ВІЛЬНОГІРСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2015 року. Справа № 174/773/15-ц

п/с 2/174/341/2015

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області,

в складі: головуючого судді Шаповала Г.І.

при секретарі Пелипас Н.І.

з участю: позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката ОСОБА_2

представника третьої особи ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вільногірську, Дніпропетровської області, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства (ОСОБА_5) «Юкрейніан Кемікал Продактс» (в особі філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат (ВГМК) ОСОБА_5 «Юкрейніан Кемікал Продактс»), про визнання незаконним та скасування наказу (розпорядження) про припинення трудового договору (контракту), стягнення компенсації за вимушений прогул та моральної шкоди, в зв'язку з незаконним звільненням, третя особа у справі: Первинна профспілкова організація філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат ОСОБА_5 «Кримський Титан» Незалежної профспілки гірників України,

У С Т А Н О В И В:

Згідно позову, що надійшов до суду 25.08.2015 р., позивач зазначив, що рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 вересня 2014 року, було скасовано рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 20.05.2014 р. та частково задоволено його позов, заявлений до відповідача, а саме визнано незаконним та скасовано наказ розпорядження генерального директора філії «Вільногірський ГМК» ПрАТ «ОСОБА_6 ТИТАН» за № 404 від 27 листопада 2013 року про припинення трудового договору (контракту) по п. 1 ст. 40 КЗпП України (скорочення штату працівників), стягнуто з відповідача на його користь у відшкодування завданої йому моральної шкоди кошти в розмірі 1000 грн.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 червня 2015 р., постановлену за результатами розгляду касаційної скарги відповідача на зазначене вище рішення суду апеляційної інстанції, рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 16.09.2014 р. залишено без змін, а касаційну скаргу відповідача відхилено. Рішення суду апеляційної інстанції на цей час набрало чинності.

З дати набрання чинності зазначеного вище рішення суду апеляційної інстанції, він залишився працівником філії «Вільногірський ГМК» ПрАТ «ОСОБА_6 ТИТАН» на посаді слюсаря-ремонтника (інвалід) відділення № 1 металургійного виробництва підприємства філія «Вільногірський ГМК» ПрАТ «ОСОБА_6 ТИТАН». На цей час, підприємство відповідача змінило назву на приватне акціонерне товариство (далі в тексті (ОСОБА_5) «Юкрейніан Кемікал Продактс», яке є правонаступником прав та обов'язків ОСОБА_5 «ОСОБА_6 ТИТАН».

Наказом керівника підприємства відповідача від 25.05.2015 р. за № 456, його було виведено на простій з 26 травня 2015 року та йому було визначено робоче місце - «червоний куточок» на другому поверсі адміністративної будівлі рудоуправління підприємства відповідача за адресою: м. Вільногірськ, вул. Промислова, 2, на якому він знаходився до дня свого звільнення з підприємства відповідача.

27 травня 2015 року йому було вручено на підприємстві відповідача персональне попередження про звільнення від 26.05.2015 р., в якому зазначалось, що на підставі наказу по філії від 04.07.2013 р. № 236 «Про зміни схеми організаційної структури філії, скорочення штату працівників МП», займана мною посада - слюсаря-ремонтника (інвалід) відділення № 1 металургійного виробництва підприємства скорочена, в зв'язку з чим, він попереджався про своє звільнення з підприємства відповідача.

26 травня 2015 р. йому надійшла пропозиція від відповідача, в якій йому пропонувалась посада кур'єр (інвалід) управління комбінату, від якої він відмовився з підстав того, що на підприємстві були й інші вакансії, на які його можливо б було працевлаштувати, але з невідомих йому причин - ці посади йому не пропонувались, а запропонована йому посада кур'єра не відповідала стану його здоров'я, оскільки потребувала його тривалого перебування на повітрі.

Крім зазначеної вище пропозиції, інших про його працевлаштування від відповідача до нього не надходило по дату його звільнення.

Оскільки він є членом профкому первинної профспілкової організації Незалежної профспілки Гірників України філії «Вільногірський ГМК» ПрАТ «ОСОБА_6 ТИТАН», то його звільнення можливе було б лише після узгодження його з профспілковою організацією, в якій він є членом профкому та з вищестоящою профспілковою організацією.

03 липня 2015 року, до профспілкового комітету первинної профспілкової організації Незалежної профспілки Гірників України філії «Вільногірський ГМК» ПрАТ «ОСОБА_6 ТИТАН» було направлено подання від відповідача, в якому відповідач просив надати згоду про його звільнення. Аналогічне подання від 03.07.2015 р. було направлено до НПГУ, м. Київ.

Обидва подання відповідача були розглянуті та відповідями за підписом голови ППО НПГУ «Вільногірський ГМК» ПрАТ «ОСОБА_6 ТИТАН» ОСОБА_3 від 25.07.2015 р. та за підписом Голови НПГУ ОСОБА_7 від 09.07.2015 р., в наданні згоди відповідачу на його звільнення було відмовлено, в зв'язку з недотриманням відповідачем норм чинного законодавства України про працю.

Однак, не зважаючи на те, що відповідач своєчасно отримав відповіді від профспілкових організацій про їх відмову в наданні згоди на його звільнення, керівником підприємства відповідача було винесено наказ від 03 серпня 2015 р. за № 289 п про його звільнення з підприємства відповідача на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України (скорочення чисельності або штату працівників).

Він вважає, що наказ відповідача про його звільнення з підприємства відповідача є незаконним та підлягає скасуванню, виходячи з наступних обґрунтувань.

Так, ст. 49-2 КЗПП України передбачено, що про наступне вивільнення працівників персонально попереджують не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення, у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці, власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. У випадках змін в організації виробництва і праці має враховуватись переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Згідно з рішенням Конституційного суду України у справі № 1-31/98, питання про надання згоди на розірвання трудового договору з працівником у передбачених законом випадках і порядку вирішує професійна спілка, яка діє на підприємстві, членом якої є працівник.

Відповідно до роз'яснень, які викладені у п. 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», з наступними змінами та доповненнями, слідує, що розірвання трудового договору з ініціативи власника допускається лише за попередньою згодою профспілкової організації, крім випадків, передбачених ст. 43 та 43-1 КЗпП України. Звільнення погоджується з органом профспілки, яка діє на підприємстві, членом якої є працівник. Відмова профспілкового органу в згоді на звільнення є підставою для поновлення працівника на роботі. У відповідності до положень ст. 38 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», профспілка приймає його самостійно, на власний розсуд і не зобов'язана надавати згоди на розірвання трудового договору навіть при обґрунтованому поданні про звільнення.

Єдиною законодавчо встановленою вимогою до рішення профспілкового органу є наявність його обгрунтування про ненадання згоди на розірвання трудового договору з працівником за ініціативи роботодавця.

В його випадку, обидві профспілкові організації, своєчасно та обґрунтовано надали відповідачу відповідь, в якій відмовили відповідачу в наданні згоди на його звільнення, зокрема, мотивуючи своє рішення про незгоду тим, що відповідачем питання про скорочення штату вирішувалось кілька років тому, без врахування суттєвих обставин, що відбулись на підприємстві - передання цілісного майнового комплексу, після закінчення оренди, державі та переведення великої кількості працівників, майже 90 % усіх працюючих, з підприємства відповідача - до ДП «ОГХК», яке було утворене на базі майна, що орендувалось та використовувалось відповідачем.

За таких підстав, є очевидним той факт, що відповідач здійснив його звільнення незаконно, всупереч вимогам чинного КЗпП України, чим було грубо порушено його права та трудові інтереси. Крім того, згідно з положеннями ст. 235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Більше того, зазначеними незаконними діями, що полягають у його незаконному звільненні, відповідачем йому було завдано також й моральної шкоди, що полягає в наступному: незаконним звільненням було грубо порушено гарантовані йому Конституцією України та чинним законодавством України його права як працівника; з вини відповідача він втратив свій єдиний заробіток та єдине джерело для свого існування, що порушило звичний йому перебіг життя, з урахуванням його матеріального та сімейного положення; він є інвалідом та ушкодження здоров'я отримав на підприємстві відповідача, в зв'язку з чим він потребує в тому числі й трудової реабілітації, чого він був позбавлений відповідачем; його незаконне звільнення відповідачем значно ускладнило його існування; внаслідок значного обмеження його фінансового забезпечення після звільнення, в нього значно скоротилась можливість для лікування та підтримання стану його здоров'я на безпечному для його життя рівні; за захистом своїх прав та інтересів він змушений звертатися до адвокатів та до суду, що є не звичним для нього проведенням свого часу; з вини відповідача він змушений витрачати свій вільний час не на організацію відпочинку та свого дозвілля, а на судовий спір з відповідачем, що також додає йому значних, тривалих моральних страждань та переживань.

