до нотаріуса, щоб квартира була саме йому. Він оформив спадщину на ОСОБА_8, так як був його довіреною особою. В липні 2013 року ОСОБА_8 приїхав в м. Першотравенськ зі Ставрополя, де постійно мешкає, вони з ним пішли до нотаріуса, він дав йому довіреність, був у місті тижнів два, сказав, щоб виплатив йому якусь частину, він виплатив. Пішов до матері, вона дала йому 4000 доларів, він віддав ОСОБА_8 ці гроші і той поїхав. Він оформив спадщину на ОСОБА_8, так як у нього була довіреність, він від імені ОСОБА_8 продав квартиру своїй матері, а вона подарувала її йому. Розписку він матері не писав на 4000 доларів, бо вона його мати, вона і не вимагали. Мати продала свою двокімнатну квартиру за 16 500 чи 17 000 доларів США, купила однокімнатну за 8 000 доларів США, а решту грошей (доплату) зберігала і потім заплатила ОСОБА_8 за купівлю спірної квартири. Розписку ОСОБА_8 писав і давав йому. Він отримує 2500 гривень пенсії, 4300 гривень регрес, з відрахуванням аліментів. Мати давала йому гроші в доларах купюрами по 100. Суму в 300 доларів він поміняв та віддав ОСОБА_8 2400 гривень, бо їм потрібні були гроші на поховання. Дружина знала, що мати збирається купувати спірну квартиру і дарувати йому, до нотаріуса вона не ходила, бо знала, що квартира не її і прав не буде мати. Дружина його не працювала, жили на його пенсію та регрес, сплачували кредит по 900 гривень щомісячно, вона отримувала 400 гривень аліментів, з його грошей ще й квартплату сплачували. До їх сварки дружина платила квартплату, зараз сплачує він. Його батько отримав одноразову допомогу і вони з матір'ю купили квартиру братові, у нього також була квартира, яку він залишив першій дружині та дитині своїй. Мама розміняла двокімнатну квартиру на однокімнатну з доплатою, щоб купити йому квартиру. Дружина знала, що мати подарує квартиру саме йому, бо навіть ОСОБА_8 жив у них два тижні, вона не претендувала на те, щоб квартиру оформляли на неї. 2400 гривень пішли в рахунок вартості квартири. Він домовився з ОСОБА_8, що купуватиме мати квартиру за 7 000 доларів США. Віддала мати йому 300 доларів, потім 4 000 доларів, а 2 700 доларів пішло на переоформлення квартири, оформлення спадщини, бо спадкоємець ОСОБА_8 - громадянин іншої держави, тому дорожче це коштувало.

Відповідачка ОСОБА_4 пояснила суду, що вона зі своїм чоловіком допомогли молодшому сину, купивши йому житло. Старший син - відповідач по справі ОСОБА_3, свою квартиру залишив своїй сім'ю від першого шлюбу. Позивачка розбила його сім'ю. Потім їй стало важко сплачувати за двокімнатну квартиру по АДРЕСА_9, вона продала її за 17500 доларів, купила однокімнатну квартиру по АДРЕСА_10 за 8000 доларів, зробила ремонт. Вони розбіглися, син був у неї, вона йому сказала, щоб він не одружувався з позивачкою, що купить йому квартиру. Він знайшов квартиру за 7000 доларів двокімнатну на 5 поверсі. Коли вона пішла до нотаріуса, щоб купити спірну квартиру і подарувати її сину, нотаріус сказала, що вона не може купити квартиру у себе і порадила, щоб оформили на сина довіреність. Син перший раз взяв 4000 доларів у неї, щоб віддати ОСОБА_8. З ОСОБА_8 вона не була знайома, бачила його лише раз, як він ішов з її сином. Вона просила сина не одружуватися з позивачкою, а та його обдурила, сказала, що вагітна і він одружився. Їй говорили, що позивачці потрібне лише житло, вона навіть забрала обручку у її сина, не погоджувалася на розірвання шлюбу, доки він не віддасть їй обручку. Невістка їй не подобалася, не працювала, ображала та била її сина. Вона дала сину 7000 доларів на придбання квартири, на зварювальні роботи він брав кредит. Договорів позики та дарування на гроші в неї немає. ОСОБА_1 знала, що так буде. Коли оформляли квартиру, невістки не було, був син та вона. Син від ОСОБА_8 продав їй квартиру, а вона через два місяці подарувала її йому. На даний час син ночує в неї, коли позивачки немає - вдома. За квартиру він сплачує сам. Позивачка там проживає зі своєю донькою від першого шлюбу, вони там зареєстровані і їх звідти ніхто не виганяє.

Третя особа в судове засідання не з'явилася в зв'язку зі смертю.

Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 16 лютого 2013 року, їх шлюб зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Першотравенського міського управління юстиції Дніпропетровської області за актовим записом №19.

Від даного шлюбу дітей не мають.

Позивачка має доньку від попереднього шлюбу - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією свідоцтва про народження НОМЕР_1 від 24 вересня 2004 року.

25 липня 2013 року громадянин РФ ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований в м.Ставрополь РФ, уповноважив ОСОБА_3 бути його представником з питань оформлення спадкових прав його померлого батька ОСОБА_9, котрий до дня смерті був зареєстрований в квартирі АДРЕСА_2, надав ОСОБА_3, після оформлення, право продати квартиру АДРЕСА_2, що підтверджується копією довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Першотравенського міського нотаріального округу ОСОБА_6 за реєстровим номером 1513.

