Справа № 175/2459/15-ц
Провадження № 2/175/977/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2 листопада 2015 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Озерянської Ж.М.

за участю секретаря Рись Н.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у сел. Ювілейному цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

В червні 2015 року позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення боргу та моральної шкоди, в якій просив постановити рішення, яким стягнути з відповідачки на його користь заборгованість за розпискою від 06 травня 2015 року в загальному розмірі 20365,10 грн., моральну шкоду в сумі 10000 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що 06 травня 2015 року він позичив відповідачці грошову суму в розмірі 20365,10 грн., зі строком повернення до 15 червня 2015 року. Однак своє грошове зобовязання відповідачка не виконала. Внаслідок прострочення відповідачкою повернення йому грошових коштів він переніс нервовий стрес та напруження, змушений був втратити значну кількість часу та грошей, для того щоб знайти грамотну юридичну допомогу для подання позовної заяви до суду про стягнення заборгованості, так як фактично проживає в м. Одесі. Розмір моральних страждань він оцінює в 10000 грн. Просив позов задовольнити.

У судове засідання позивач не зявився, але надав суду заяву в якій просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі (а.с.47).

Відповідачка у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, та просила відмовити в їх задоволенні.

Вислухавши відповідачку, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі та на підтвердження укладення договору та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

Як встановлено в судовому засіданні, 06 травня 2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір позики, підтверджений розпискою, за яким відповідачка взяла у позивача 20365,10 грн. та зобовязалася їх повернути до 15 червня 2015 року (а.с.13). До теперішнього часу ОСОБА_2 гроші позивачу не повернула. Таким чином, борг відповідачки на день розгляду справи складає суму 20365,10 грн., яку необхідно стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1

Що стосується позовних вимог ОСОБА_1 щодо стягнення з відповідачки моральної шкоди в сумі 10000 грн., то вони задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно п.п. 4, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується та відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, та доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оскільки, позивачем не доведений належними доказами факт завдання йому моральної шкоди відповідачем, оскільки відповідні процесуальні рішення щодо встановлення вини відповідачки відсутні, не доведено протиправність дій (бездіяльності) відповідачки, якими було завдано моральну шкоду, та не доведено в чому полягає причинно-наслідковий зв'язок між протиправними діями (бездіяльністю) відповідачки та вини останнього в заподіянні моральної шкоди, досліджені судом докази не є достатніми для висновку про доведеність позовних вимог щодо стягнення на підставі ст. 1167 ЦК України із відповідачки 10000 грн. моральної шкоди, а тому відсутні всі підстави для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідачки на користь позивача коштів у відшкодування моральної шкоди.

Згідно ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Тому відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача повинно бути стягнено сплачений судовий збір в сумі 365,40 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 1046-1051 ЦК України, ст. 10, 57-60, 79, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер-, 20 365 грн. 10 коп. боргу за борговою розпискою та 365,40 грн. сплаченого судового збору, а всього стягнути 20 730 грн.50 коп.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя : Озерянська Ж.М.