Все перелічене вище, значно погіршило його звичний життєвий ритм, погіршило його загальне самопочуття та знизило загальний життєвий тонус, що завдало та продовжує завдавати йому додаткових моральних страждань. Для відшкодування завданої йому відповідачем моральної шкоди, йому знадобляться значні додаткові витрати фізичних та духовних сил а також додаткові майнові витрати, пов'язані із судовим процесом розгляду його позову.

Таким чином, виходячи з обґрунтувань, наведених вище, завдану йому відповідачем моральну шкоду він оцінює на загальну суму 5000 (п'ять тисяч) гривень.

Докази, якими можуть бути підтвердженні обставини та факти, викладені в позовній заяві, підтверджуються документами, доданими до його позову, в тому числі рішенням суду, що набрало законної сили, яким встановлено, в тому числі, порушення відповідачем його трудових прав та завдання йому моральної шкоди

На підставі викладеного вище та відповідно до вимог ст. 221, 223, 235, 237-1 КЗпП України, позивач прохає:

1. Визнати незаконним та скасувати наказ розпорядження відповідача № 289 п від 03.08.2015 р. про припинення трудового договору (контракту) з ним по п. 1 ст. 40 КЗпП України (скорочення штату працівників) з підстав незаконності його звільнення з підприємства відповідача.

2. Поновити його на посаді, яку він займав до звільнення з підприємства відповідача.

3. Зобов'язати відповідача здійснити розрахунок та виплату йому заробітної плати за вимушений прогул з моменту його звільнення - по дату поновлення його на роботі у випадку задоволення його позову судом

4. Стягнути з відповідача на його користь компенсацію за завдану йому моральну шкоду, пов'язану з невиплатою йому заробітної плати за час вимушеного прогулу, в розмірі 5000 (п'ять тисяч) гривень, виходячи з обґрунтувань, викладених вище.

5. Стягнути з відповідача на його користь всі судові витрати, понесені ним в зв'язку з розглядом цієї справи судом.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги та їх обгрунтування, що викладені в позовній заяві, підтримали в повному обсязі. З їх додаткових пояснень витікає, що відповідачем перед звільненням позивача не було запропоновано вакантні посади, які підходять позивачу за його станом здоров'я. Позивач, зокрема, міг би працювати слюсарем по ремонту бензокосилок, бензопил, мотоблоків, міг би працювати комірником, обліковцем на складі, тобто виконувати роботи в приміщенні, відповідно до рекомендацій МСЕК; йому ж пропонувалися посади охоронця, прибиральника виробничих приміщень, кур'єра, на яких він завідомо, не міг працювати за станом здоров'я. Відповідачем не було враховано, що позивач отримав інвалідність на підприємстві відповідача, в зв'язку з чим мав переваги в залишенні на роботі. Розмір відшкодування моральної шкоди в грошовому вимірі в сумі 5 тис. грн. відповідає його перенесеним моральним стражданням, повязаних з незаконною невиплатою йому відповідачем заробітної плати за час вимушеного прогулу, що стався за вини відповідача, внаслідок його незаконного звільнення, при цьому відповідач повторно незаконно його звільняє за таких же самих обставин. Позивач володіє навичками у роботі з персональним комп'ютером (ПК), тому міг би працювати на посадах, де використовується ПК. Якщо було потрібно, то позивач, навіть за власний рахунок, міг пройти додаткове навчання. Проте адміністрація підприємства відповідача все зробила для того, щоб звільнити позивача за скороченням штату.

Представник третьої особи на боці позивача без самостійних вимог, в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з його пояснень витікає, що за останній період часу, перед звільненням позивача, відповідачем було прийнято на посади, які могли заміщати інваліди, більше 25 осіб. Відповідач був зобов'язаний запропонувати позивачу пройти МСЕК для визначення того, на яких посадах позивач зможе працювати за своїм станом здоров'я, проте відповідач цього не зробив і користується даними МСЕК більше ніж дворічної давності. Відповідач за потреби міг запропонувати позивачу пройти певний курс навчання, щоб працювати на відповідній посаді. Всі звільнені працівники металургійного виробництва були працевлаштовані, за виключенням трьох, які являються членами Незалежної профспілки. Окрім того, відповідач повинен був запропонувати позивачу інші вакантні посади не тільки по філії Вільногірського ГМК, а взагалі, по підприємству відповідача а також посприяти працевлаштуванню позивача на іншому підприємстві. Відповідач до цього часу офіційно не повідомив профспілку ні про зміну своєї назви, ні про зміну своєї юридичної адреси. Відповідач звільнив позивача ОСОБА_1 всупереч позиції первинної профспілки, членом якої він є, та вищестоящого виборного органу Незалежної профспілки, які обґрунтовано відмовили у наданні згоди на його звільнення.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. В обгрунтування своїх заперечень проти позову представник усно пояснив, що раніше судовим рішенням було скасовано лише наказ про звільнення позивача з роботи, проте наказ про скорочення штату працівників металургійного виробництва не скасовувався. Перед звільненням позивачу пропонувалися вакантні посади, відповідно до кваліфікаційних характеристик, стану здоров'я і спеціальності позивача. Позивач відмовився від запропонованих вакансій безпідставно. Незалежна профспілка та вищий виборний орган профспілки не надали обгрунтування своєї незгоди на звільнення позивача. Позивач не міг використати свою перевагу на залишення на роботі, оскільки всі працівники металургійного виробництва були звільнені, вакантних посад не залишалося. Посади, про які повідомляє позивач, вимагають знання ПК та спеціальних комп'ютерних програм, позивач же володіє ПК лише на побутовому рівні, тому ті посади йому не пропонувалися. Журнал реєстрації прийнятих на роботу працівників не може бути доказом наявності на підприємстві вакантних посад, про які відомості підприємство передає до Вільногірського міського центру зайнятості. Оскільки позивач перебував на простої, то він не належить до тієї категорії працівників, стосовно яких обов'язковим є періодичний медичний огляд. Із письмових заперечень відповідача (а.с.59-60), витікає, що підстав для задоволення позовних вимог немає, а обставини, на які посилається Позивач є необгрунтованими та такими, що не відповідають дійсності. З 01 жовтня 2013 року відбулися зміни в організації виробництва і праці на ОСОБА_5 «ОСОБА_6 ТИТАН» філії «Вільногірський ГМК». У відповідності до ст.494 КЗпП України, Відповідачем проведено консультації з профспілковими організаціями, які діяли на підприємстві, щодо попередження звільнення працівників МВ (протокол №3 від 03 липня 2013 року).

Відповідно до наказу № 236 від 04.07.2013 року «Про зміни схеми організаційної структури філії та скорочення штату працівників МВ» зі схеми організаційної структури філії 01.10.2013р. було виключено підрозділ «Металургійне виробництво» та повністю скорочено штат та чисельність металургійного виробництва.

На підставі даного наказу посада слюсара-ремонтника відділення № 1 металургійного виробництва була скорочена, а ОСОБА_1 звільнений за п.1 ст.40 КЗпП України.

На підставі рішення акціонера Приватного акціонерного товариства «ОСОБА_6 ТИТАН» № 69 від 04.03.2015р. змінено найменування Приватного акціонерного товариств; «ОСОБА_6 ТИТАН» на Приватне акціонерне товариство «ЮКРЕЙНІАН КЕМІКАЛ ПРОДАКТС». На підставі рішення акціонера Приватного акціонерного товариств: «ЮКРЕЙНІАН КЕМІКАЛ ПРОДАКТС» №70 від 18.03.2015р. змінено найменування філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» Приватного акціонерного товариств: «ОСОБА_6 ТИТАН» на Філію «ВІЛЬНОГІРСЬКИЙ ГІРНИЧО-МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ» Приватного акціонерного товариства «ЮКРЕЙНІАН КЕМІКАЛ ПРОДАКТС». Відповідні зміни до Єдиного державного реєстру внесено 24 березня 2015 року. Приватне акціонерне товариство «ЮКРЕЙНІАН КЕМІКАЛ ПРОДАКТС» є правонаступником за всіма правами та обов'язками ОСОБА_5 «ОСОБА_6 ТИТАН» Філії «Вільногірський ГМК» ПрАТ «ЮКРЕЙНІАН КЕМІКАЛ ПРОДАКТС» і діє від імені ОСОБА_5 «ЮКРЕЙНІАН КЕМІКАЛ ПРОДАКТС» та в його інтересах (п.2.2 Положення про Філію).

На виконання ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 вересня 2014 року Відповідачем видано наказ № 368 від 18.09.2014р. про відміну наказу № 404 від 27.11.2013р. «Про припинення трудового договору зі слюсарем-ремонтником (інвалідом) відділення MB ОСОБА_1М.». Таким чином, ОСОБА_1 продовжив знаходитись в трудових відносинах з Відповідачем.

