РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2015 року м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді - Якуші Н.В.

при секретарі - Пічугіній А.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Київського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

23 липня 2014 року позивач звернувся до суду із позовом, в якому просив розірвати шлюб з відповідачем, посилаючись на те, що сторони шлюбні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть. Позивач зазначав, що неодноразові спроби примирення не дали позитивних результатів.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явився, про час дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з'явилась, була належним чином повідомлена у відповідності до ч.7 ст. 76 ЦПК України шляхом надсилання судового доручення до компетентного суду Російської Федерації за місцем реєстрації відповідача, зазначила, що позовні вимоги позивача визнає, не заперечує проти їх задоволення.

Суд, дослідивши матеріали справи і надані докази, у межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України) встановив наступне.

Відповідно до свідоцтва про шлюб НОМЕР_1 вбачається, що між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, 21.09.1991 року було укладено шлюб, який був зареєстрований Київським відділом ЗАГС м. Харкова, актовий запис № 780 (а.с.4).

Судом встановлено, що подружжя не заперечує проти розірвання між ними шлюбу.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідачі - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Згідно ч. 4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлене, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Враховуючи конкретні обставини справи, стосунки які склалися у подружжі, причини конфлікту, час сумісного не проживання, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження родини стали неможливими, в зв'язку з чим позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню.

Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов'язані із зверненням до суду і розглядом цивільної справи.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 88, 213, 214, 218 ЦПК України, ст.ст. 104, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про розірвання шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб, укладений між громадянином України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та громадянкою Російської Федерації ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, який був зареєстрований 21 вересня 1991 року Київським відділом ЗАГС міста Харкова, про що був складений запис акту про укладання шлюбу №780 від 21.09.1991 року.

Після розірвання шлюбу відповідачу ОСОБА_2 залишити прізвище «ОСОБА_2».

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 - денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення постановлено в нарадчій кімнаті в єдиному примірнику.

Суддя Н.В. Якуша