Копією розписки від 25-26 липня 2013 року підтверджується, що ОСОБА_8 взяв завдаток в розмірі 4 000 доларів США за квартиру, що продає ОСОБА_3 Борг 2 700 доларів США, за мінусом витрат на оформлення.

10 жовтня 2013 року ОСОБА_3 від імені ОСОБА_8, на підставі довіреності, продав квартиру АДРЕСА_2 ОСОБА_4 На підтвердження права приватної власності на відчужувану квартиру продавцем подано свідоцтво про право на спадщину, видане приватним нотаріусом Першотравенського міського нотаріального округу ОСОБА_6 30 липня 2013 року за р.№1607 та зареєстрованого 30 липня 2013 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №26. Продаж зазначеної квартири вчиняється за узгодженою між сторонами ціною, яка відповідає рівню звичайних цін і складає 50 000 гривень, які покупець сплатив, а продавець отримав повністю до підписання цього договору.

24 жовтня 2013 року ОСОБА_4 передала безоплатно у власність, а ОСОБА_3, який є її сином, прийняв як дарунок квартиру АДРЕСА_2. Згадана квартира належить дарувальнику на підставі договору купівлі-продажу. Дар цей сторони оцінюють у 44 445 гривень, що підтверджується договором дарування квартири, посвідченого нотаріусом Першотравенського міського нотаріального округу за реєстровим №2341.

Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №11492313 від 24 жовтня 2013 року підтверджується, що власником квартири АДРЕСА_2 є ОСОБА_3, згідно нотаріально посвідченого договору дарування від 24 жовтня 2013 року.

Відповідно ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Ст.706 ЦК України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, оголошеною продавцем у момент укладення договору, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті зобов'язання. Якщо договором встановлено попередню оплату товару (стаття 693 цього Кодексу), прострочення покупцем оплати товару є відмовою покупця від договору, якщо інше не встановлено договором. Покупець має право повністю оплатити товар у будь-який час у межах встановленого договором періоду розстрочення його оплати.

Відповідно ч.3 ст.653 ЦК України у разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Стаття 654 ЦК України передбачає, що зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо)

самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права сумісної власності подружжя.

У відповідність ч.1 ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Частини 1 статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно ч.1 ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Поясненнями позивачки підтверджується той факт, що про свої порушені права вона дізналася лише весною 2014 року.

Виписками щодо руху коштів по рахунках, відкритих на ім'я ОСОБА_3 у ПАТ "ВТБ Банк" та ПАТ КБ "ПриватБанк" підтверджується, що за період з 16 лютого 2013 року по 23 вересня 2014 року відповідачем з рахунку НОМЕР_2 було знято 17 976,69 гривень, з рахунку НОМЕР_3 знято 19 931,53 гривень, з рахунку НОМЕР_4 приход 39 663,55 гривень, витрата 37 950,72 гривень, тобто факт того, що позивачка та відповідач в період шлюбу отримували кошти з банківських рахунків на придбання квартири знайшов своє підтвердження.

В судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що позивачка та відповідач ОСОБА_3 домовилися з власником квартири ОСОБА_8 про те, що останній продає їм квартиру АДРЕСА_2 за 7 000 доларів США. 300 доларів США ОСОБА_8 отримав від позивачки та відповідача в лютому 2013 року, 4 000 доларів США отримав від них 25 липня 2013 року, залишок боргу становив 2 700 доларів США, які було витрачено відповідачем ОСОБА_3 на оформлення спадщини та квартири, що підтверджується розпискою ОСОБА_8, тобто сторони придбали вказану квартиру в період перебування шлюбу.

Доводи відповідачів та їх представника про те, що відповідачка ОСОБА_4 надавала гроші своєму синові на придбання квартири, суд не може взяти до уваги, так як доказів даного факту в судовому засіданні не здобуто.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позовні вимоги позивачки задовільнити у повному обсязі, визнавши договір купівлі - продажу квартири АДРЕСА_2, укладений 10 жовтня 2013 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Першотравенського міського нотаріального округу ОСОБА_6, недійсним в частині покупця ОСОБА_4 та визнати покупцем за даним договором ОСОБА_1; визнати недійсним договір дарування вказаної квартири, укладений 24 жовтня 2013 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3; визнати вказану квартиру спільною сумісною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_1; визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину вказаної квартири; визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину вказаної квартири; також слід стягти з відповідачів на користь позивачки судові витрати по справі в сумі 445,60 гривень.

Керуючись ст.ст. 10, 73, 130, 174, 212, 214-215 ЦПК України, ст.257,261, 655,706,653 ЦК України, ч.1 ст.69, ст.ст.70,71 СК України, - суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа приватний нотаріус Першотравенського міського нотаріального округу ОСОБА_6 про визнання договору купівлі-продажу недійсним в частині покупця, визнання майна спільною сумісною власністю та визнання права власності на 1/2 частину квартири задовільнити.

Визнати договір купівлі - продажу квартири АДРЕСА_2, укладений 10 жовтня 2013 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Першотравенського міського нотаріального округу ОСОБА_6, недійсним в частині покупця ОСОБА_4.

Визнати покупцем за договором купівлі - продажу квартири АДРЕСА_2, укладений 10 жовтня 2013 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Першотравенського міського нотаріального округу ОСОБА_6, - ОСОБА_1.

Визнати недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_2, укладений 24 жовтня 2013 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3.

Визнати квартиру АДРЕСА_2 спільною сумісною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_1.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2. Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2.

Стягти зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі в розмірі 222 (двохста двадцяти двох) гривень 80 копійок.

Стягти зі ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі в розмірі 222 (двохста двадцяти двох) гривень 80 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: С. А. Янжула