В подальшому, Позивачу пропонувалися вакансії згідно його кваліфікації та стану здоров'я, від яких Позивач письмово відмовився ( лист від 22.09.2014 р. вих. № 01-23/4672).

У зв'язку з припиненням діяльності металургійного виробництва філії, відсутністю у штатному розписі філії штатної одиниці - слюсар-ремонтник (інвалід) відділення №1 MB, у зв'язку з відмовою від запропонованих вакансій, що відповідають спеціальності, кваліфікації та стану здоров'я ОСОБА_1, на підставі ст.113 КЗпП України, Позивача 25.05.2015р. було виведено на простій (наказ № 456 від 25.05.2015 року).

Наказом № 454 від 25.05.2015 року Відповідач був попереджений про наступне вивільнення, відповідно до вимог ст. 49-2 КЗпП України, що підтверджується персональним попередженням про майбутнє звільнення № 01-23/1244 від 26.05.2015 р.

Повідомленням від 25.05.2015 р. вих. № 33 позивачу запропоновано вакансію курєра (інвалід) управління комбінату, від якої позивач відмовився.

15.07.2015 року позивачу було запропоновано вакансії охоронця 2 категорії ВО та прибиральника виробничих приміщень ГТВ. Позивач погодився на вакансію охоронника 2 категорії ВО, про що є відповідна відмітка у листі № 46 від 15.07.2015 року. Проте, відповідно до висновку окуліста, позивач не придатний для роботи за вказаною вакансією.

У відповідності до вимог ст.43, 252 КЗпП України, п.10 ст. 38, ст.41 ЗУ «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», враховуючи що Позивач є членом профспілкової організації, філією «Вільногірський ГМК» ПрАТ «ЮКРЕЙНІАН КЕМІКАЛ ПРОДАКТС» 03.07.2015р. на адресу Незалежної профспілки гірників України (надалі НПГУ) та на адресу первинної профспілкової організації Незалежної профспілки гірників України Філії «Вільногірський ГМК» ПрАТ «ОСОБА_6 ТИТАН» (надалі - ППО НПГУ Філії ОСОБА_5 «ОСОБА_6 ТИТАН» направлено подання про надання згоди на звільнення ОСОБА_1М, однак у наданні згоди на звільнення було необґрунтовано відмовлено.

Зокрема, голова ППО НПГУ філії ВГМК ОСОБА_5 «ОСОБА_6 ТИТАН», ОСОБА_3, у своїй відповіді посилається на те, що Позивачу не надано переважне право на залишенні на роботі. Але застосування положення ст.42 КЗпП України можливе лише за умови, коли у роботодавця є вибір між тим, кого можливо залишити на роботі і тим кого звільняти. Враховуючи, що всі посади працівників підрозділу MB були скорочені в результаті ліквідації цього структурного підрозділу, ніхто з працівників не залишився працювати на попередній роботі, тому у Позивача не було переважного права на залишення на роботі.

Окрім того, у відповіді голови ППО НПГУ філії ВГМК ОСОБА_5 «ОСОБА_6 ТИТАН», ОСОБА_3, зазначено, що Філією «Вільногірський ГМК» ПрАТ «ЮКРЕЙНІАН KEMIKAЛ ПРОДАКТС» не дотримано положення ст.494, що також є необгрунтованим. Відповідно до ч.2 ст.494 КЗпП України, ліквідація, реорганізація підприємств, зміна форм власності або часткове зупинення виробництва, що тягнуть за собою скорочення чисельності або штату працівників, погіршення умов праці, можуть здійснюватися тільки після завчасного надання професійним спілкам інформації з цього питання, включаючи інформацію про причини наступних звільнень, кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися, про строки проведення звільнення. Власник або уповноважений ним орган не пізніше трьох місяців з часу прийняття рішення проводить консультації з професійними спілками про заходи щодо запобігання звільненню чи зведенню їх кількості до мінімуму або пом'якшення несприятливих наслідків будь-якого звільнення.

Відповідачем у 2013 році завчасно за 3 місяці до передбачуваного скорочення проводилися консультації з профспілковими організаціями, які діяли на підприємстві щодо попередження звільнення працівників MB, що підтверджується протоколом № 3 від 03 липня 2013 року. При цьому чинним законодавством України не встановлено терміну проведення таких консультацій та обов'язку їх проводити безпосередньо перед звільненням. Таким чином, позиція ППО НПГУ ОСОБА_5 «ОСОБА_6 ТИТАН» не ґрунтується на нормах чинного законодавства, в зв'язку з чим є необгрунтованою.

Позиція Незалежної профспілки гірників України з цього приводу аналогічна і також не є обґрунтованою, що є обов'язковою вимогою передбаченою ч.6 ст.39 ЗУ «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності", де зазначено, що рішення профспілки про ненадання згоди на розірвання трудового договору має бути обґрунтованим. Враховуючи необґрунтованість відповідей НПГУ та ППО НПГУ Філії «Вільногірський ГМК» ЗАТ «ОСОБА_6 ТИТАН», а також відсутність інших вакансій які відповідають спеціальності та кваліфікації Позивача окрім запропонованих, Відповідач наказом від 03.08.2015 року № 289п звільнив позивача.

Таким чином, Філією «Вільногірський ГМК» ПрАТ «ЮКРЕЙНІАН KEMIKAJI ПРОДАКТС» повністю дотримана процедура скорочення, передбачена Кодексом законів про працю України.

Окрім вищенаведеного, слід зауважити, що Позивач систематично відмовлявся від запропонованих вакансій, які пропонувались йому ще з 2013 року. На думку Відповідача вищезазначене свідчить про те, що ОСОБА_1 не бажає йти на діалог з відповідачем для вирішення питання переводу на іншу роботу. Попри те, профспілкові організації членом якої є Позивач, навмисно зловживають своїми правами, і не враховують суттєвих обставин при винесенні рішення про відмову у наданні згоди на звільнення. ППО НПГУ ОСОБА_5 «ОСОБА_6 ТИТАН» не приймає участі у діяльності підприємства на якому працюють його працівники, а при вирішенні питання про надання згоди на звільнення керується лише власним суб'єктивним переконанням.

Окрім того, діяльність ППО НПГУ ОСОБА_5 «ОСОБА_6 ТИТАН» в Філії «Вільногірський ГМК» ПрАТ «ЮКРЕЙНІАН КЕМІКАЛ ПРОДАКТС», взагалі, є сумнівною з огляду на наступне.

Відповідно до ст.16 ЗУ «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», профспілки, їх об'єднання легалізуються шляхом повідомлення на відповідність заявленому статусу. Відповідно до ч.4 ст.16 ЗУ «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», на підставі поданих профспілкою, об'єднанням профспілок документів легалізуючий орган у місячний термін підтверджує заявлений статус за ознаками, визначеними статтею 11 цього Закону, включає профспілку, об'єднання профспілок до реєстру об'єднань громадян і видає профспілці, об'єднанню профспілок свідоцтво про легалізацію із зазначенням відповідного статусу.

Відповідно до ч.2 ст.11 ЗУ «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», статус первинних мають профспілки чи організації профспілки, які діють на підприємстві, в установі, організації, навчальному закладі або об'єднують членів профспілки, які забезпечують себе роботою самостійно чи працюють на різних підприємствах, в установах, організаціях або у фізичних осіб.

Пунктом 1 підрозділу 6.1 розділу VI Статуту НПГУ первинна профспілкова організація (далі ППО НПГУ) створюється із членів НПГУ, які працюють на одному підприємстві (в установі), а також у структурному підрозділі (якщо воно має право найму і звільнення робочої сили) за наявності не менше трьох членів НПГУ. Тобто, обов'язковою умовою для створення ППО НПГУ є факт перебування членів НПГУ в трудових відносинах з одним підприємством на якому створюється ППО НПГУ.

В теперішній час голова ППО НПГУ Філії «Вільногірський ГМК» ПрАТ «ОСОБА_6 ТИТАН», ОСОБА_3, не перебуває у трудових відносинах з Відповідачем.

Враховуючи вищевикладене, є невизначеною діяльність ППО НПГУ ОСОБА_5 «ОСОБА_6 ТИТАН» в філії «Вільногірський ГМК» ПрАТ «ЮКРЕЙНІАН КЕМІКАЛ ПРОДАКТС», а тим самим підпадає під сумнів правомочність прийнятого рішення про ненадання згоди на звільнення Позивача. Враховуючи положення ч.2 ст.160 ЦПК України,відповідач вважає, що дані обставини мають істотне значення для вирішення справи і потребують детального дослідження.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 10, 128 ЦПК України, ч.6 ст.39 ЗУ «Про професійні спілки їх права та гарантії діяльності», п.7 ст.43 КЗпП України, відповідач прохає, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі; судові витрати покласти за рахунок Позивача.

Вислухавши сторони та їх представників, представника третьої особи, дослідивши надані у справі письмові докази, а саме:

- копію наказу відповідача від 03.08.2015 р. № 289п "Про звільнення ОСОБА_1", де зазначено:

"На підставі п. 1 ст.40 КЗпП України, враховуючи лист НПГУ вих. № 178 від 09.07.2015р. (в прийнятому рішенні немає обґрунтування відмови), лист ППО НПГУ вих. №18 від 25.07.2015р. (в прийнятому рішенні немає обґрунтування відмови) НАКАЗУЮ:

1.Сергєєва ОСОБА_8, 03.08.2015р. звільнити за п.1 ст.40 КЗпП України (у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці, в тому числі скорочення чисельності або штату працівників) з виплатою вихідної допомоги у розмірі середньомісячного заробітку.

2.Підстава: наказ № 236 від 04.07.2013р. «Про зміни схеми організаційної структури філії та скорочення штату працівників МВ», наказ № 454 від 25.05.2015р. «Про наступне вивільнення», попередження про наступне вивільнення № 01-23/1244 від 26.05.2015р., відмова від запропонованих вакансій вих. № 33 від 25.05.2015р.

3.Бухгалтерії філії здійснити розрахунок та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за невикористану частину щорічної відпустки тривалістю 21 календарний день за період з 28.11.2014 р. по 03.08.2015 р." (а.с.5);

- копію рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16.09.2014 р., яким встановлено ряд обставин, які мають значення і в даній цивільній справі, та прийняте рішення про визнання незаконним наказу Приватного акціонерного товариства «ОСОБА_6 ТИТАН» № 404 від 27.11.2013 року про припинення трудового договору з ОСОБА_1 на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України. (а.с. 6-7);

- копію персонального попередження про звільнення від 26.05.2015 р. № 01-23/1244, яке отримане позивачем 27.05.2015 р., в якому є попередження: що за спливом 2 місяців з часу попередження позивач буде звільнений на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України; що підприємство пропонує йому посаду курєра (інвалід) управління комбінату. У випадку відсутності роботи за спеціальністю, або також відмови від переводу на іншу роботу, йому буде надано час для самостійного працевлаштування із розрахунку один день (8год.) в неділю для підшукування нового місця працевлаштування (а.с. 8);

- копію наказу № 456 від 25.05.2015 р. «Про простій слюсаря-ремонтника (інвалід) відділення № 1 металургійного виробництва ОСОБА_1», в якому зазначено, що: «У зв'язку з припиненням діяльності металургійного виробництва філії, відсутністю у штатному розписі філії штатної одиниці, слюсар-ремонтник (інвалід) відділення №1 металургійного виробництва, що виключена на підставі наказу № 236 від 04.07.2013 року «Про зміни схеми організаційної структури філії та скорочення штату працівників МВ», у звязку з відмовою від переведення на іншу роботу під час простою слюсаря-ремонтника (інвалід) відділення № 1 металургійного виробництва ОСОБА_1, керуючись ст.113 КЗпП України, п. 3.12 колективного договору філії, наказую:

1. З 26 травня 2015 року вважати слюсаря-ремонтника (інваліда) відділення № 1 металургійного виробництва ОСОБА_1 таким, що знаходиться на простої.

2. Установити для слюсаря-ремонтника (інваліда) відділення № 1 металургійного виробництва ОСОБА_1 на весь час простою:

2.1 місце знаходження - в «червоному куточку» на другому поверсі будівлі АПК рудоуправління, за адресою: м. Вільногірськ, вул. Промислова, 2.

2.2 час знаходження в «червоному куточку» на другому поверсі будівлі АПК рудоуправління, за адресою: м. Вільногірськ, вул. Промислова, 2 - за графіком №1 однозмінної роботи, з 40-годинним п'ятиденним робочим тижнем, тривалістю щоденної роботи 8 годин, двома вихідними днями (субота і неділя);

2.3 оплату часу - на підставі листків простою, згідно з абзацом 2 п.3.12 колективного договору в розмірі двох третин установленого окладу.

Заступнику начальника служби юридичного та кадрового забезпечення з кадрових питань (ОСОБА_9В.):

3.1. забезпечити ознайомлення з цим наказом ОСОБА_1

Відповідальними особами призначити:

ОСОБА_1 - за своє місце знаходження, невиконання Правил з техніки безпеки, охорони праці, правил внутрішнього трудового розпорядку.

начальника дільниці з ремонту устаткування ГТВ (ОСОБА_10В.) - проведення інструктажу з охорони праці, ведення табелю обліку робочого часу, оформлення листків простою ОСОБА_1

Контроль за виконанням цього наказу покласти на начальника служби юридичного та кадрового забезпечення ОСОБА_11М.», з яким ОСОБА_1 ознайомлений 27.05.2015 р. (а.с. 9-10);

- копію відповіді профспілки НПГУ від 25.07.2015р. вих. № 18, на подання відповідача від 03.07.2015 р., за № 01-15/1467 про звільнення слюсаря-ремонтника (інваліда) механослужби відділення № 1 металургійного виробництва ОСОБА_1 за п. 1 ст. 40 КЗпП України (скорочення чисельності або штату працівників), зокрема, зазначено, що «…на своєму засіданні, профспілковим комітетом прийнято одноголосне рішення про відмову в наданні згоди на звільнення ОСОБА_1 за п. 1 ст. 40 КЗпП України, виходячи з наступних підстав.

Так, відповідно до вимог чинного законодавства України, що регулює трудові відносини між працівником та роботодавцем, в т.ч. ст. 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії їх діяльності», зобов'язує профспілковий орган мотивувати відмову в наданні дозволу на звільнення працівника. Під мотивованою відмовою слід розуміти таку думку, яка ґрунтується на відповідних нормах чинного трудового законодавства та ділових (професійних) якостях працівника.

Так, ОСОБА_1, є членом профкому первинної профспілкової організації незалежної профспілки гірників України філії «ВГМК» ПрАТ «ОСОБА_6 ТИТАН». За час виконання ним своїх обов'язків на виборній посаді, зарекомендував себе виключно з позитивного боку - приймав активну участь в роботі профспілки, виконував добросовісно покладені на нього обов'язки та доручення, неодноразово заохочувався вищестоящим керівництвом профспілки. Як працівник відділення № 1 металургійного виробництва, ОСОБА_1 до дисциплінарної або іншої відповідальності не притягувався, зауважень щодо виконання ним своїх професійних обов'язків, до профспілки не надходило, преміальне винагородження за результатами роботи підрозділу йому нараховувалось та виплачувалось в повному обсязі. ОСОБА_1 є інвалідом 3-ї групи, травму, яка призвела до інвалідності, він отримав на виробництві (акт форми Н-1 за № 10 від 30 травня 2000 р.). Крім того, відповідно до вимог ст. 42 КЗпП України, при скорочення чисельності або штату працівників в зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці, переважне право залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією та продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається працівникам, які дістали на цьому підприємстві трудове каліцтво або професійне захворювання (п. 7) ч. 2 ст. 42 КЗпП України. На сьогоднішній день, адміністрацією філії ОСОБА_1 не пропонувалась посада згідно до рекомендацій МСЕК, які містяться в індивідуальній програмі реабілітації інваліда, чинної на момент скорочення.

Також звертаємо Вашу увагу на те, що консультації з професійними спілками про заходи щодо звільнення чи зведення їх кількості до мінімуму або пом'якшення несприятливих наслідків будь-якого звільнення у відповідності до ст. 49-4 КЗпП України, проводилась роботодавцем ще 03.07.2013 p., тобто більше двох років тому. Результати консультацій дворічної давнини втратили свою актуальність, в зв'язку з чим, профспілка вважає за необхідне провести повторні консультації з цього приводу, з урахуванням теперішнього соціально-економічного стану та нововведень в чинному законодавстві України, яке поширюється на працівників.

Крім того, звертаємо увагу на те, що чинним колективним договором між адміністрацією філії «ВГМК» ПрАТ «ОСОБА_6 ТИТАН», передбачено, що перед виданням наказів про звільнення працівників, які є членами виборних органів профспілок, необхідно отримати попередній дозвіл профспілкового комітету ППО НПГУ у філії «ВГМК» ПрАТ «ОСОБА_6 ТИТАН».

При зазначених вище підставах, профспілковий комітет первинної профспілкової організації незалежної профспілки гірників України філії «ВГМК» ПрАТ «ОСОБА_6 ТИТАН» своєї згоди на звільнення слюсаря-ремонтника (інваліда) механослужби відділення № 1 металургійного виробництва ОСОБА_1 за п. 1 ст. 40 КЗпП України (скорочення чисельності або штату працівників), - не надає». (а.с. 11-12)

- копію відповіді голови незалежної профспілки гірників України, ОСОБА_7, від 09.07.2015 р. вих. № 178, на подання відповідача від 03.07.2015 р., за № 01-15/1468 про звільнення слюсаря-ремонтника відділення № 1 металургійного виробництва ОСОБА_1 за п. 1 ст. 40 КЗпП України, який є членом профспілкового комітету ППО НПГУ філії Вільногірський ГМК ОСОБА_5 "ОСОБА_6 ТИТАН", де зазначено:

"Згідно з аб.1 статті 43 КЗпПУ, розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктом 1 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено дише за попередньою згодою виборного органу первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

Також відповідно до аб.3 ст. 41 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності", аб.3 статті 252 Кодексу Законів про працю України:

«Звільнення членів виборного профспілкового органу підприємства, установи, організації, його керівників, крім додержання загального порядку, допускається за наявності попередньої згоди виборного органу членами якого вони є, а також вищестоящого виборного органу цієї профспілки (об'єднання профспілок)»:

Отже, виходячи з вищенаведеного, вам необхідно спочатку звернутись з поданням до профспілкового комітету ППО НПГУ філії Вільногірський ГМК ОСОБА_5 "ОСОБА_6 ТИТАН", і тільки після отримання його відповіді звернутись до вищої профспілки.

Зважаючи на важливість ситуації, щодо можливого звільнення члена профспілкового комітету, Президія НПГУ вирішила розглянути ваше подання по суті, та повідомляє наступне.

З отриманого пояснення ОСОБА_12 та голови профспілкового комітету ППО НПГУ філії Вільногірський ГМК ОСОБА_5 "ОСОБА_6 ТИТАН" ОСОБА_3, консультації з професійними спілками про заходи, щодо звільненню чи зведенню їх кількості до мінімуму, або пом'якшення несприятливих наслідків будь-якого звільнення (ст.49-4 КЗпПУ) проводились роботодавцем ще 03 липня 2013 року, тобто більше двох років тому. Результати консультацій дворічної давнини втратили свою актуальність, тому необхідно провести нові консультації, з врахуванням теперішньої соціально-економічної ситуації, нововведень в законодавстві. Діючим колективним договором філії Вільногірський ГМК ОСОБА_5 "ОСОБА_6 ТИТАН" передбачено що, перед виданням наказу про звільнення працівника, який є членом виборного органу профспілки, необхідно отримати попередній дозвіл профспілкового виборного органу, членом якого є працівник, тобто у даному випадку профспілкового комітету ППО НПГУ філії Вільногірський ГМК ОСОБА_5 "ОСОБА_6 ТИТАН".

ОСОБА_13 є членом виборного органу ППО НПГУ філії Вільногірський ГМК ОСОБА_5 "ОСОБА_6 ТИТАН" і щодо нього дане положення Колективного договору не було дотримано.

Зважаючи на вищенаведене Президія НПГУ вирішила не надавати згоди на звільнення ОСОБА_12М." (а.с.13-14);

- копію наказу відповідача від 25.05.2015 р. № 454 про попередження про наступне вивільнення слюсаря-ремонтника (інваліда) відділення № 1 ОСОБА_1, з яким останній ознайомлений 26.05.2015 р. (а.с.15-16);

- копію наказу відповідача № 236 від 04.07.2013 р. «Про зміну схеми організаційної структури філії та скорочення штату працівників МВ», де, зокрема, зазначено «У зв'язку із передбачуваним припиненням діяльності МВ та знаходженням працівників МВ з 01 лютого 2013 року на простої, наказую:

1.Запланувати з 01 жовтня 2013 року виключення зі схеми організаційної структури філії: посаду «Директор металургійного виробництва»; підрозділ «Металургійне виробництво»; зі штатного розпису посад службовців філії всі посади службовців МВ; зі штатної розстановки чисельності робітників філії всі професії робітників МВ.

2. Начальнику ВОП та ЗП виконати заплановані зміни, вказані в п.1 цього наказу, та подати мені на підпис для подальшого затвердження з Головою Правління ОСОБА_5 ОСОБА_6 ТИТАН»: схему організаційної структури філії; штатний розпис посад службовців та штатну розстановку чисельності робітників філії. Термін - 20 вересня 2013 року.

3. Директору МВ забезпечити ознайомлення з цим наказом підпорядкованих працівників під особистий підпис. Термін - 15 липня 2013 року.

4. Начальнику відділу кадрів: забезпечити персональне попередження працівників, посади й професії яких скорочуються, про наступне вивільнення повідомленням під особистий підпис. Термін - 01 серпня 2013 року." (а.с. 17);

- копію повідомлення від 25.05.2015 р., вих. № 33, про запропонований ОСОБА_1 перевід на іншу роботу з врахуванням його профілю, кваліфікації, стану здоровя, а саме посаду курєра (інвалід) управління комбінату оклад 1800 грн., від якої він відмовився 26.05.2015 р. під особистий підпис (а.с.18, 52, 59 );

- копію трудової книжки ОСОБА_1, в якій за порядковим номером 26 від 27.11.2013 р. є відмітка: звільнений з роботи в філії Вільногірського ГМК ОСОБА_5 «Кримський Титан» по п.1 ст. 40 КЗпП України ( скорочення штату працівників), наказ № 404 від 26.11.2013 р.; за порядковим номером 27 від 18.09.2014 р. є відмітка: запис за номером 26 недійсний, наказ № 368 від 18.09.2014 р.; за порядковим номером 29 від 03.08.2015 р. є відмітка: звільнений з роботи в філії Вільногірського ГМК ОСОБА_5 «Юкрейніан Кемікал Продактс» по п. 1 ст.40 КЗпП України, в звязку з змінами в організації виробництва і праці, в тому числі, за скороченням чисельності штату працівників (а.с.19-20);

- копію сторінок паспорта громадянина України ОСОБА_1, 05.03.1962 р. н., де він зазначений зареєстрованим за місцем проживання в ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.21);

- квитанція адвоката ОСОБА_2 від 21.08.2015 р. про отримання від ОСОБА_1 200.00 грн. за надання консультації з питань застосування трудового законодавства України, складання позовної заяви (а.с.22);

- копію свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи : Первинної профспілкової організації незалежної профспілки гірників України ЗАТ "Кримський Титан" філія Вільногірський гірничо-металургійний комбінат" від 14.12.2005 р., код № 33705003 (а.с.36);

- копію листа на імя директора філії Вільногірський ГМК ОСОБА_5 «Кримський Титан», ОСОБА_14, про список осіб, які входять до складу виборних органів профспілкової організації НПГУ Вільногірського ГМК, до складу яких входить ОСОБА_15 (а.с. 37)

- копію Статуту Незалежної профспілки гірників України (а.с.38-57);

- копію виписки з ЄДРПОУ про реєстрацію юридичної особи ОСОБА_5 "Юкрейніан Кемікал Продактс", код № 32785994, юридична адреса: 01601, м. Київ, вул. Мечникова, буд. 2, літера А (а.с.61);

- копію витягу із Статуту ОСОБА_5 «Юкрейніан Кемікал Продактс», затвердженого рішенням № 69 від 04.03.2015 р., згідно якого ОСОБА_5 «Юкрейніан Кемікал Продактс» є юридичною особою та правонаступником ОСОБА_5 «Кримський Титан» (а.с. 62-63);

- копію витягу із Положення про філію Вільногірський гірничо-металургійний комбінат Приватного акціонерного товариства «Юкрейніан Кемікал Продактс», затвердженого рішенням № 70 від 18.03.2015 р., згідно якого філія не є юридичною особою і є відокремленим структурним підрозділом акціонерного товариства (а.с. 64);

- копії рішень № 69 та №70 ОСОБА_5 «Юкрейніан Кемікал Продактс» (а.с.65, 66-68);

- копію протоколу № 3 від 03.07.2013 р. засідання представників адміністрації та профспілок філії ВГМК ОСОБА_5 "Кримський Титан" з проведення консультації щодо попередження звільнення працівників МВ (а.с. 69-71);

- копію листа Генерального директора філії Вільногірський ГМК ОСОБА_5 «Юкрейніан Кемікал Продактс», ОСОБА_14, голові первинної профспілкової організації Незалежної профспілки гірників України (НПГУ) філії ВГМК ОСОБА_5 «Кримський Титан», ОСОБА_3, від 10.06.2013 р. № 01-10/2903, про надання інформації щодо передбачуваного скорочення штату та чисельності МВ після 10.09.2013 р. з додатком списком штатних одиниць, які підлягають скороченню (а.с. 72, 73);

- копію наказу (розпорядження) № 404 від 27.11.2013 р. про припинення трудового договору (контракту) з ОСОБА_1 з 27.11.2013 р. на підставі п.1 ст.40 КЗпП України (а.с.74);

- копію наказу № 368 від 18.09.2014 р. про відміну наказу № 404 від 27.11.2014 р. «Про припинення трудового договору зі слюсарем-ремонтником (інвалідом) МВ ОСОБА_1М.» на підставі ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16.09.2014 р. (а.с.75);

- копію наказу № 384 від 01.10.2014 р. про внесення змін в наказ № 368 від 18.09.2014р. відповідно до якого цифри 27.11.2014 замінено на цифри 27.11.2013р. (а.с.76);

- копію пропозиції ОСОБА_1 іншої роботи від 22.09.2014 р., вих. № 01-23/4672, а саме: підсобного робітника (інвалід) оклад 1280 грн., та охоронника ВО оклад 1764 грн., від яких він відмовився 06.10.2014 р. (а.с. 77);

- копію пропозиції ОСОБА_1 іншої роботи від 15.07.2015 р., вих. № 46, а саме: охоронника 2 категорії ВО оклад 2800 грн., прибиральника промислових приміщень оклад 2300 грн., з якою він ознайомлений 15.07.2015 р. та дав згоду на роботу охоронником (а.с. 78);

- копію картки особи, яка підлягає медичному огляду, в якій, згідно запису окуліста 16.07.2015 року ОСОБА_1 для роботи на посаді охоронника не придатний. (а.с. 79)

- копію Подання Генерального директора філії Вільногірський ГМК ОСОБА_5 «Юкрейніан Кемікал Продактс», ОСОБА_14, голові первинної профспілкової організації Незалежної профспілки гірників України (НПГУ) філії ВГМК ОСОБА_5 «Кримський Титан», ОСОБА_3, від 03.07.2015 р. № 01-15/1467, про надання згоди на звільнення ОСОБА_1 (а.с.80-81);

- копію Подання Генерального директора філії Вільногірський ГМК ОСОБА_5 «Юкрейніан Кемікал Продактс», ОСОБА_14, голові Незалежної профспілки гірників України (НПГУ), ОСОБА_7, від 03.07.2015 р. № 01-15/1468, про надання згоди на звільнення ОСОБА_1 (а.с.82-83);

- копію витягу із журналу прийнятих на роботу на підприємство відповідача працівників за період з 11.08.2014 р. по 02.08.2015 р. (а.с. 87-94);

- заява представника позивача, адвоката ОСОБА_2, від 28.09.2015 р., про прийнятих на підприємство відповідача: на посаду комірника кар'єру - 2 особи, позиція в журналі 5 та 6; на посаду табельщика інваліда - 1 особа, позиція в журналі 58; на посаду розподільника робіт інваліда - 13 осіб, позиції в журналі - 62,65,84,89-91,105,106,111,112,116,120,135; на посаду слюсара-інструментальника - 4 особи, позиції в журналі - 85,107,109,110, які не пропонувалися ОСОБА_1 для працевлаштування (а.с.95);

- копію службової записки в.о. начальника відділу кадрів ОСОБА_9, на імя генерального директора філії «Вільногірський ГМК» ПрАТ «ОСОБА_6», ОСОБА_14, про результати виконання наказу № 368 від 18.09.2014 року, відповідно до якої зазначено, що ОСОБА_1 22.09.2014 року запропоновано вакантні штатні одиниці: підсобного робітника (інвалід) - оклад 1280 грн., охоронника оклад - 1764 грн., від запропонованих вакансій ОСОБА_1 письмово відмовився 06.10.2014 року, в звязку з чим п.2.2 наказу № 368 від 18.09.2014 року вона вважає виконаним. (а.с. 104)

- копію робочої інструкції розпорядника робіт (інваліда) дільниці гірничо-транспортного виробництва (а.с. 105-107);

- копію робочої інструкції комірника в карєрі дільниці комплектування гірничо-транспортного виробництва (а.с. 108-112);

- копію робочої інструкції чергового слюсара з ремонту обладнання дільниці з ремонту обладнання гірничо-транспортного виробництва (а.с. 113-118);

- копію робочої інструкції слюсара-інструментальника в карєрі (інваліда) дільниці з ремонту обладнання гірничо-транспортного виробництва (а.с. 119-121);

- копію посадової інструкції табельщика (інвалід) служби юридичного і кадрового забезпечення (а.с. 122-126);

- копію картки № 11 працівника, який підлягає попередньому (періодичному) медичному огляду від 06.08.2013 року, відповідно до якої ОСОБА_1 придатний до роботи слюсарем-ремонтником (інвалід) без загрози травмування правого ока (а.с. 127)

- копію картки № 42 працівника, який підлягає попередньому (періодичному) медичному огляду від 07.07.2011 року, відповідно до якої ОСОБА_1 придатний до роботи апаратником-гідрометалургом, без загрози травмування правого ока (а.с. 128);

- копію картки № 43 працівника, який підлягає попередньому (періодичному) медичному огляду від 16.06.2009 року, відповідно до якої ОСОБА_1 придатний до роботи апаратником-гідрометалургом, без загрози травмування правого ока , (а.с. 129)

- копію картки № 70 працівника, який підлягає попередньому (періодичному) медичному огляду від 20.06.2008 року, відповідно до якої ОСОБА_1 придатний до роботи апаратником без загрози травмування правого ока, (а.с. 130);

- копію листа № 6 від 06.03.2014 року в.о. голови офтальмологічного МСЕК, ОСОБА_16, на адресу ОСОБА_1, відповідно до якого повідомляється, що ОСОБА_1 проходив останній огляд на офтальмологічній МСЕК у 2008 р., після цього огляд на офтальмологічній МСЕК ОСОБА_1 більше не проходив. (а.с. 131);

- копію виписки із акту огляду МСЕК від 03.11.2006 року, згідно якої ОСОБА_1 надана безстроково третя група інвалідності, причина інвалідності - трудове каліцтво, діагноз МСЕК помутніння роговиці лівого ока. (а.с. 132);

- копію листа № 60 від 24.07.2012 року голови офтальмологічної МСЕК, ОСОБА_16, відповідно до якого, ОСОБА_1 працювати апаратником-гідрометалургом не може, а може працювати: завгоспом, комірником, обліковцем, пакувальником, контролером готової продукції, приймальником товарів, розпорядником робіт (а.с. 133);

- копію стандарту організації СОУ -2013 "Порядок розробки та затвердження робочих інструкцій" від 13.03.2013 р. філії Вільногірський ГМК ОСОБА_5 "Кримський Титан" (а.с.137-140) - суд вважає, що між сторонами мають місце правовідносини, які виникли внаслідок порушення відповідачем, як роботодавцем, вимог трудового законодавства при звільненні позивача з підприємства відповідача, за відсутності для цього передбачених законом підстав, чим було завдано позивачу майнової шкоди, у виді втрати заробітної плати за час вимушеного прогулу, та моральної шкоди, внаслідок порушення гарантованих законом трудових прав працівника.

Відповідно до цих правовідносин, пояснень позивача та його представника, представника третьої особи, представника відповідача та внаслідок дослідження у справі всіх представлених доказів в їх сукупності та взаємозвязку, керуючись законом, суд дійшов висновку про задоволення позову частково, з наступних підстав.

Суд вважає встановленими в судовому засіданні наступні обставини та відповідні їм правовідносини:

- позивач, ОСОБА_1, перебував в трудових відносинах з відповідачем з 11.08.2000 р., займав посаду слюсаря-ремонтника (інвалід) відділення № 1 металургійного виробництва, і 27.11.2013 р. він був звільнений з роботи за п.1 ст. 40 КЗпП України, за скороченням штату працівників на підставі наказу відповідача від 04.07.2013 р. № 236 «Про зміни схеми організаційної структури філії, скорочення штату працівників МП», і згідно якого займана позивачем посада - апаратника-гідрометалурга відділення № 1 металургійного виробництва була скорочена, наряду з скороченням всього штату працівників металургійного виробництва; дані факти не заперечуються сторонами та підтверджуються документально, а саме: копією наказу про звільнення (а.с.74), записом в копії трудової книжки позивача (а.с.19-20);

- на підставі рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16.09.2014 р., та відповідно до наказу відповідача № 368 від 18.09.2014 р. про відміну наказу № 404 від 27.11.2013 р. «Про припинення трудового договору з слюсарем-ремонтником (інвалідом) МВ ОСОБА_1М.» (з врахуванням наказу № 384 від 01.10.2014 р.), ОСОБА_1 був поновлений на роботі, що не заперечується сторонами та підтверджується документально: копією рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області (а.с.6-7), копією наказу про відміну наказу про звільнення ОСОБА_1 (а.с.75,76); записом в копії трудової книжки позивача про недійсність запису про його звільнення 27.11.2013 р. (а.с.19-20);

- згідно наказу відповідача від 25.05.2015 р. № 456 «Про простій слюсара-ремонтника (інвалід) відділення № 1 металургійного виробництва ОСОБА_1», його визнано таким, що перебуває на простої з 26.05.2015 р. та визначено місце знаходження: в «червоному куточку» на другому поверсі будівлі АПК рудоуправління, за адресою: м. Вільногірськ, вул. Промислова, 2 (а.с.9);

- 27.05.2015 року адміністрація підприємства вручила ОСОБА_1 персональне попередження від 26.05.2015 р. про наступне звільнення на підставі наказу від 04.07.2013 р. № 236 «Про зміни схеми організаційної структури філії, скорочення штату працівників МП», та запропоновано посаду - кур'єр (інвалід) управління комбінату, при цьому відсутнє посилання на наказ № 454 від 25.05.2015 р. (а.с.8);

- 26.05.2015 року адміністрація підприємства відповідача ознайомила ОСОБА_1 з наказом від 25.05.2015 р. № 454 про наступне вивільнення на підставі наказу від 04.07.2013 р. № 236 «Про зміни схеми організаційної структури філії, скорочення штату працівників МП» (а.с.15-16);

- 26.05.2015 року адміністрація підприємства відповідача запропонувала ОСОБА_1 посаду - кур'єр (інвалід) управління комбінату, при цьому відсутнє посилання на наказ № 454 від 25.05.2015 р. від посади ОСОБА_1 відмовився (а.с.18);

- згідно наказу відповідача від 03.08.2015 р. № 289п, ОСОБА_1 повторно було звільнено з роботи на підприємстві відповідача по п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України, у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці, в тому числі скороченням чисельності або штату працівників, з виплатою вихідної допомоги у розмірі середньомісячного заробітку, враховуючи, що згідно листів НПГО вих. № 178 від 09.07.2015 р. та ППО НПГО вих. № 18 від 25.07.2015 р., (в прийнятому рішенні немає обгрунтування відмови) (а.с.5);

- відповідач формально дотримався вимог трудового законодавства, зокрема ст. 40 ч.1 п.1, ст. 40 ч.2, ст. 49-2 КЗпП України, стосовно звільнення позивача з роботи 03.08.2015 р.: для чого запропонував позивачу іншу роботу на посадах - кур'єра (інваліда) управління комбінату 26.05.2015 р. (а.с.18) від чого позивач відмовився; охоронника або прибиральника виробничих приміщень ГТП, де позивач погодився на посаду охоронника, проте медичною комісією був визнаний непридатним до роботи на цій посаді (а.с.78,79); та надав відповідні подання 03.07.2015 р., про надання згоди на звільнення з роботи Позивача, до ППО НПГУ філії Вільногірський ГМК ОСОБА_5 "Кримський Титан" та до вищестоящої профспілкової організації - НПГУ, які вчасно надали відповідачу обґрунтовані відповіді про відмову у наданні згоди на звільнення Позивача, що не заперечується сторонами;

- оцінюючи дії відповідача, щодо звільнення позивача, на предмет відповідності їх вимогам закону, суд доходить висновку, що звільнення позивача за ініціативи відповідача відбулося всупереч вимогам закону, оскільки:

- по-перше, відповідачем було проігноровано, що первісна профспілкова організація та вищестоящий виборний орган профспілкової організації, фактично, надали обґрунтовану відмову у наданні згоди на звільнення ОСОБА_17, як члена профспілки та члена керівного органу профспілки;

- по-друге, така ситуація склалася повторно, про що свідчить копія рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16.09.2014 р. (а.с.6-7), де судом було надано належну оцінку аналогічним діям відповідача, щодо надання ним оцінки обгрунтуванню профспілками відмови, у наданні згоди на звільнення позивача, тому суд приймає до уваги всі обставини, що були встановлені за цим судовим рішенням, оскільки вони мають значення і в даній справі;

- втретє, не приймаючи до уваги вищезазначені обставини, відповідач повторно, безпідставно надав оцінку обгрунтування профспілок, щодо відмови у наданні згоди на звільнення позивача, що законом не передбачено;

- вчетверте, відповідач не запропонував позивачу інших вакантних посад, які були в філії Вільногірського ГМК, а також не запропонував вакантних посад , в цілому, по підприємству відповідача ОСОБА_5 "Юкрейніан Кемікал Продактс", про що свідчить витяг із журналу прийнятих працівників на роботу на підприємство відповідача за період з 06.04.15 р. по 11.06.2015 р. та заява адвоката ОСОБА_2 (а.с.87-94, 95);

- ОСОБА_1 є членом виборного керівного органу, а саме профспілкового комітету ППО НПГУ філії Вільногірський ГМК ОСОБА_5 "Кримський Титан", що діє на підприємстві відповідача, тому на нього поширюються гарантії, встановлені ст. 252 КЗпП України, та ст. 41 ЗУ «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», згідно з якими звільнення члена виборного профспілкового органу допускається за наявності попередньої згоди виборного органу, членом якого він є, а також вищого виборного органу цієї професійної спілки (об'єднання професійних спілок); суд не приймає, як доказ на користь відповідача, висловлені ним сумніви, стосовно повноважень третьої особи, первинної профспілкової організації Незалежної профспілки України, що діє на підприємстві відповідача, надавати згоду на звільнення позивача, оскільки відповідних доказів, в тому числі відповідного рішення суд, відповідач на підтвердження своїх сумнівів не надав, з відповідним зустрічним позовом не звертався, в той час, як представник третьої особи будь-які сумніви стосовно повноважень профспілки відкидає; окрім того, направляючи відповідні подання до профспілкових органів, стосовно надання згоди на звільнення позивача, відповідач тим самим визнавав їх повноваження;

- згідно положень ст. ст. 43, 252 КЗпП України, ст.ст. 38. 39, 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», вирішення питання про надання згоди на розірвання трудового договору з працівником, який є членом профспілки та членом виборного керівного органу профспілки, за ініціативи роботодавця, віднесено законом до виключної компетенції первинної профспілкової організації та вищого виборного органу цієї профспілкової організації, які вирішують це питання, відповідно до мети створення профспілки, тобто здійснення захисту трудових прав і інтересів членів профспілки;

- згідно п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 6 листопада 1992 року № 9, зазначено, що розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу допускається лише за попередньою згодою профспілкового органу, крім випадків, передбачених статтями 43 і 43-1 КЗпП України. Звільнення погоджується з органом профспілки, яка утворена і діє на підприємстві, і членом якої є працівник. Відмова профспілкового органу в згоді на звільнення є підставою для поновлення працівника на роботі;

- згідно статті 38 ЗУ «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» профспілкова організація приймає рішення самостійно, на власний розсуд і не зобов'язана надавати згоди на розірвання трудового договору навіть при обґрунтованому поданні про звільнення;

- згідно ч.ч. 4, 6 ст. 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», та ч.ч. 5, 7 ст. 43 КЗпП України передбачено, що "Рішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути обгрунтованим. У разі якщо в рішенні немає обгрунтування відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника).

Виборний орган первинної профспілкової організації (профспілковий представник) повідомляє власника або уповноважений ним орган про прийняте рішення у письмовій формі в триденний строк після його прийняття. У разі пропуску цього строку вважається, що виборний орган первинної профспілкової організації (профспілковий представник) дав згоду на розірвання трудового договору."; зазначені вимоги закону стосовно строків та стосовно обгрунтування профспілками відмови у надані згоди на звільнення позивача, були дотримані профспілками, і в судовому засіданні ці факти сторонами не заперечувалися;

- згідно ст. 233 КЗпП України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки;

- враховуючи вищезазначені обставини та вимоги закону, суд доходить висновку, що позов обгрунтований і є підстави для визнання незаконним та скасування наказу відповідача № 289п від 03.08.2015 р. про звільнення позивача ОСОБА_1 з підприємства відповідача, та зобов'язання відповідача здійснити розрахунок та виплату позивачу заробітної плати за вимушений прогул;

- відповідач при вирішенні питання про звільнення позивача та питання про переведення його на іншу роботу, не виконав вимоги ст. 172 КЗпП України, якою передбачено, що у випадках, передбачених законодавством, на власника або уповноважений ним орган покладається обов'язок організувати навчання, перекваліфікацію і працевлаштування інвалідів відповідно до медичних рекомендацій, встановити на їх прохання неповний робочий день або неповний робочий тиждень та створити пільгові умови праці; залучення інвалідів до надурочних робіт та робіт у нічний час без їх згоди не допускається;

- відповідач при вирішенні питання про звільнення позивача та питання про переведення його на іншу роботу, не виконав вимоги ст. 169 КЗпП України, якою передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний за свої кошти організувати проведення попереднього (при прийнятті на роботу) і періодичних (протягом трудової діяльності) медичних оглядів працівників, зайнятих на важких роботах, роботах із шкідливими чи небезпечними умовами праці або таких, де є потреба у професійному доборі, а також щорічного обов'язкового медичного огляду осіб віком до 21 року;

перелік професій, працівники яких підлягають медичному оглядові, термін і порядок його проведення встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоровя, за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони праці;

- враховуючи, що звільнення позивача за ініціативи відповідача відбулося з порушенням чинного трудового законодавства, та повторно, за аналогічних обставин, що потягло за собою спричинення позивачу значної моральної шкоди, в виді тривалих моральних страждань та переживань, порушення звичайного перебігу його життя, погіршення матеріального становища його та його сім'ї та його внутрішнього морально-психологічного стану, за захистом своїх прав та інтересів він змушений звертатися до адвоката та до суду, змушений витрачати свій вільний час не на організацію відпочинку та свого дозвілля, а на судовий спір з відповідачем, тобто вживати додаткових заходів для організації свого життя, враховуючи, що незаконні дії були вчинені у відношенні інваліда, суд доходить висновку, що позивачу було завдано значної моральної шкоди, розмір якої в грошовому еквіваленті слід визначити в сумі 5000.00 грн., на якій наполягає позивач.

- відповідно до положень законодавства України, що регулює вирішення питань про відшкодування моральної шкоди (ст.237-1 КЗпП України, ст.ст. 23, 1167 ЦК України, постанова Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. №4 «Про розгляд судами цивільних справ про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»,) суд, при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди повинен керуватися вимогами розумності і справедливості, враховувати глибину моральних страждань та характер порушених прав.

Згідно ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Згідно абз. 1 п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

КЗпП України не містить будь-яких обмежень чи винятків щодо компенсації моральної шкоди в разі порушення трудових прав працівників, а ст. 237-1 цього Кодексу передбачає право працівника на відшкодування моральної шкоди в обраний ним спосіб, зокрема, повернення потерпілій особі вартісного (грошового) еквівалента завданої моральної шкоди, розмір якої суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, їх тривалості, тяжкості вимушених змін у її житті та з урахуванням інших обставин (постанова Верховного Суду України від 25 квітня 2012 р. у справі 6-23цс12).

Згідно ст.ст. 10,11 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Оцінюючи докази у справі, в тому числі рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16.09.2014 р. (а.с. 7-8), суд керується вимогами ч.ч.1,2,3, ст. 61 ЦПК України, в яких зазначено, що: обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню; обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування; обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно ч.ч.1, 2 ст. 235 КЗпП України, передбачено, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір; при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік; якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Згідно ч.1 ст. 236 КЗпП України, передбачено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Згідно ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Згідно ст. 23 СК України,1. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. 2. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. 3. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. 4. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. 5. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст.16 ЦК України, 1. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. 2. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до положень законодавства України, що регулює вирішення питань в даній сфері (ст.237-1 КЗпП України, ст.ст. 23, 1167 ЦК України, постановою Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. №4 «Про розгляд судами цивільних справ про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»,) зазначено, що суд, при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди повинен керуватися вимогами розумності і справедливості, враховувати глибину моральних страждань та характер порушених прав.

Таким чином, враховуючи встановлені обставини справи та вищезазначені правові норми, суд доходить висновків:

- що позивач звернувся з позовом до суду вчасно, в межах місячного строку з дня, коли він дізнався про порушення його права;

- що наказ відповідача, про звільнення позивача з роботи, слід визнати незаконним і таким, що підлягає скасуванню;

- що відповідача слід зобов'язати здійснити нарахування та виплату позивачеві середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, з часу звільнення і до моменту фактичного поновлення його на роботі, з утриманням з нарахованої суми податків та інших обов'язкових платежів, передбачених законодавством України;

- що діями відповідача, внаслідок незаконного звільнення позивача, останньому було спричинено значної моральної шкоди, розмір якої в грошовому вимірі складає 5000.00 грн.;

- що заперечення представника відповідача суд не приймає, оскільки вони не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, стосовно забезпечення гарантій трудових прав працівника та стосовно підстав та порядку звільнення позивача з роботи;

- в той же час, суд погоджується з твердженням представника відповідача про те, що необхідності у проведенні додаткових консультацій з профспілками в порядку, передбаченому ст. 49-4 КЗпП України, немає, оскільки такі консультації були проведені до винесення наказу відповідачем від 04.07.2013 р. № 236, за яким повністю було скорочено штат працівників підрозділу металургійне виробництво і сам цей підрозділ був виключений з організаційної структури філії Вільногірський ГМК ОСОБА_5 "Кримський Титан", правонаступником якого стало ОСОБА_5 "Юкрейніан Кемікал Продактс"; проте цю обставину, суд не приймає, як таку, що виправдовує незаконне звільнення позивача, оскільки відповідач ці твердження наводить для надання оцінки обгрунтувань рішення профспілкових організацій, стосовно відмови у наданні згоди на звільнення ОСОБА_1 з роботи, що законом не передбачено.

Відповідно до положень ч.2 ст. 367 ЦПК України, суд дійшов висновку, що рішення суду слід допустити до негайного виконання в частині поновлення позивача на роботі.

Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, ЗУ «Про судовий збір», з відповідача слід стягнути на користь позивача, ОСОБА_1, - 200.00 грн., для відшкодування судових витрат, в виді оплати юридичної допомоги адвоката ОСОБА_2, та в дохід держави України судовий збір на загальну суму - 1948.80 грн., за чотири задоволені немайнові вимоги ( за кожну - 487.20 грн.).

Стосовно наявності інших судових витрат позивач документального підтвердження не надав.

На підставі викладеного та ст.ст. 3, 4, 11, 16, 22, 23, 1167 ЦК України, ст.ст. 1-4, 5-1, 21, 22, 23, 36, 47, 84, 221, 233, 235, 237-1, гл. 16, КЗпП України, керуючись ст.ст. 88, 209 ч.3, 212-215, 218, 222, 223, 294, 367 ч.1 п.4 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити в повному обсязі.

1. Визнати незаконним та скасувати наказ (розпорядження) № 289п від 03 серпня 2015 р. генерального директора філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» Приватного акціонерного товариства «Юкрейніан Кемікал Продактс», про звільнення слюсара-ремонтника (інваліда) механослужби відділення № 1 металургійного виробництва, ОСОБА_1.

2. Поновити ОСОБА_1 на посаді слюсара-ремонтника (інваліда) механослужби відділення № 1 металургійного виробництва, в філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» ПрАТ «Юкрейніан Кемікал Продактс».

3. Зобов'язати Приватне акціонерне товариство «Юкрейніан Кемікал Продактс», , юридична адреса: 01601, м. Київ, вул. Мечникова, буд. 2, літера А, (філія «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» ПрАТ «Юкрейніан Кемікал Продактс», ЄДРПОУ № 33173973, юридична адреса: 51700, Дніпропетровська область, м. Вільногірськ, вул. Ленінського Комсомолу, буд. 30а, приміщення 3), здійснити розрахунок та виплату на користь ОСОБА_1, 05.03.1962 р. н., уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН № НОМЕР_1, інваліда 3 групи, зареєстрованого за місцем проживання ІНФОРМАЦІЯ_3, середню заробітну плату за вимушений прогул, за період з часу звільнення, тобто, з 04.08.2015 р., по дату фактичного поновлення його на роботі, з утриманням з нарахованої суми податків та інших обов'язкових платежів, передбачених законодавством України.

4. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Юкрейніан Кемікал Продактс», , юридична адреса: 01601, м. Київ, вул. Мечникова, буд. 2, літера А, (філія «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» ПрАТ «Юкрейніан Кемікал Продактс», ЄДРПОУ № 33173973, юридична адреса: 51700, Дніпропетровська область, м. Вільногірськ, вул. Ленінського Комсомолу, буд. 30а, приміщення 3), на користь ОСОБА_1 компенсацію за завдану йому моральну шкоду, пов'язану з невиплатою йому заробітної плати за час вимушеного прогулу, в розмірі 5000.00 грн. (п'яти тисяч гривень 00 копійок), виходячи з обґрунтувань, викладених в позові.

5. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Юкрейніан Кемікал Продактс», , юридична адреса: 01601, м. Київ, вул. Мечникова, буд. 2, літера А, (філія «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» ПрАТ «Юкрейніан Кемікал Продактс», ЄДРПОУ № 33173973, юридична адреса: 51700, Дніпропетровська область, м. Вільногірськ, вул. Ленінського Комсомолу, буд. 30а, приміщення 3), в дохід держави України судовий збір на загальну суму 1948.80 грн., за чотири задоволені немайнові вимоги ( за кожну - 487.20 грн.), та на користь позивача, ОСОБА_1 - 200.00 грн., для відшкодування судових витрат, в виді оплати юридичної допомоги адвоката ОСОБА_2

Допустити до негайного виконання рішення суду, стосовно поновлення ОСОБА_1 на посаді слюсара-ремонтника (інваліда) механослужби відділення № 1 металургійного виробництва, в філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» ПрАТ «Юкрейніан Кемікал Продактс».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення через Вільногірський міський суд, Дніпропетровської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Копію рішення, протягом двох днів з часу виготовлення його в повному обсязі, надіслати рекомендованим листом з повідомленням про вручення сторонам та третій особі.

Головуючий суддя Шаповал Г.І.